Справа № 461/1871/24 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В. В.
Провадження № 22-ц/811/2379/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П., судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Ковальчука Ю.П.;

адвоката Пилипа І.Д. представника позивачки ОСОБА_1 ;

ОСОБА_2 представника Головного управління

Пенсійного фонду України у Львіівській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Галицького районного суду міста Львова від 17 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (ГУ ПФУ у Львівській області) про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, у якому просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 51 727 грн. 56 коп. нарахованої чоловікові позивачки, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотриманої пенсії відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду у справі №380/3844/21 за період 01.01.2018 року по 31.08.2021 року, а також вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 28.05.2021 року Львівським окружним адміністративним судом за результатами розгляду справи № 380/3844/21 за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності ухвалено рішення про задоволення позовних вимог, а саме: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_4 відповідно до статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб» (у подальшому «Закон № 2262-ХІІ»), у порядку і розмірах визначених постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум. Зазначалося, що починаючи з 01.09.2021 року перерахунок пенсії було проведено і розмір недоотриманої пенсії за пенсійною справою № становить 51 727 грн 56 коп.

18.10.2022 ОСОБА_4 помер.

29.11.2022 ОСОБА_1 звернулась із заявою до ГУ ПФУ у Львівській області про виплату їй недоотриманої її чоловіком суми пенсії, однак отримала відповідь, що встановлену доплату вона може отримати за умови покладання судом зобов`язання в частині виплати їй пенсії, яка була нарахована померлому за життя.

Позивач неодноразово зверталася до Львівського окружного адміністративного суду із заявами про зміну сторони виконавчого провадження, проте їй було відмовлено, а тому вона змушена звертатись до суду з даним позовом (а.с. 2-9).

30.04.2024 року протокольною ухвалою суду до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, було залучено спільних дітей спадкодавця та позивачки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які 22.05.2024 року подали до суду свої письмові пояснення на позов, у яких заявляють, що на недотриману батьком за життя пенсію не претендують, а позовні вимоги матері підтримують у повному обсязі (а.с. 80, 81).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотриману пенсію у розмірі 51 727 гривень 56 копійок та 1 211 гривень 20 копійок в якості компенсації судових витрат (а.с. 105-112).

Дане рішення оскаржила представник відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області.

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неправильне застосування норм матеріального права.

Звертає увагу на те, що у відповідності до статті 61 Закону № 2262-ХІ суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються певним членам його сім`ї, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера (а.с. 117-125).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- обставини, встановленні рішенням суду у (зокрема) цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82);

- при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263).

Судами встановлено, стверджується матеріалами справи та визнається всіма її учасниками (в тому числі і апелянтом) те, що:

-28.05.2021 року рішенням Львівського окружного адміністративного суду у справі № 380/3844/21 (яке набрало законної сили) було задоволено позов ОСОБА_4 та (зокрема) зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок пенсії ОСОБА_4 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 89 % сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум (а.с. 16-19);

-згідно розрахунку на доплату пенсії, проведеного ГУ ПФУ у Львівській області (тобто самим відповідачем/апелянтом), на підставі вищезгаданого рішення суду до виплати ОСОБА_4 підлягало 51 727 гривень 56 копійок (а.с. 21), які і є предметом позовних вимог по даній справі;

- ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 24).

Як вірно зазначено у самій апеляційній скарзі, статтею 61 Закону № 2262-ХІ встановлено, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються певним членам його сім`ї, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Як стверджується матеріалами справи, позивачка ОСОБА_1 , як дружина померлого ОСОБА_4 , в межах вищезгаданого 6-ти місячного строку після смерті останнього (а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на 42 день після його смерті) звернулася до відповідача з заявою про виплату недоодержаної її померлим чоловіком суми пенсії, долучивши до цієї заяви необхідних документів (а.с. 26), однак 20.12.2022 року фактично отримала від відповідача (ГУ ПФУ у Львівській області) відмову у здійсненні такої виплати: з посиланням на те, що дане питання необхідно вирішувати шляхом «заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником» (тобто стягувачау виконавчому провадженні ОСОБА_4 на його правонаступницю ОСОБА_1 ) і «за умови покладення судом зобов`язань в частині виплати (заявниці/позивачці ОСОБА_1 ) пенсії, яка була нарахована померлому» (а.с. 27).

В той же час, згідно висновківвикладених в постановах Верховного Суду від 01.05.2023 року у справі № 520/926/21, від 27.09.2023 року у справі № 420/16546/21 та від 05.12.2023 року у справі № 420/18164/21, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини, а виплачуються за процедурою, визначеною статтею 61 Закону № 2262-ХІІ, «а тому заміна стягувача … не є належним способом захисту прав заявниці».

Як вбачається з вищенаведеного, ГУ ПФУ у Львівській області фактично неправомірно відмовив позивачці у задоволенні її заяви, поданої нею у відповідності до положень статті 61 Закону № 2262-ХІІ, неправомірно скерувавши її до суду для вирішення питання отримання нею недоотриманої її покійним чоловіком пенсії шляхом «заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником».

В той же час, коли позивачка звернулася до суду з даним позовом, то відповідач (ГУ ПФУ у Львівській області) у Відзиві на цей позов від 22.03.2024 року (заперечуючи позовні вимоги позивачки) вже покликається на те, що питання виплати недоотриманої пенсії позивачці необхідно вирішувати у порядку передбаченому статтею 61 Закону № 2262-ХІІ, тобто - шляхом звернення до ГУ ПФУ у Львівській області з відповідною заявою, однак «не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера» (а.с. 45-53), що позивачкою вже було зроблено (як вже зазначалося вище) ще 29.11.2022 року (а.с. 26).

Як вбачається з вищенаведеного, поведінка відповідача (ГУ ПФУ у Львівській області) при розгляді ним питання виплати позивачці недоотриманої її покійним чоловіком пенсії містить ознаки зловживання правом, що є неприпустимим (частина 3 статті 13 ЦК України).

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду міста Львова від 17 червня 2024 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 03 жовтня 2024 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.