Справа № 404/3917/24
Номер провадження 2/404/1053/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року Кіровський районний суд міста К іровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Шевчук Д.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки з всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання заяви, та до закінчення навчання, а саме до 30.06.2027 року але не більше як до досягнення сином 23-річного віку. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач та відповідач від шлюбу мають спільного сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час син навчається на 1 курсі, денної форми навчання, у Харківському національному автомобільно-дорожньому університеті, на факультеті транспортних систем, та потребує матеріальної допомоги. Позивач зазначає, що є внутрішньо переміщеною особою, та отримує допомогу в сумі 2000,00 грн., у зв`язку з чим не має змоги самостійно забезпечити всі потреби сина, а тому звернулась до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 22 травня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с. 27).

Через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позов (вх. № 41728 від 11.10.2024 року) в якому останній зазначає що позивач не мала права звертатись до суду з відповідним позовом, оскільки їх спільний з позивачем син навчається онлайн, отримує стипендію, є працездатним. Вважає, що позивач не надала до суду доказів того, що син потребує матеріальної допомоги. При цьому, відповідач зазначає, що він не працює, має проблеми зі здоров`ям, потребує постійного лікування. З урахуванням зазначеного, визнає позов частково та просить суд стягнути з нього аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання в сумі 2000,00 грн., щомісяця (а.с.74-77)

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 31), причини неявки суду не відомі.

Розглянувши наявні матеріали справи, заслухавши думку позивача, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Згідно свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 від 03.03.2006 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції Донецької області, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 10).

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 30 листопада 2012 року стягнуто аліменти щомісяця з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму, починаючи з 14 листопада 2006 року, і до досягнення дитиною повноліття (а.с.15-17).

Згідно довідки від 27.04.2022 року № 3525- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.19).

Відповідно довідки від 01.05.2022 року № 3525- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.20).

Згідно довідки Харківського національного автомобільно-дорожнього університету ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є студентом 1 курсу, факультету: Транспортних систем, денної форми навчання (онлайн), на бюджетній основі, закінчення навчання: 30 червня 2027 року (а.с.18).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (стаття 3 Цивільного процесуального кодексу України).

За положенням статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до статті 16 Цивільного кодексу України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша-друга стаття 5 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (частина друга статті 199 Сімейного кодексу України).

Відповідно до частини третьої статті 199 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша стаття 81 Цивільного процесуального кодексу України), тобто обов`язок доказування покладається на сторони.

Аліменти підлягають стягненню з батьків на повнолітніх доньку (сина), які продовжують навчання, на встановлений частиною першою статті 199 Сімейного кодексу України строк - на час навчання.

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина, дочки, яка продовжує навчання є одним із способів захисту їх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх сина, дочку, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину до досягнення нею повноліття (стаття 185 Сімейного кодексу України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка передбачає, зокрема обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, що перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та своїх повнолітніх дітей).

Аналогічне правило закладено до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.06.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є повнолітнім сином відповідача ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , хоча й досяг повноліття, проте не працює, навчається на 1 курсі, факультету: Транспортних систем, денної форми навчання (онлайн), на бюджетній основі.

Позивачем надано до суду довідки, що наразі повнолітній син проживає разом з нею, і в довідці про навчання зазначено, що на теперішній час ОСОБА_3 навчається онлайн. Однак суд критично ставиться до вказаних доказів, оскільки місцезнаходження університету: місто Харкові, ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання, яка передбачає відвідування занять офлайн. Те що, наразі ОСОБА_3 навчається онлайн, суд вважає тимчасовою мірою, що не спростовує того, що студенти денної форми навчання мають відвідувати заняття за місцем знаходження навчального закладу, що вимагає постійного проживання у місті Харкові.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_1 не мала права звертатися із даним позовом до суду в інтересах повнолітнього сина, тому що аліменти на користь повнолітнього сина, який продовжує навчання повинні стягуватися на його користь, а не на користь батьків.

Зазначене не нівелює обов`язку батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, однак статтею 199 Сімейного кодексу України унормовано право на звернення з таким позовом безпосередньо дочки/сина або того з батьків, з ким дочка/син проживає.

Отже, позивачем не надано до суду беззаперечних доказів того, що повнолітній син проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, в розумінні статті 199 Сімейного кодексу України.

Щодо часткового визнання відповідачем позову, суд зазначає наступне.

Положеннями частини шостої статті 263 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу.

За частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У поданому відзиві на позов відповідач зазначив про часткове визнання позовних вимог, а саме: в сумі 2000,00 грн.

Однак, позивачем заявлені вимоги про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача, під час розгляду справи спосіб стягнення аліментів позивачем не змінено, а відповідачем визнано частково позовні вимоги у твердій грошовій сумі, що не може бути прийнято як часткове визнання позову, оскільки позивачем визначений інший спосіб стягнення аліментів.

Крім того, відповідач не вказує свій дохід, що не доводить спроможність (неспроможність) відповідача надати матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі, заявленому позивачем.

У позові відповідач просить суд стягнути аліменти у розмірі ? частки заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що статтею 6 Сімейного кодексу України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Отже, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не є дитиною в розумінні Сімейного кодексу України, а відтак, і норма статті 182 Сімейного кодексу України, яка визначає, що мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до даних правовідносин не може бути застосованою.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не надано беззаперечних та переконливих доказів в розумінні частини третьої статті 199 Сімейного кодексу України, щодо права останньої на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання та заявлено позовні вимоги, які не відповідають нормам Сімейного кодексу України, що унеможливлює вирішення справи у спосіб, обраний позивачем, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись статями 6, 182, 199, 200 Сімейного кодексу України, статтями 3, 4, 5, 10, 11, 76-81, 141, 206, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засідання було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складння повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; місце реєстрації: АДРЕСА_2 ; місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; місце реєстрації: АДРЕСА_4 ; місце проживання: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення суду складено 06.11.2024 року.

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда