Справа № 161/4783/24 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С. М.
Провадження № 22-ц/802/880/24 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

за участю:

секретаря судового засідання Савчук О. В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про стягнення у порядку спадкування неодержаної за життя спадкодавця пенсії, за апеляційною скаргою відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 року у справі № 140/11113/21, зокрема, було зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_3 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.07.2021 року № ХА13159, з урахуванням зазначених у ній видів та сум грошового забезпечення. Вищевказане судове рішення до примусового виконання не пред`являлося, оскільки відповідач зобов`язався виконати його в добровільному порядку.

Позивач вказував, що перерахований розмір щомісячної пенсії ОСОБА_3 із січня 2022 року склав 11775,64 грн, а нараховані кошти на виконання судового рішення у справі № 140/11113/21 за період з 01.04.2019 року по 31.12.2021 року становлять 176771,46 грн та підлягають виплаті в межах бюджетних асигнувань. Зазначав, що 20.04.2022 року його батько ОСОБА_3 , якому ГУ ПФУ у Волинській області мало виплатити вищевказану суму заборгованості з пенсії, помер.

Відтак, зазначав, що виплата заборгованості з пенсії не проведена. Вказував, що він є єдиним спадкоємцем після смерті батька, оскільки прийняв спадщину та не заявив про відмову від її прийняття. Однак, йому, як єдиному спадкоємцю ОСОБА_3 , відповідачем фактично відмовлено у виплаті нарахованої за життя його батька-пенсіонера суми пенсії, які спадкодавцю за життя були присуджені, але не були виплачені.

Враховуючи наведене, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ГУ ПФУ у Волинській області на свою користь присуджену, але не одержану за життя спадкодавця пенсію у розмірі 176771,46 грн у порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , а також витрати на оплату судового збору.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з Головного управління пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_2 неодержану за життя спадкодавця пенсію в розмірі 176771 грн 46 коп. у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1767 грн 71 коп.

Не погодившись із даним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, дослідивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що відповідач незаконно перешкоджає реалізації прав позивача як спадкоємця на отримання всього належного йому спадкового майна, оскільки положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону. Суд першої інстанції помилково застосував закон до даних правовідносин положення та дійшов помилкового висновку про задоволення заявлених вимог.

Вважає, що посилання на статтю 1227 ЦК України є безпідставними, оскільки відповідно до вказаної норми суми пенсії, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності входять до складу спадщини. Порядок виплати сум пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передбачено статтею 61 Закону України №2262, якою встановлено, що вказані суми не включаються до складу спадщини. Зазначає, що спадкоємцю слід було звернутися з вимогою про заміну стягувача при виконанні судового рішення адміністративного суду. Відповідач покликається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 05.12.2023 у справі 420/18164/21, від 24.01.2024 у справі 380/9537/21.

Отже, вважає, що суд порушив норми матеріального права та прийняв незаконне та необґрунтоване рішення, яке просить скасувати.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду від позивача не надходив.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 заперечив доводи апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення.

Представник відповідача ГУ ПФУ України у Волинській області в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим судом апеляційної інстанції про час та місце судового засідання, в апеляційній скарзі просив розгляд справи проводити без участі представника.

Заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про необхідність залишення апеляційної скарги без задоволення з огляду на наступне.

В силу вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позов, суд виходив із обґрунтованості позовних вимог, зауваживши, що оскільки суми доплати пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень, тому з ГУ ПФУ у Волинській області на користь ОСОБА_2 , у порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_3 підлягає стягненню в сумі 176771,46 грн.

Судом встановлено, що 29.10.2021 року Волинським окружним адміністративним судом було ухвалено рішення в адміністративній справі № 140/11113/21, яким, зокрема, вирішено зобов`язати ГУ ПФУ у Волинській області провести з 01.04.2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії ОСОБА_3 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 06.07.2021 року № ХА13159, з урахуванням зазначених у ній видів та сум грошового забезпечення.

Вищевказане судове рішення набрало законної сили 30.11.2021 року та на його примусове виконання Волинським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист № 24014/2021 р. (а.с. 14).

Як убачається із листа ГУ ПФУ у Волинській області № 15469-15651/Б-02/8-0300/21 від 16.12.2021 року, перерахований розмір пенсії ОСОБА_3 з січня 2022 року складає 11775,64 грн. Нараховані кошти на виконання згаданого рішення суду за період з 01.04.2019 року по 31.12.2021 року в сумі 176771,46 грн підлягають виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів, за рахунок коштів Державного бюджету України. Відповідний розрахунок заборгованості було долучено до вказаного листа (а.с. 16-17).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Про дану обставину свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 15).

Довідкою Володимирської державної нотаріальної контори Волинської області № 1250/02-14 встановлено, що, єдиним спадкоємцем після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , який прийняв спадщину та не заявив про відмову від її прийняття, є його син позивач ОСОБА_2 (а.с. 19).

03 січня 2024 року ОСОБА_2 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про добровільне виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29.10.2021 року в адміністративній справі № 140/11113/21 щодо перерахунку та виплати пенсії його батьку (а.с. 18).

У відповідь на вищевказану заяву ГУ ПФУ у Волинській області своїм листом № 1518/429/Б-02/8-0300/24 від 29.01.2024 року повідомило, що ним проведено перерахунок пенсії ОСОБА_3 в межах покладених судовим рішенням зобов`язань. Водночас, із покликанням на положення ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» та ст. 379 КАС України було повідомлено, що для включення нарахованих доплат до Реєстру судових рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою, позивачу необхідно подати до ГУ ПФУ у Волинській області рішення суду про заміну сторони виконавчого провадження. При цьому, пославшись на положення ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» та ст. 11, ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію», відповідач відмовився надати позивачу інформацію про суму заборгованості, яка нарахована на виконання згаданого рішення суду ОСОБА_3 .

Зі змісту інформаційної довідки ГУ ПФУ у Волинській області № 0300-0504-7/25259 від 26.04.2024 року, наданої відповідачем на виконання ухвали Луцького міськрайонного суду Волинської області від 15.04.2024 року, слідує, що спадкодавцю ОСОБА_3 на виконання судового рішення в адміністративній справі № 140/11113/21 нараховано доплату до пенсії за період з 01.04.2019 року по 31.12.2021 року в сумі 176771,46 грн (а.с. 63-65).

Таким чином, ОСОБА_3 за життя було нараховано суми недоотриманої пенсії, однак вони не були виплачені.

За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України та ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (ст. 1219 ЦК України).

За змістом ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За нормами ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини (ст. 1227 ЦК України).

Верховний Суд у постанові від 14.02.2022 року у справі №243/13575/19 зазначив, що тлумачення ст. 1227 ЦК України доводить, що цією нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та неотриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; - право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (ст. 1227 ЦК) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця.

Окрім цього, звичайно, необхідно щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до ст. 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (ст. 1224), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (ст. 1241 ЦК), задоволення вимог кредиторів (ст. 1281 ЦК). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом.

Положення ч.ч. 2, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23.09.2020 року (справа №428/6685/19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися судами при застосуванні норм права.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2022 року у справі №243/13575/19 зазначено, що припинення страхових виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених страхових виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання страхових виплат. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Відповідно до ч. 1,4 ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, що належали пенсіонеру і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Згідно зі ст. 46 цього ж Закону нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що спадщина є сукупністю прав та обов`язків, які в разі смерті фізичної особи (спадкодавця) переходить від нього до інших осіб (спадкоємців). Об`єктом спадкування можуть бути лише права та обов`язки, які належали спадкодавцеві на момент його смерті. Право на спадщину переходить лише до спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому порядку.

Суми пенсії, які не були одержані спадкодавцем за життя, входять до складу спадщини за сукупності наступних умов: спадкодавець за життя мав право на їх одержання та не реалізував це право; після смерті спадкодавця відсутні члени його сім`ї (або їх неможливо встановити).

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_3 не було виплачено нараховані доплати до пенсії в 176771,46 грн, інші члени сім`ї спадкоємця до Пенсійного фонду з указаного приводу у шестимісячний строк не звертались, а Пенсійний фонд вже після спливу шести місяців після відкриття спадщини відмовився виплатити позивачу зазначені успадковані кошти.

Оскільки ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за законом, який прийняв спадщину, тому вищевказані пенсійні виплати увійшли до складу спадщини.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно виходив з того, що ГУ Пенсійного фонду України у Волинській області зобов`язане виплатити позивачу ОСОБА_2 присуджені та недоотримані за життя його батьком ОСОБА_3 суми доплат до пенсії, які були йому нараховані в розмірі 176771,46 грн.

Такий підхід також застосований Верховним Судом, зокрема, у постановах від 09.10.2019 року у справі №355/323/17, від 16.12.2020 у справі №428/12730/19 де суд, вирішуючи питання наявності в особи права на отримання нарахованої, але не виплаченої пенсії (доплат до пенсії) її померлого чоловіка вказав, що аналіз ст.ст. 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної пенсії (доплат до пенсії). Суд виходив з того, що визначальним є те, чи були такі виплати нараховані спадкодавцеві за життя, оскільки лише за умови, що такі суми були нараховані за життя, проте не отримані спадкодавцем, вони можуть увійти до складу спадщини.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги про наявність правових підстав для відмови в позові з посиланням на вимоги ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Норми ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не можуть бути прийняті до уваги, так як прямо суперечать ст. 1227 ЦК України та вказаним вище спеціальним нормам пенсійного законодавства з цього питання.

Враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши, що суми доплат до пенсії, що належали спадкодавцю, залишилися неотриманими ним у зв`язку з його смертю, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що його син успадкував належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України.

Наведені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, на законність судового рішення не впливають.

Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на об`єктивно встановлених фактичних обставинах справи, яким судом надано належну правову оцінку, правильно застосовані норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, судом під час розгляду справи не допущено порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

У зв`язку з наведеним, апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 19 червня 2024 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді