КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/104/2024
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів

судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Болотова Є.В.,

суддів: Музичко С.Г., Сушко Л.П.,

при секретарі Даньшиній І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Мегабанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки, передачу предмета іпотеки, надання права, виселення та стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою представника акціонерного товариства «Мегабанк»,правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року, ухваленого під головуванням судді Трусової Т.О.,-

встановив:

У листопаді 2015 року АТ «Мегабанк» звернулося до суду із названим позовом.

Після уточнення позовних вимог АТ «Мегабанк» просило: звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом її продажу від імені банку будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за ціною, встановленою на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», для задоволення вимог банку в сумі 932 600грн 38 коп., що виникли на підставікредитного договору № 09в-п/2005 від 28 грудня 2005 року; передати предмет іпотеки, ключі від квартири та всі документи на предмет іпотеки банку в управління на період його реалізації; надати банку право отримувати будь-які документи, необхідні для продажу предмета іпотеки, зокрема, дублікати правовстановлюючих документів у відповідних уповноважених органах з можливістю здійснення банком усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки; виселити ОСОБА_1 та всіх інших мешканців, які зареєстровані в квартирі, яка є предметом іпотеки;стягнути солідарно з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, що виникла станом на 18листопада 2015 року в розмірі 932 600 грн 38 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом в розмірі 27 868,73 дол. США (еквівалент у національній валюті - 662 469 грн 75 коп.), нарахованих та несплачених процентів в розмірі 3 742,33 дол. США (еквівалент у національній валюті - 88 959 грн 22 коп.), неустойки (штрафи) у розмірі 181 171 грн 41 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 грудня 2015 року між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір. Позичальникотримала грошові кошти в розмірі 68 000 дол. США на придбання квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , під 14, 6 % річних зі строком повернення згідно з графіком до 27грудня 2020 року.

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між ОСОБА_2 та ВАТ «Мегабанк» укладено договір поруки № 09 В-П/2005-П від 28 грудня 2005 року.

28 грудня 2005 року між ОСОБА_1 та ВАТ «Мегабанк» укладено іпотечний договір, за умовами якого предметом іпотеки була квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

З 01жовтня 2014 року по 31 жовтня 2015 року ОСОБА_1 допустила прострочення по сплаті тіла кредиту.

Враховуючи невиконання позичальником основного зобов`язання, АТ «Мегабанк» звернулось до суду із названим позовом.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 31 березня 2021 рокуу задоволенні названого позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник АТ «Мегабанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, які мають значення для справи.

Протокольною ухвалою Київського апеляційного суду від 26 червня 2024 року ТОВ «ФК «Форінт» залучено до участі у справі як правонаступника позивача АТ «Мегабанк».

У судовому засіданні ОСОБА_1 заперечила щодо задоволення вимог апеляційної скарги.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про його час і місце повідомлялися належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки позивачем не дотримано порядок набуття іпотекодержателем права на продаж предмета іпотеки, передбачений ст. 38 Закону України «Про іпотеку», відтак не підлягає задоволенню позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки.

Оскільки вимога про виселення ОСОБА_1 та всіх мешканців, які зареєстровані в предметі іпотеки, є похідною, відтак вона також не підлягає задоволенню.

Судом зазначено, що позовні вимоги до ОСОБА_2 як до поручителя про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором є такими, що не підлягають задоволенню з огляду на припинення поруки.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Встановлено, що 28 грудня 2005 року між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 09в-п/2005.

Сума кредиту: 68 000,00 дол. США.

Відсоткова ставка: 14,6 % річних.

Термін повернення: до 27 грудня 2020 року.

Цільове призначення: придбання квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Сторони договору погодили графік погашення кредиту, за яким позичальник має здійснювати погашення кредиту щомісячно рівними частинами - по 378 дол. США.

Додатковою угодою № 1 від 06лютого 2006 року внесені зміни до кредитного договору щодо відкриття рахунку для обліку кредиту та нарахованих відсотків.

Додатковою угодою № 2 від 25червня 2007 року внесені зміни щодо порядку нарахування та спати процентів та встановлено, що проценти за користування кредитом сплачуються позичальником щомісяця, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним, а також у день повернення кредиту, на рахунок нарахованих доходів кредитодавця, обумовлений пунктом 3.1.2. договору. Також внесені зміни в пункт 4.4. договору та встановлені проценти за користування кредитом понад строк, вказаний у пункті 1.1. договору, у розмірі 0,1% річних.

Додатковою угодою № 3 від 28 квітня 2014 року внесені зміни до пункту 1.1. договору, а саме: кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит на придбання квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 68 000 дол. США, на строк з 28 грудня 2005 року по 27 грудня 2020 року, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти у розмірі: 14, 6 % річних - у період з 28 грудня 2005 року до 31 березня 2014 року; 12 % річних - в період з 01 квітня 2014 рокудо 31 березня 2015 року; 14, 6 % річних - у період з 01 квітня 2015 рокудо 27 грудня 2020 року; надана згода позичальника на обробку персональних даних та внесене третейське застереження.

Складеноновий розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту станом на 28 квітня 2014 року та погоджено новий графік погашення платежів.

Додатковою угодою № 4 від 08жовтня 2014 року внесено зміни до кредитного договору щодо відкриття рахунку для обліку кредиту та нарахованих відсотків.

Відкритопозичальнику валютний рахунок № 0099 та зарахованокошти в розмірі 68 000 дол. США.

28 грудня 2005 року на забезпечення виконання зобов`язань між ОСОБА_1 та ВАТ «Мегабанк» укладено іпотечний договір № 09в-п/ НОМЕР_1 , за якиміпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру загальною площею 57, 9 кв.м., житловою площею 29, 6 кв.м., яка розташована на 13-му поверсі 16-ти поверхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , заставною вартістю 404 000 грн 00 коп. Договір нотаріально посвідчено та зареєстрованоу реєстрі за № 1693.

28 грудня 2005 року між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 09в-п/ НОМЕР_2 , за яким поручитель поручився за виконання ОСОБА_1 в повному обсязі усіх обов`язків, що виникли на підставі кредитного договору № 09в-п/2005.

19 травня 2014 року ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 укладенододаткову угоду № 1 до договору поруки, якою договір поруки виклали у новій редакції, погодивши: що поручитель поручається перед кредитором за виконання ОСОБА_1 в повному обсязі усіх обов`язків, що виникли з кредитного договору, та за будь-якими додатковими угодами до нього що укладені та/або будуть укладені в майбутньому, відповідає перед кредитором як солідарний боржник та у разі одержання від кредитора вимоги про виконання обов`язків за кредитним договором зобов`язаний не пізніше ніж у 3-денний строк сплатити відповідну заборгованість.

У жовтні 2014 рокуОСОБА_1 допустила порушення взятих на себе зобов`язань щодоповернення кредиту та сплаті процентів, а з листопада 2014 року припинила будь-які сплати за кредитним договором.

23 квітня 2015 року банк направив ОСОБА_1 вимогу щодо погашення протягом 30 днів заборгованості за кредитним договором.

20 липня 2015 року та 24 липня 2015 року банк повторно звернувся до ОСОБА_1 та до ОСОБА_2 з вимогою про погашення протягом 30 днів заборгованості за кредитним договором, а саме: заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 960,73 дол. США; простроченими відсоткамив розмірі 2 363,45 дол. США; штрафу за невиконання зобов`язань по поверненню кредиту в розмірі 296,07 дол. США; штрафу за несвоєчасно сплачені відсотки за користування кредитом у сумі 236,35 дол. США.

Вказані листивідповідачами отримано, вимоги про усунення порушень кредитного договору не виконано.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку нерухомого майна, станом на 28 серпня 2019 року вартість предмета іпотеки становить 926 900 грн 00 коп.

Згідно до наданогорозрахунку за кредитним договором № 09в-п/2005 станом на 18 листопада 2015 року розмір заборгованості становить 932 600 грн 38 коп., що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 27 868,73 дол. США (еквівалент у національній валюті - 662 469 грн 75 коп.); нарахованих та несплачених процентів у розмірі3 742,33 дол. США (еквівалент у національній валюті - 88 959 грн 22 коп.), штрафи у розмірі 181 171 грн 41 коп.

Обґрунтовуючи поданий позов, АТ «Мегабанк» зазначило, що з метою повного погашення заборгованості за кредитним договором, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить ОСОБА_1 на праві власності. Оскільки проживання ОСОБА_1 у спірній квартирі обмежує можливість реалізації іпотеко держателем цього майна, відтак наявні підстави для виселення відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором(ст. 20 Закону України «Про заставу»).

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом (стаття 1 Закону України «Про іпотеку).

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право володіти та користуватись предметом іпотеки відповідно до його цільового призначення, якщо інше не встановлено цим Законом. При користуванні предметом іпотеки іпотекодавець повинен не допускати погіршення стану предмета іпотеки та зменшення його вартості понад норми його звичайної амортизації (зносу). Іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування.

У ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що існують такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду); позасудовий (на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя).

За ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку»).Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Так, відповідно до п. 4.1. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом проводиться з 1-го по останній календарний день звітного місця, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році та процентної ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів «факт/360»). Проценти за користування кредитом сплачуються позичальником щомісячно, не пізніше третього робочого дня, наступним за звітнім (пункт 4.2. кредитного договору).

Пунктом7.2. кредитного договору передбачена відповідальність позичальника за невиконання взятих на себе зобов`язань, а саме: щодо повернення кредиту відповідно до графіку у розмірі 10 % від суми несвоєчасно сплаченого кредиту; за невиконання обов`язків щодо повернення кредиту до 16:00 год. 27 грудня 2020 року у розмірі 25 % від суми несвоєчасно сплаченого кредиту.

Згідно до п.3.3.1 кредитного договору передбачено право кредитодавця достроково розірвати договір та вимагати повернення кредиту у разі порушення позичальником умов договору.

Пунктом 1.3. іпотечного договору сторони обумовили, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі, що визначена на час виконання цієї умови, включаючи сплату процентів, комісійної винагороди, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання, а також відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням, зверненням стягнення на предмет іпотеки, відшкодування витрат щодо утримання і збереження предмета іпотеки, відшкодування витрат щодо страхування предмета іпотеки, відшкодування збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов договору.

Відповідно до п.5.1.1 іпотечного договору, звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Встановлено, що ОСОБА_1 у жовтні 2014 року допустила порушення взятих на себе зобов`язань щодоповернення кредиту та сплаті процентів. Злистопада 2014 року відповідач припинила будь-які сплати за кредитним договором.

23 квітня 2015 року та 20 липня 2015 року банк направив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вимогу щодо погашення протягом 30 днів заборгованості за кредитним договором.

Вказані листивідповідачами отримано, вимоги про усунення порушень кредитного договору не виконано.

Враховуючи, що позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження факту виникнення кредитних зобов`язань у ОСОБА_1 за кредитним договором № 09в-п/2005 та невиконання відповідачами вимоги банку щодо погашення протягом 30 днів заборгованості, колегія суддів вважає обгунтованою вимогу АТ «Мегабанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Так, звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.

Звертаючись до суду, АТ «Мегабанк» просило виселити ОСОБА_1 та всіх інших мешканців, які зареєстровані в квартирі, яка є предметом іпотеки.

З огляду на задоволення позовної вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, вимога АТ «Мегабанк» щодо виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2 також підлягає задоволенню.

Колегія суддів також звертає увагу на те, що банком не конкретизовано перелік інших мешканців, щодо яких заявлено вимогу про виселення зі спірної квартири.

Так, 28 грудня 2005 року між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки № 09в-п/ НОМЕР_2 , за яким поручитель поручився за виконання ОСОБА_1 в повному обсязі усіх обов`язків, що виникли на підставі кредитного договору № 09в-п/2005.

Враховуючи доведення позивачем порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за кредитним договором, а також укладення між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_2 договору поруки, колегія суддів вважає обґрунтованою вимогу про солідарне стягнення заборгованості із ОСОБА_2 .

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції не звернув своєї уваги на вищенаведене та дійшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Звертаючись до суду АТ «Мегабанк» просило передати предмет іпотеки, ключі від квартири та всі документи на предмет іпотеки банку в управління на період його реалізації.

Колегія суддів вважає, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові, тому позовні вимоги АТ «Мегабанк» у цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду від 31 березня 2021 року ухвалено з порушенням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника акціонерного товариства «Мегабанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 31 березня 2021 року скасувати.

Позов акціонерного товариства «Мегабанк», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки, передачу предмета іпотеки, надання права, виселення та стягнення заборгованості за кредитним договоромзадовольнити частково.

Звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом її продажу від імені банку будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за ціною, встановленою на підставі оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», для задоволення вимог банку в розмірі 932 600 грн 38 коп., що виникли на підставі кредитного договору № 09в-п/2005 від 28 грудня 2005 року.

Виселити ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, станом на 18 листопада 2015 року в розмірі 932 600 грн 38 коп., яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 27 868, 73 дол. США (еквівалент у національній валюті - 662 469 грн 75 коп.); нарахованих та несплачених процентів у розмірі 3 742,33 дол. США (еквівалент у національній валюті - 88 959 грн 22 коп.), неустойка (штрафи) у розмірі 181 171 грн 41 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення.

Повний текст складено 07 листопада 2024 року.

Суддя-доповідач Є.В. Болотов

Судді: С.Г. Музичко

Л.П. Сушко