КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/6617/24
Провадження № 2/947/2406/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2024 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Торгонської В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

21.02.2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , через свого представника адвоката Ковергу Ганну Володимирівну,звернулися до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій просять суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із не проживанням за місцем реєстрації понад шість місяців.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивачі зазначають, що відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №К4-9534-ю/о у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

При цьому, відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у вказаній вище квартирі не проживають, особистих речей не має, вони виїхали за межі України та їх місце знаходження не відоме.

Реєстрація відповідачів у квартирі АДРЕСА_2 , тягне за собою нарахування на них комунальних платежів та експлуатаційних витрат, участі у погашенні яких вони не приймають.

Поважні причини відсутності відповідачів у вказаній вище квартирі відсутні.

Таким чином, оскільки відповідачі понад шість місяців без поважних причин відсутні і не проживають у квартирі за місцем реєстрації, належним чином не здійснюють її утримання, добровільно не здійснюють дії щодо зняття з реєстрації свого місця проживання, обмежують позивачів у розпорядженні і користуванні квартирою, а отже є всі підстави для визнання їх такими, що втратили право користування даним житлом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 22.02.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням залишено без руху. Повідомлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про необхідність виправити зазначені недоліки позову протягом 10 (десяти) днів з дня отримання цієї ухвали, а саме: позивачці ОСОБА_1 , сплатити судовий збір за вимогу немайнового характеру, відповідно до пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20 коп., який повинен бути сплачений кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру, відповідно до ст.6 Закону України «Про судовий збір»; надати, відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 183 ЦПК України, відомості щодо наявності або відсутності електронних кабінетів позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Роз`яснено, що у разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовна заява буде вважатися неподаною та повернута зі всіма доданими до неї документами, на підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

28.02.2024 року від представника позивача до канцелярії суду надійшла заява про усунення недоліків разом з квитанцією про сплату судового збору в сумі 1211,20 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.03.2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання.

В судове засідання 25.09.2024 року позивачі та їх представник не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, проте 25.09.2024 року від представника позивачів надійшла заява про закриття провадження по справі №947/6617/24 у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від позову в частині вимог до ОСОБА_4 . В іншій частині просила позов задовольнити та розглянути справу без участі позивачів та їх представника.

В судове засідання 25.09.2024 року відповідачі не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 25.09.2024 року заява представника позивачів адвоката Коверги Ганни Володимирівни про закриття провадження відносно відповідача ОСОБА_4 подана по цивільній справі №947/6617/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням було задоволено. Прийнято відмову позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від позову до ОСОБА_5 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в рамках цивільної справи №947/6617/24. Провадження по цивільній справі №947/6617/24 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням - закрито. Продовжено провадження по цивільній справі №947/6617/24 за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, згідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №К4-9534-ю/о від 16.01.2024 року, за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до складеного 02.02.2024 року мешканцями будинку АДРЕСА_3 акту, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично не проживають за вказаною адресою починаючи з 2016 року та по теперішній час.

Як вбачається з витягу з реєстру територіальної громади від 05.09.2024 року на підставі особистої заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 03.09.2024 року знято з реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до рішення апеляційного суду Одеської області від 23.11.2010 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 липня 2010 року скасовано. Позов ОСОБА_4 про визначення порядку користування квартирою задоволено. Визначено порядок користування 3-х кімнатною жилою площею 38,5 кв.м., загальною 62,8 кв.м. квартирою АДРЕСА_4 . Виділено у користування ОСОБА_4 окрему жилу кімнату площею 9,6 кв.м., а ОСОБА_1 і ОСОБА_6 з малолітнім сином ОСОБА_7 , 1998 року народження, - дві жилі кімнати площею 17,2 кв.м. і 11,7 кв.м.; підсобні приміщення, а саме: кухня 7,9 кв.м., коридор 10,9 кв.м., туалет 1,1 кв.м., ванну кімнату 2,6 кв.м., шафу 0,7 кв.м., комору 1,0 кв.м. - залишено у загальному користуванні. У позові ОСОБА_4 до третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради про розділ особового рахунку відмовити, роз`яснивши, що позов пред`являється до відповідача - Київської районної адміністрації Одеської міської ради. У зустрічному позові ОСОБА_1 та ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_4 відмовлено.

Згідно заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 26.04.2013 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_6 про вселення були задоволені. Вирішено вселити ОСОБА_4 в квартиру АДРЕСА_4 .

У свою чергу, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно з ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

У відповідності до ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником квартири, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України, згідно якої, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №243/9627/16-ц від 16.10.2019 право користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Суд вважає, що саме на позивача покладається обов`язок довести факт не проживання відповідача ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_4 понад один рік, але таких доказів, окрім акту про не проживання за місцем реєстрації позивачами до суду не надано, зокрема відсутні пояснення свідків, докази того, що відповідач не сплачує за комунальні послуги або будь-які інші докази, які б підтверджували факт не проживання відповідача в зазначеному житловому приміщенні понад один рік.

За такого, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, необхідно відмовити в повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору з відповідача на користь позивачів стягненню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.89, 259, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя В. С. Петренко