Справа № 201/1427/24
Провадження № 2/201/1533/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2024 року позивач звернулася до Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська із вищевказаним позовом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона від шлюбу з відповідачем має малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 30.08.2013 року, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, яка проживає разом із позивачем. Шлюб між сторонами розірвано за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська віл 13 жовтня 2023 року (справа № 201/9243/23). Позивач за особисті кошти забезпечує належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. З цих причин позивач змушена звернутись до суду із даним позовом щодо стягнення аліментів. Враховуючи наведене, позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в загальному розмірі 9 000,00 грн. щомісячно та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , одноразово в розмірі 8 036,98 грн.

Ухвалою суду від 08 лютого 2024 року відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Відповідач, отримавши позовну заяву з додатками та ухвалу про відкриття провадження по справі від 08 лютого 2024 року, у встановлений судом 15-ти денний термін не скористався правом на подачу відзиву на позов в порядку ст. 178 ЦПК України.

12 березня 2024 року від сторони відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи довідки з місяця роботи відповідача та наказ про прийняття на роботу.

04 квітня 2024 року від сторони позивача надійшло клопотання про витребування доказів, які мають значення для всебічного і повного розгляду справи.

Ухвалою суду від 04 квітня 2024 року клопотання позивача про витребування доказів було задоволено.

На виконання ухвали суду, 23 квітня 2024 року від Акціонерного товариства «Укрсиббанк» надійшов лист про те, що ОСОБА_2 в облікових системах банку не знайдено.

25 квітня 2024 року від Акціонерного товариства «Універсал банк» надійшов лист про те, що у ОСОБА_2 відкриті банківські рахунки відсутні.

30 квітня 2024 року від Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» надійшла запитувана інформація про рух коштів по наявним банківським рахункам.

02 травня 2024 року від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області надійшла відповідь на запит щодо отримання відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору.

28 травня 2024 року від позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, в якій позивач просила суд стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , щомісячно. Іншу частину позовних вимог, позивач просила залишити без змін та задовольнити.

Представник позивача надала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог.

Представник відповідача надала суду заяву, в якій не заперечувала проти позову та просила розглядати справу без її участі.

У відповідності до ч. 2 ст.247ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що 05 серпня 2011 року між сторонами у даній справі було зареєстровано шлюб. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13.10.2023 у справі № 201/9243/23 шлюб було розірвано.

Від цього шлюбу сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На теперішній час дитини проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 6948 від 08.09.2023 року, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур та розпорядження Голови адміністрації Соборного району Дніпровської міської ради № 199-р від 26.10.2023 про визначення місця проживання ОСОБА_3 .

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , наразі вчиться у 4-В класі в КЗО «Спеціалізована багатопрофільна школа № 23 з поглибленим вивченням англійської мови» Дніпровської міської ради.

Згідно довідки виданої ТОВ «Промінвесткомплект», вбачається, що відповідач ОСОБА_2 працює на посаді комірника з 01 березня 2024 року з посадовим окладом 8 000,00 гривень в місяць.

Згідно із статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

У відповідності до п. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі (ст. 184 Сімейного кодексу України) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач є працездатним, інших утриманців немає, а отже може надавати матеріальну допомогу на утримання доньки.

У відповідності до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З урахуванням потреб дитини та матеріального становища позивача, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати позивачу щомісячно аліменти на утримання дитини, у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Щодо стягнення додаткових витрат, понесених позивачем слід зазначити наступне.

Виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Судом встановлено, що позивачкою витрачено на розвиток здібностей дитини, оздоровлення дитини та встановлення брекет-системи всього у розмірі 16 073,96 грн., де:

-витрати на встановлення дитині Позивача та Відповідача, ОСОБА_3 , брекет системи для виправлення щелепи через початок скручення зубів у дитини, вартість якої становила 12 000,00 грн що підтверджується актом виконаних робіт від стоматологічної клініки Dentis Clinic від 10.08.2023р.;

-витрати на поїздку та участь у спортивному дитячому таборі «Рола-Коло» (https://rola-kolo.dp.ua/?p=1624 ), вартість абонементу якого становила 3 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням оплати дитячого табору «Рола-Коло» №40218441 від 30 жовтня 2023р.;

-витрати на поїздку дитини, ОСОБА_3 , та відпочинок з метою оздоровлення в Карпатах (с. Славське), що підтверджується посадочними документами, вартістю 1 073,96 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Отже, кожен із батьків зобов`язаний приймати участь у додаткових витратах на дитину і вони мають рівні обов`язки щодо несення таких витрат.

Відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Так, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до даної норми обов`язок брати участь у додаткових витратах на дитину поширюється не лише на тих батьків, хто сплачує аліменти, а й на того з батьків, до якого позов про стягнення аліментів не пред`являвся. У такому випадку такий батько зобов`язаний нести додаткові витрати на дитину.

Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Частина 2 статті 185 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 Сімейного кодексу України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.

Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачені ст. 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрати є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами. Таким чином, витрати на здобуття освіти і навчання дитини є додатковими витратами, які направленні на розвиток дитини та її здібностей, здобуття освіти тощо.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, тобто має матеріальну можливість приймати участь у наданні додаткових витрат на дитину.

Враховуючи, що необхідність у додаткових витратах на дітей викликана особливими обставинами, а законом обов`язок з утримання дітей покладений на обох батьків, суд дійшов висновку про задоволення позову та визнає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки половину вартості додаткових витрат у розмірі 1/2 частини, що становить

8 036,98 грн.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 180,181, 182, 185, 191 СК України, ст. ст. 76-81, 89, 133-137, 140,141, 247, 263-265, 275, 279, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менш, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 06 лютого 2024 року та до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу аліментів за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/2 частини від додаткових витрат на дитину, що становить 8 036,98 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев