№ провадження 2-о/646/171/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.11.2024 м.Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шиховцової А.О.,

за участю секретаря Святолуцької К.С.,

розглянувши цивільну справу за заявою представника заявника - адвоката Камочкіної Анни Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України,

в с т а н о в и в :

Представник заявника - адвокат Камочкіна А.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова через підсистему «Електронний суд» із вказаною заявою, в якій просив суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піски Куп`янського району Харківської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 72 років в с. Піски Куп`янського району Харківської області.

В обґрунтування поданої заяви, представник заявника зазначила, що ОСОБА_1 та померлий ОСОБА_2 є рідними онукою та дідусем. ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 на тимчасово окупованій території, а саме: у с. Піски Куп`янського району Харківської області, довідка про смерть видана Військово-громадянською адміністрацією Харківської області №30 від 30.05.2024. 17.09.2024 за вих. №9437/24.23-63 заявник отримала відмову у видачі свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території, а довідка про смерть не відповідає чинним вимогам законодавства України. Встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України.

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 07.11.2024 провадження у справі відкрито.

Представник заявника у судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за відсутності заявника та її представника.

Представник заінтересованої особи - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення заяви з таких підстав.

Померлий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 18.09.1975, актовий запис №11.

У свою чергу ОСОБА_3 є батьков заявниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 15.08.1996, актовий запис №11).

Таким чином, заявник ОСОБА_1 є рідною онучкою померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки про причину смерті №30 від 30.05.2024, наданої «Военной-гражданской администрацией Харьковской области» ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у с. Піски Куп`янського району Харківської області.

Представнику заявника ОСОБА_1 - адвокату Камочкіній А.Ю. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки надана заявником копія довідки про смерть №30 від 30.05.2024, виданої «Военной-гражданской администрацией Харьковской области» не є підставою для державної реєстрації смерті згідно з чинним законодавством, яке регулює порядок реєстрації актів цивільного стану в Україні (лист вих. №9437/24.23-63 від 17.09.2024).

Факт смерті ОСОБА_2 також підтверджується фотознімками з місця поховання останнього, де на хресті мається табличка з зазначенням прізвища, ім`я, по батькові, дати народження та дати смерті.

Так, судом встановлено, що довідка про причину смерті №30 від 30.05.2024, надана «Военной-гражданской администрацией Харьковской области», відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», є недійсними на території України.

Отримані офіційні документи на підтвердження факту смерті є недійсними на території України, оскільки видані незаконно створеними органами на тимчасово окупованій території України, а відомості про смерть особи не внесені до Державного реєстру актів цивільного стану громадян.

З огляду на вказане, зареєструвати факт смерті ОСОБА_2 в органах державної реєстрації актів цивільного стану громадян Міністерства юстиції України заявник не в змозі, оскільки довідка про причину смерті, яка видана незаконним органом, не є документом, на підставі якого можливо провести державну реєстрацію смерті особи, а отже, не створює жодних юридичних наслідків.

Враховуючи викладене, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даному випадку є рішення суду про встановлення факту смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 23.12.2022 за № 1668/39004, до вказаного Переліку входить с. Піски Дворічанської селищної територіальної громади, як тимчасово окупована Російською Федерацією територія України з 24.02.2022.

У зв`язку з тим, що смерть ОСОБА_2 настала на території, на якій нині жодний орган державної влади України не працює, суд погоджується з тим, що отримати лікарське свідоцтво про смерть, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України є неможливим.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Відповідно до п.8 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Частиною 1 статті 317 ЦПК України встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

За положеннями ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Проте, оцінюючи надані заявником документи про смерть, суд виходить з того, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, якщо у справі «Лоізіду проти Туречиини» (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45) ЄСПЛ обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142).

Встановлення факту смерті ОСОБА_2 , необхідно заявнику для державної реєстрації смерті померлої особи, проведеної державним органом України.

У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За таких обставин вбачається обґрунтованість заяви та можливість встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піски Куп`янського району Харківської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 72 років в с. Піски Куп`янського району Харківської області.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265, 293, 315, 317, 319 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву представника заявника - адвоката Камочкіної Анни Юріївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Піски Куп`янського району Харківської області, Україна, у віці 72 років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піски Куп`янського району Харківської області.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації смерті особи.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного проживання: АДРЕСА_2 .

Представник заявника - адвокат Камочкіна Анна Юріївна, адреса для листування: м. Одеса, вул. Базарна, буд. 60, діє на підставі ордеру серії ВН №1419134 від 23.10.2024 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №004843 від 22.08.2022.

Заінтересована особа - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , адреса місцезнаходження: м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 30-Б.

Суддя А.О. Шиховцова