Провадження № 2-з/638/52/24
УХВАЛА

Іменем України

05 червня 2024 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі судді Латки І.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

03 червня 2024 року ОСОБА_1 за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів у розмірі 153000 грн, третя особа АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК».

04 червня 2024 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просив суд накласти арешт на грошові кошти, що належать відповідачеві та перебувають на банківських рахунках ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 ) у розмірі безпідставно придбаних грошових коштів 153000,00 гривень.

В обґрунтування заяви зазначив, що слідчим управлінням ГУ НП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000742 від 29 липня 2022 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 364-1 КК України, ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 4 ст. 191 КК України, ч. 3 ст. 190 КК України, ч. 4 ст. 190 КК України, ч. 1 ст. 366 КК України, ч. 2 ст. 366 КК України, ч. 1 ст. 200 КК України, ч. 4 ст. 191 КК України, ч. 2 ст. 366 КК України, ч. 1 ст. 388 КК України, ч. 4 ст. 191 КК України, ч. 2 ст. 222 КК України, ч. 3 ст. 206-2 КК України, ч. 1 ст. 384 КК України, ч. 1 ст. 192 КК України. Предметом вище вказаних злочинів є матеріальні цінності потерпілого ОСОБА_1 (грошові кошти, обладнання і т.д.). Згідно даних виписки АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» по рахунку ОСОБА_1 , НОМЕР_2 , громадянин ОСОБА_2 , отримав без достатньої правової підстави грошові кошти у загальному розмірі 153000,00 грн. Станом на день звернення до суду з позовом та заявою про забезпечення позову ОСОБА_2 грошові кошти не повернув, як і не спростував наданими документами наявність підстав отримання вказаних коштів відповідачем з, імовірно, виниклих договірних правовідносин між сторонами.

Заявник зазначає, що зазнав збитків через неправомірні дії третіх осіб шляхом незаконного переведення з банківського рахунку позивача, відкритого у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» НОМЕР_2 у період часу з 04.04.2022 року по 07.04.2022 року, грошових коштів на загальну суму 153000,00 грн., у зв`язку з чим у нього наявні підстави вважати, що забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вказані кошти на рахунку відповідача є співмірним засобом, який відповідає такій меті.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Отже, заяву про забезпечення позову розглянуто без повідомлення учасників справи.

Розглянувши вищенаведену заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що предметом позову у справі є стягнення безпідставно набути коштів у розмірі 153000,00 грн.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що підставою для забезпечення позову має слугувати обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною 3 статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в справі.

З сукупного аналізу вищевказаних положень законодавства вбачається, що застосування у справі заходів забезпечення позову є виправданим, якщо з обставин справи встановлено об`єктивну можливість вчинення відповідачем дій, які можуть утруднити чи унеможливити виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зроблено висновок, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити і, що такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання можливого рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

При цьому, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів у розмірі 153000,00 грн.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову позивач обґрунтував тим, що відповідач безпідставно отримав зазначені грошові кошти та на письмову вимогу позивача їх не повернув, доказів правомірності їх отримання не надав.

При цьому, в заяві про забезпечення позову не наведено належних і переконливих доказів, що невжиття таких заходів забезпечення позову, застосування яких заявлено позивача, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у майбутньому.

Заява про забезпечення позову, окрім посилань формального посилання на доцільність накладення арешту на кошти відповідача у сумі, що дорівнює сумі позову, не містить мотивів співмірності застосування заходів із предметом позову, підтверджену доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного зазначеного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві про забезпечення позову на необхідність та доцільність застосування заходів забезпечення позову без доведення тих обставин, що незастосування заходів забезпечення позову створить перешкоди для виконання судового рішення, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в зазначений ним спосіб.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили негайно після підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст ухвали складено 05 червня 2024 року.

Суддя І.П. Латка