Номер провадження 2/754/163/24
Справа №754/3483/23
РІШЕННЯ

Іменем України

06 червня 2024 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

за участю секретаря судового засідання Нагорної М.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.01.2022 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником за всіма правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк» та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125724833, за яким кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 209 234,19 грн. строком на 72 місяці під фіксовану проценту ставку - 22,30 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Банк виконав свої зобов`язання надавши відповідачу кредитні кошти на поточний рахунок Клієнта. Крім того, сторони дійшли згоди, що реструктуризація (лонгація (продовження) строку кредиту, капіталізація, кредитні канікули та інші види реструктуризації) може бути здійснена Банком без підписання між Банком та Клієнтом додаткових договорів/угод до Заяви. Таким чином, прострочені відсотким шляхом реструктуризації заборгованості були капіталізовані до суми кредиту. Таке збільшенння суми кредиту не супроводжувалося видачею кредитних коштів позичальнику. Проте, відповідач не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячного погашення кредитної заборгованості згідно умов Договору погашення кредиту та відсотків за кредитом. Станом на 23.12.2022 року заборгованість відповідача перед позивачем за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125724833 від 25.01.2022 року складає 236 870,81 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі - 224 498,15 грн., в тому числі заборгованості за відсотками у розмірі 12 372,66 грн.. У зв`язку з чим позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь Банку достроково заборгованість за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125724833 від 25.01.2022 року у розмірі 236 870,81 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 553,06 грн.

Ухвалою судді від 22.03.2023 року у вказаній вище справі вирішено питання про доцільність її розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України.

26.06.2023 року на адресу суду від представника відповідача - адвоката Небилиці А.В. надійшло клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києві від 03.07.2023 року визначено розглядати справу з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання.

02.10.2023 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Небилиці А.В. надійшло клопотання про призначення судово - бухгалтерської експертизи.

Ухвалою суду від 03.10.2023 було призначено судову - бухгалтерську експертизу.

23.04.2024 на адресу суду були повернуті матеріали справи без виконання.

Згідно ухвали судді від 24.04.2024, поновлено провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та призначено справу до розгляду у судовому засіданні.

Відповідно до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Відповідач та його представник - адвокат Небилиця А.В. повідомлялись судом про розгляд даного провадження належним чином, клопотань до суду про відкладення розгляду справи чи про поважність причин неявки у судове засідання, не надходило.

Стороною позивача до матеріалів справи подано заяви про розгляд справи у відсутності їх представника.

Враховуючи вищевикладене, суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 25.01.2022 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником за всіма правами та обов`язками є АТ «Райффайзен Банк» та ОСОБА_1 було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125724833.

На підставі укладеного договору № 014-RO-82-125724833 відповідач отримав кредит в розмірі 209 234,19 грн. строком на 72 місяці зі сплатою процентної ставки 22,30 % річних.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування.

Згідно з п. 1.5. Правил Банк має право проводити реструктуризацію зобов`язань Клієнта за Кредитом (зміну умов Кредиту). Реструктуризація проводиться Банком відповідно до внутрішніх докуменгтів Банку з рахуванням рівня платоспроможності і кредитоспроможності Клієнта, стану виконання Клієнтом визначених Заявою зобов`язань за Кредитом, а також інших обставин, які впливають на виконання Клієнтом забов`язань за Кредитом.

Крім того, сторони дійшли згоди що реструктуризація (лонгація (продовження) строку кредиту, капіталізація, кредитні канікули та інші види реструктуризації) може бути здійснена Банком без підписання між Банком та Клієнтом додаткових договорів/угод до Заяви. Таким чином, прострочені відсотким шляхом реструктуризації заборгованості були капіталізовані до суми кредиту. Таке збільшенння суми кредиту не супроводжувалося видачею кредитних коштів позичальнику, що відображено у Розрахунку заборгованості у рядках "Реструктуризація" та "Капіталізація" з 27.02.2022 року.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Банк виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредит.

Відповідно до розрахунку, доданого до матеріалів справи вбачається, що станом на 23.12.2022 року заборгованість відповідача перед позивачем за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125724833 від 25.01.2022 року складає 236 870,81 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі - 224 785,29 грн., в тому числі заборгованості за відсотками у розмірі 12 372,66 грн..

Згідно з вимогами ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

На виконання п. 1.4 Кредитного договору позивач направив відповідачу письмову вимогу про дострокове виконання грошового зобов`язання. Проте, вимога залишена без відповіді.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно з вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Доказів, щоб спростовували розмір заборгованості відповідача перед позивачем за вищевказаним кредитним договором, суду не надано. Матеріали справи повернуті експертною установою суду без виконання у зв`язку з непроведенням ОСОБА_1 попередньої оплати вартості судово-економічної експертизи.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню та відповідно з відповідача на користь АТ «Райффайзен Банк» підлягає стягненню заборгованість за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-125724833 від 25.01.2022 року у загальному розмірі 236 870,81 грн..

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 3 553,06 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,7, 12-13, 19, 76-77, 79, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 533, 543, 611,625, 1050, 1054 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» (місцезнаходження: м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 4А, Код за ) заборгованість за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» №014-RO-82-125724833 від 25.01.2022 року у загальному розмірі 236 870,81 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 553,06 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення суду виготовлено 06.06.2024.

Суддя: Т.А.Зотько