ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 677/1224/24

Провадження № 22-ц/4820/1958/24

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 677/1224/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Савченко Ярославом Васильовичем на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

В липні 2024 року ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом та просило ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на їх користь заборгованість за кредитними договорами в сумі 38 000 грн., а саме: за кредитним договором № 19024-06/2021 від 28 червня 2021 року у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 7 500 грн., заборгованість за процентами - 22500 грн.; за кредитним договором № /450618 від 24.07.2021 у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 2 000 грн., заборгованість за відсотками - 6000 грн та стягнути з відповідачки понесені судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог щодо стягнення заборгованості по кредитних договорах позивач вказував, що 28 червня 2021 року між відповідачем та ТзОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» був укладений кредитний договір № 19024-06/2021, який було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону ОСОБА_1 , про що свідчить п. 7 кредитного договору. Відповідно до умов кредитного договору клієнту було надано фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, який позичальник зобов`язаний був повернути та сплатити відсотки за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених у договорі.

18 листопада 2022 року між ТзОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», укладено договір факторингу № 18012022, відповідно до умов якого ТзОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» відступив ТзОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТзОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв належні ТзОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» права вимоги до боржників вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 30 000 грн, з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 7500 грн, заборгованість за відсотками - 22500 грн.

Також позивач вказував, що 24 липня 2021 року між ТзОВ «ГОУФІНГОУ» та відповідачем було укладено кредитний договір № /450618, за умовами якого товариством надано кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

19 квітня 2022 року між ТзОВ «ГОУФІНГОУ» та ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 19042022-Г, відповідно до умов якого до ТзОВ «ФК ««ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, укладеним між ТзОВ «ГОУФІНГОУ» та відповідачем. Згідно реєстру боржників від 19 квітня 2022 року до договору факторингу, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача на суму 8000 грн., з яких: 2000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 6000 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідачка свої зобов`язання за кредитними договорами не виконувала, тому, позивач, як правонаступник боргових зобов`язань відповідача за кредитними договорами, просив стягнути з неї вказаний розмір кредитної заборгованість.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість у загальному розмірі 38 000 грн., що складається із заборгованості: за кредитним договором № 19024-06/2021 від 28 червня 2021 року у розмірі 30 000 (тридцять тисяч) грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 7 500 грн., заборгованість за процентами - 22500 грн.; за кредитним договором № /450618 від 24.07.2021 у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 2 000 грн., заборгованість за відсотками - 6000 грн, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «ЄАПБ» 3028 грн, сплаченого позивачем судового збору.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Савченко Я.В. не погодилися із вказаним рішенням суду подали апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять скасувати рішення суду, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Вказують, що задовольняючи позов, суд належними чином не перевірив обставини справи, зокрема не врахував той факт, що позивачем не надано первинні бухгалтерські документи, зокрема, виписки з з особового рахунку клієнта щодо наявності кредитної заборгованості, які б підтверджували перерахування позивачем на її рахунок коштів за цими договорами. Крім того, зазначають, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявність заборгованості, оскільки надані розрахунки заборгованості не підтверджують зарахування первісними кредиторами на користь позичальника грошових коштів за кредитними договорами, оскільки не є документами первинного бухгалтерського обліку, відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Вказують, що в матеріалах справи відсутні належні та беззаперечні докази, що номер банківської картки який вказаний як номер картки відповідачки, дійсно належить саме їй, не вказано номер банківської картки на яку будуть зараховуватися кошти і у нібито укладених кредитних договорах. В ході розгляду справи не було ідентифіковано належність банківської картки відповідачу, оскільки повної інформації щодо банківської картки не надано. Тому, на думку представника апелянта, позивачем не доведено факту наявності заборгованості у ОСОБА_1 перед ТзОВ «ФК «ЄАПБ» у розмірі зазначені у позовній заяві, що вказує на відсутність порушення прав позивача. Також посилаються, що позивачем не надано жодних доказів, які підтверджують підписання договорів про надання кредитів електронним цифровим підписом позичальником, за допомогою одноразового ідентифікатора, оскільки відсутні докази отримання відповідачем будь яким чином цього одноразового ідентифікатора, а також щодо ідентифікації за номером телефону, який би належав позичальнику. Разом з тим, товариством жодним чином не доведено факт наявності у позивача права вимоги до відповідача та факту переходу права вимоги до позивача.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та матеріали справ, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що 28 червня 2021 року між ОСОБА_1 та ТзОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» був укладений кредитний договір № 19024-06/2021, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» надало позичальнику кредит у розмірі 7500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Відповідно до п. 1.2 кредит надається строком на 30 днів, тобто до 27.07.2021. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1.3 за користування кредитом клієнт сплачує 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу.

Пунктом 1.6 визначено, що кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Відповідно до п. 4.3 (у розділі відповідальність сторін та порядок вирішення спорів) у разі, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в п. 1.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитним коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з дня укладення договору.

У розділі 7 договору в графі «Клієнт» зазначено: ПІБ відповідачки ОСОБА_1 її ідентифікаційний код, реквізити паспорта громадянина України, місце проживання, телефон, рахунок позичальника у вигляді номера картки НОМЕР_1 , дані про електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора W51584 і саме на карту номер НОМЕР_1 були зараховані кредитні кошти на суму 7500 грн.

З матеріалів справи, вбачається, що кредитний договір № 19024-06/2021, Додаток № 1 до договору № 19024-06/2021 та Паспорт споживчого кредиту, підписані електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора W51584.

Згідно інформаційної довідки № 315/11 від 10.11.2023, ТзОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг, була проведена 28.06.2021 успішна транзакція на картку 5169-36хх-хххх-4079 кредитних коштів на суму 7500 грн.

18.01.2022 між ТзОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №18012022, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 19024-06/2021.

Платіжним дорученням № 17966 від 20 січня 2022 року підтверджено сплату по Договору факторингу № 18012022 від 18 січня 2022 року.

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 18012022 від 18 січня 2022 року, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 , на суму 30000 грн., з яких: 7500 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 22500 грн. заборгованість за відсотками.

Крім того, 24 липня 2021 року між ТзОВ «ГОУФІНГОУ» та відповідачем було укладено кредитний договір № /450618, відповідно до умов якого ТзОВ «ГОУФІНГОУ» надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 2000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом.

Відповідно до п. 1.2 кредит надається строком на 30 днів, тобто до 22.08.2021. Строк дії договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог ЗУ «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1.3 за користування кредитом клієнт сплачує 912,5% річних від суми кредиту в розрахунку 2,5% на добу.

Пунктом 1.4 визначено, що кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом.

Відповідно до п. 4.3 (у розділі відповідальність сторін та порядок вирішення спорів) у разі, якщо клієнт не повернув кредит у строк, зазначений в п. 1.2 цього договору та/або в додатку(ах) до цього договору, проценти передбачені в п. 1.3 цього договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитним коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів, починаючи з першого дня прострочення.

У розділі 7 кредитного договору № /450618, зазначено ПІБ відповідачки ОСОБА_1 її ідентифікаційний код, реквізити паспорта громадянина України, місце проживання, телефон, рахунок позичальника у вигляді номера картки НОМЕР_1 , дані про електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора R72366.

Згідно інформаційної довідки № 3268/10 від 26 жовтня 2023 року, ТзОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг, на картку 5169-36хх-хххх-4079 була проведена 24.07.2021 успішна транзакція кредитних коштів на суму 2000 грн.

19 квітня 2022 між ТзОВ «ГОУФІНГОУ» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 19042022-Г, відповідно до умов якого до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № /450618.

Платіжним дорученням № 18200 від 22 квітня 2022 року підтверджено сплату по Договору факторингу № 19042022-Г від 19.04.2022.

Відповідно до витягу з реєстру боржників від 19.04.2022 до договору факторингу № 19042022-Г від 19 квітня 2022 року, ТзОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 на суму 8000 грн., з яких: 2000 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 6000 грн. заборгованість за відсотками.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч.1 ст. 3 ЦК України), тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

За змістом статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його слід електронним підписом.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Задовільняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що між позивачем і відповідачкою склалися відносини зобов`язального характеру, що підтверджується укладеними належним чином кредитними договорами та договорами факторингу.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на ОСОБА_1 жодним чином не виконувала взятті на себе зобов`язання, будь яких погашень кредитної заборгованості не здійснювала, що вбачається з наданого кредитодавцем розрахунку.

З аналізу умов укладених кредитних договів, додаткових договорів та договору про відступлення права вимоги не вбачається нарахування плати за користування кредитами в порушення умов кредитного договору, будь-яких нарахувань заборгованості не здійснював і новий кредитор.

Як доказ на підтвердження укладення між сторонами кредитних договорів та перерахування коштів за вказаним кредитним договором, позивач надав суду, кредитний договір № 19024-06/2021, Додаток № 1 до договору № 19024-06/2021 та Паспорт споживчого кредиту, підписані електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора W51584, інформаційну довідку № 315/11 від 10.11.2023, ТзОВ «Платежі Онлайн» як технологічного оператора платіжних послуг, згідно якої було проведена 28.06.2021 успішна транзакція кредитних коштів на суму 7500 грн, а також кредитний договір № /450618 від 24 липня 2021 року та Паспорт споживчого кредиту, підписані електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора R72366, інформаційну довідку № 3268/10 від 26 жовтня 2023 року, ТзОВ «Платежі Онлайн» як технологічного оператора платіжних послуг, згідно якої була проведена 24.07.2021 успішна транзакція кредитних коштів на суму 2000 грн.

Саме через неналежне виконання, укладених кредитних договорів у відповідачки виникла кредитна заборгованість, перехід прав вимоги за борговими зобов`язаннями до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» також підтверджується належними та допустимими доказами, договор факторингу №18012022 від 18.01.2022, укладеного між ТзОВ «ФК «ІНВЕСТРУМ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», згідно якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 19024-06/2021 та договором факторингу № 19042022-Г від 19 квітня 2022, укладеного між ТзОВ «ГОУФІНГОУ» та ТзОВ «ФК «ЄАПБ», відповідно до умов якого до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № /450618.

Вказані докази не були спростовані відповідачкою в ході розгляду справи, не спростовані вони і про подачі її апеляційної скарги.

Отже, враховуючи вищенаведені обставини, які належним чином досліджені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом, а також враховуючи положення, чинного на час вчинення правочинів, законодавства слід прийти до висновку, що ОСОБА_1 звернулася із пропозицією укласти кредитні договора. Кредитодавці провели верифікацію банківської картки клієнта, встановивши особу, яка виявила бажання отримати кредит та відповідно уклали з відповідачкою в належній формі кредитні договора, перерахувавши кошти на банківську карту ОСОБА_1 , чим виконали зі своєї сторони, умови договорів.

Щодо доводів апелянта про те, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами наявність заборгованості, оскільки позивачем не надано первинні бухгалтерські документи, зокрема, виписки з з особового рахунку клієнта щодо наявності кредитної заборгованості, які б підтверджували перерахування позивачем на її рахунок коштів за цими договорами, то такі доводи слід відхилити з врахуванням встановлених обставин справи.

Посилання апелянтки та її представника, що в матеріалах справи відсутні належні та беззаперечні докази, що номер банківської картки який вказаний як номер картки відповідачки, дійсно належить саме їй, не вказано номер банківської картки на яку будуть зараховуватися кошти і у нібито укладених кредитних договорах, суд також не приймає до уваги.

Як вбачається з розділу 7 договору № 19024-06/2021, в графі «Клієнт» зазначено: ПІБ відповідачки ОСОБА_1 її ідентифікаційний код, реквізити паспорта громадянина України, місце проживання, телефон, рахунок позичальника у вигляді номера картки НОМЕР_1 , дані про електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора W51584, і саме на карту номер НОМЕР_1 були зараховані кредитні кошти на суму 7500 грн, що підтверджено довідкою № 315/11 від 10 жовтня 2023 року.

У розділі 7 кредитного договору № /450618, міститься аналогічна інформація, ідентифікуюча особу позичальника, дані про електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора R72366, номер картки 5169-36хх-хххх-4079, на яку зараховані кредитні кошти на суму 2 000 грн, що підтверджено довідкою № 3268/10 від 26 жовтня 2023 року.

Тому доводи позивача щодо отримання відповідачкою кредитних коштів знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, тому обгрунтованими є вимоги щодо стягнення заборгованості по відсоткам.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Судом було достовірно встановлено, що відповідачка не виконала належним чином своїх зобов`язань щодо укладених кредитних договорів.

З наданих позивачем розрахунків заборгованості не вбачається будь-яких порушень умов кредитних договорів щодо порядку та строків нарахування заборгованості.

Крім того, ОСОБА_1 не зверталась до суду із відповідними позовами щодо визнання недійсними чи неукладеними кредитних договорів чи будь-яких їх умов.-

Подаючи до суду першої інстанції відзив на позов, а також апеляційну скаргу не погоджуючись з розрахунками, апелянт не надала суду інших розрахунків заборгованості, в той час як не була позбавлена можливості надати інші розрахунки або заявити клопотання про призначення економічної експертизи.

Тому апеляційний суд, з вищенаведених мотивів, відхиляє і доводи апелянтки та її представника щодо відсутності належних доказів існуючої кредитної заборгованості, оскільки заявлена позивачем до стягнення сума заборгованості у вигляді тіла кредиту та відсотків є співмірною із визначеним позивачем розміром заборгованості по тілу кредиту. Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що ОСОБА_1 за власнею волею зверталася до кредиторів та погоджувалась отримати кредитні кошти на запропованих ними умовах.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Савченко Ярославом Васильовичем залишити без задоволення.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 06 листопада 2024 року

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова