УХВАЛА

06 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 201/11183/23

провадження № 61-9873ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна приватною власністю, встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна подружжя,

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_3 , про встановлення фату проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності та стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

встановити факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 01 жовтня 2011 року до 03 серпня 2020 року;

визнати спільною сумісною власністю сторін житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , визнавши за позивачкою право власності на 1/2 частку зазначеного будинку;

визнати спільною сумісною власністю сторін земельну ділянку, площею 0, 1 га, кадастровий номер :02:026:0047, визнавши за позивачкою право власності на 1/2 частку зазначеної земельної ділянки;

визнати спільною сумісною власністю сторін земельну ділянку, площею 0, 0276 га, кадастровий номер :02:026:0051, визнавши за позивачкою право власності на 1/2 частку зазначеної земельної ділянки;

визнати спільною сумісною власністю сторін автомобіль «Hyunday Tucson» 2013 року випуску, WIN НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , стягнувши з ОСОБА_1 на користь позивачки грошову компенсацію 1/2 частки вартості зазначеного автомобілю у розміні 227 258, 79 грн.

Також, у жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив:

встановити факт проживання сторін однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 15 листопада 2010 року до 03 серпня 2020 року;

визнати спільною сумісною власністю сторін квартиру АДРЕСА_2 , вартістю 2 384 700,00 грн, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частку зазначеної квартири;

визнати спільною сумісною власністю сторін квартиру АДРЕСА_3 , вартістю 149 700,00 грн, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частку зазначеної квартири;

визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку, площею 0, 1 га, кадастровий номер :02:026:0047, земельну ділянку, площею 0, 0276 га, кадастровий номер :02:026:0051;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частки автомобілю «Nissan Pogue», держаний номер НОМЕР_3 у розміні 340 000,00 грн та зниклих з сейфа грошей у розмірі: 7 500,00 доларів США та 20 000,00 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2024 року, з урахуванням додаткового рішення цього ж суду від 11 березня 2024 року, возов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя транспортний засіб «Hyunday Tucson» 2013 року випуску, WIN шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип транспортного засобу загальний легковий, державний номер НОМЕР_2 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію, що становить 1/2 частку вартості вказаного транспортного засобу 227 258,78 грн.

Припинено частку ОСОБА_2 на 1/2 частку спірного транспортного засобу.

В іншій частині первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя квартиру АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_3 .

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку вказаних квартир.

В порядку поділу спільної сумісної власності подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку спірних квартир.

Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_4 , кадастровий номер :02:026:0047, та земельну ділянку НОМЕР_4 , кадастровий номер :02:026:0051, розташованих за вказаною адресою.

В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу залишено без розгляду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2024 року змінено, викладено його резолютивну частину в редакції цієї постанови:

Позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя транспортний засіб «Hyunday Tucson» 2013 року випуску, WIN шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , тип транспортного засобу загальний легковий, державний номер НОМЕР_2 та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію, що становить 1/2 частки вартості вказаного транспортного засобу 227 258,79 грн.

Припинено частку ОСОБА_4 на 1/2 частку вказаного транспортного засобу.

В іншій частині первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_1 житловий будинок АДРЕСА_4 , кадастровий номер :02:026:0047, та земельну ділянку НОМЕР_4 , кадастровий номер :02:026:0051, розташованих за вказаною адресою.

В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року залишено без задоволення, вказане рішення залишено без змін.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року задоволено.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 11 березня 2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У липні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_4 - адвоката Нестеченка Д. С., на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 26 лютого 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 01 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за вказаною скаргою, витребувано з Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 201/11183/23.

У липні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 29 серпня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі за вказаною скаргою.

Додатковою постановою Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року визнано особистою приватною власністю ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_3 .

У жовтні 2024 року до суду касаційної інстанції надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року.

Касаційна скарга була подана з пропуском строку на касаційне оскарження, оскільки направлена до Верховного Суду 02 жовтня 2024 року.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

У касаційній скарзі, підписаній 02 жовтня 2024 року міститься клопотання про поновлення строку на подання касаційної скарги, в якому заявник вказує, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, оскільки копію оскаржуваного судового рішення він отримав 04 вересня 2024 року, звернувшись з відповідною заявою до апеляційного суду 04 вересня 2024 року.

Верховним Судом враховано відомості матеріалів справи № 201/11183/23, які надійшли на підставі ухвали Верховного Суду від 01 серпня 2024 року, відповідно до яких, суд апеляційної інстанції не надсилав заявнику копію оскаржуваного судового рішення в порядку статті 272 ЦПК України, матеріали справи таких відомостей не містять. Натомість копія вказаного судового рішення отримана ОСОБА_1 04 вересня 2024 року, за окремо поданою ним заявою.

Зважаючи на те, що у касаційній скарзі містяться докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, вважаємо за можливе його поновити.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.

Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року № 6-843цс17, у постановах Верховного Суду від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 05 липня 2023 року в справі № 911/3312/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга подана з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

Касаційна скарга містить клопотання про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року та додаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року.

Клопотання обґрунтовано тим, що оскаржуваними судовими рішенням визнано особистою приватною власністю ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_3 , а отже може бути відчужено вказане майно, на 1/2 частку якого претендує заявник, що може утруднити поворот виконання судового рішення, у разі задоволення касаційної скарги.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення виконання або дії судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення його виконання, підтверджені певними доказами.

Вирішуючи питання про зупинення виконання або дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Оскільки клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень не містить достатньо обґрунтованих доводів необхідності такої процесуальної дії, заявником не підтверджено наведені ним ризики для нього не зупинення виконання оскаржуваних судових рішень, у задоволенні клопотання про зупинення виконанняпостанови Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року та додаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року слід відмовити.

Керуючись статтями 390, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження додаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року.

Відкрити касаційне провадження у даній справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на додаткову постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року та додаткової постанови Дніпровського апеляційного суду від 13 серпня 2024 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 05 грудня 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. В. Білоконь

О. М. Осіян