УХВАЛА

06 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 490/9037/19

провадження № 61-14010 ск 24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича, ОСОБА_2 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Державне підприємство «Сетам» про визнання торгів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

1. У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом у якому просив визнати недійсними електронні (прилюдні) торги, які проведені 26 вересня 2019 року, з реалізації предмета іпотеки - квартири АДРЕСА_1 .

2. 30 березня 2020 року ОСОБА_1 подав заяву про зміну предмету позову, в якій просив визнати недійсними електронні торги та застосувати реституцію шляхом повернення спірної квартири продавцю - приватному виконавцю для вирішення ним питання про звернення стягнення на вказану квартиру в порядку примусового виконання рішень.

3. Центральний районний суд міста Миколаєва рішенням від 15 лютого 2024 року позов задовольнив частково. Визнав прилюдні торги, проведені Державним підприємством «Сетам» 26 вересня 2019 року, з продажу квартири АДРЕСА_1 недійсними. В задоволенні позову в іншій частині відмовив.

4. Миколаївський апеляційний суд постановою від 09 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив. Скасував рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 15 лютого 2024 року в частині визнання торгів недійсними та ухвалив цій частині нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання прилюдних торгів, проведених ДП «Сетам» 26 вересня 2019 року з продажу квартири АДРЕСА_1 відмовив. Вирішив питання судових витрат.

5. У жовтні 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року, в якій скаржник просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення Центрального районного суду міста Миколаєва рішенням від 15 лютого 2024 року.

6. Проте касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.

7. Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

8. Однак заявник, всупереч зазначеному пункту до касаційної скарги не додала документ, що підтверджує сплату судового збору.

9. В касаційній скарзі заявник заявляє клопотання про відстрочення йому сплату судового збору за подання касаційної скарги до ухвалення Верховним Судом рішення у справі, посилаючись на те, що він є членом багатодітної сім`ї.

10. Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.

11. Згідно з частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

12. Питання відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати врегульоване статтею 8 Закону України «Про судовий збір», норма якої є спеціальною.

13. Відповідно до статті 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

14. Статтіею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

15. За змістом цієї практики щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії» («Georgel and Georgeta Stoicescu v. Romania»), «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland»), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений. Великий розмір судових витрат, який не враховує фінансове положення заявників, може бути розглянутий як такий, що непропорційно обмежує право на доступ до правосуддя.

16. ЄСПЛ також вказав, що інтереси справедливого здійснення правосуддя можуть виправдовувати накладення фінансових обмежень на доступ особи до суду. Положення пункту 1 статті 6 Конвенції про виконання зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає просто відсутність втручання, але й може вимагати вчинення позитивних дій у різноманітних формах з боку держави; не означає воно й беззастережного права на отримання безкоштовної правової допомоги з боку держави у цивільних спорах і так само це положення не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах (рішення ЄСПЛ у справі «Креуз проти Польщі» («Kreuz v. Poland») від 19 червня 2001 року, пункт 59).

17. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (рішення ЄСПЛ у справі «Княт проти Польщі» («Kniat v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункт 44; рішення ЄСПЛ у справі «Єдамскі та Єдамска проти Польщі» («Jedamski and Jedamska v. Poland») від 26 липня 2005 року, пункти 63-64).

18. Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан (рішення ЄСПЛ у справі «Шишков проти росії» («Shishkov v. russia») від 20 лютого 2014 року, пункт 111).

19. Наведена ОСОБА_1 обставина, що він є членом багатодітної сім`ї не може сама по собі бути підставою для відстрочення сплати судового збору, а доказів фінансового становища, що унеможливлює сплату судового збору за подання касаційної скарги, заявником не надано.

20. Враховуючи встановлений законом обов`язок сплатити судовий збір та відсутність у ОСОБА_1 пільг щодо його сплати, можна зробити висновок про те, що належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справи та інтересами скаржника стосовно можливості звернення до суду касаційної інстанції (за умови виконання вимог закону щодо оплати касаційної скарги судовим збором в повному обсязі) в цій справі дотримано.

21. Таким чином, ОСОБА_1 необхідно сплатити судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду.

22. Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

23. Також частиною першою статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

24. Крім цього частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

25. Вимоги касаційної скарги свідчать про те, що ОСОБА_1 оскаржує постанову суду апеляційної інстанції в тій частині якою відмовлено у задоволенні його позовної вимоги про визнання прилюдних торгів недійсними.

26. Підпунктом 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» в редакції, чинній на момент подання ОСОБА_1 заяви про зміну предмету позову, визначено, що судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становив 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

27. Згідно із статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01 січня 2020 року установлено на рівні 2 102,00 грн.

28. Таким чином за подання касаційної скарги у справі № 490/9037/19 має бути сплачено 1 681,60 грн судового збору (2 102,00 грн * 0,4 * 200 %).

29. На підтвердження сплати судового збору заявнику необхідно надати суду оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує його сплату (доплату).

30. Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: «Судовий збір (Верховний Суд, 055)», призначення платежу: 101;22030102,__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), ВЕРХОВНИЙ СУД (назва відповідного касаційного суду, де розглядається справа, або Велика Палата Верховного Суду), номер справи, у якій сплачується судовий збір (https://supreme.court.gov.ua/supreme/gromadyanam/platig/).

31. Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

32. На підтвердження сплати судового збору заявниці необхідно надати суду оригінал квитанції (платіжного доручення), що підтверджує його сплату.

33. Крім цього, оскільки касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження ОСОБА_1 в касаційній скарзі порушує питання про поновлення такого строку.

34. Обґрунтовуючи підстави пропуску строку на касаційне оскарження заявник вказує на те, що повний текст оскаржуваної постанови суду апеляційної інстанції в установленому процесуальним законом порядку ним не отримувався. Повний текст оскаржуваної постанови з`явився в Єдиному державному реєстрі судових рішень (далі - ЄДРСР) 12 вересня 2024 року, а касаційна скарга була надіслана ним 14 жовтня 2024 року засобами поштового зв`язку.

35. За приписами статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

36. Крім цього частиною третьою статті 393 ЦПК України встановлено, що касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.

37. Так статтею 386 ЦПК України встановлено, що постанови апеляційного суду вручаються (видаються або надсилаються) в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу.

38. Статтею 272 ЦПК України унормовано, що копії повного судового рішення вручаються учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, негайно після проголошення такого рішення. У разі проголошення тільки скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення, учасникам справи, які були присутні у судовому засіданні, за їхньою заявою негайно після його проголошення видаються копії скороченого судового рішення. У разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

39. У разі доведення заявником недотримання апеляційним судом вимог, встановлених статтею 272 ЦПК України, щодо порядку видачі або направлення копій судових рішень, для відліку строку на касаційне оскарження застосовуються положення частини другої статті 390 ЦПК України, відповідно до якої заявник має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження в разі подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

40. Також пунктом 6 частини сьомої статті 265 ЦПК України встановлено, що у разі необхідності в резолютивній частині вказується про дату складення повного судового рішення.

41. Доводи заявника щодо ознайомлення із повним текстом постанови суду апеляційної інстанції лише 12 вересня 2024 року, після оприлюднення його тексту в ЄДРСР викликає обґрунтований сумнів, оскільки оскаржувана постанова не містить жодних посилань на іншу дату складення її повного тексту та була надіслана для оприлюднення 09 вересня 2024 року і оприлюднена 11 вересня 2024 року.

42. Таким чином наведені заявником підстави для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження не можуть бути визнані поважними, оскільки заявником не надано доказів на підтвердження того, що апеляційним судом було порушено порядок вручення йому копії оскаржуваного судового рішення, передбачений статтею 272 ЦПК України, а також не надано жодних доказів на підтвердження об`єктивних перешкод для отримання ним копії такого рішення самостійно та подання касаційної скарги в передбачений ЦПК України строк.

43. Відтак, заявнику також необхідно подати до суду нову заяву про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Миколаївського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року разом із доказами, що підтверджують порушення Миколаївським апеляційним судом порядку вручення оскаржуваної постанови від 09 вересня 2024 року.

44. Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

45. Враховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволення клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 09 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Баришнікова Артема Дмитровича, ОСОБА_2 , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», Державне підприємство «Сетам» про визнання торгів недійсними залишити без руху.

3. Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

4. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернена заявнику.

5. Якщо заяву про поновлення строку не буде подано в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовить у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В. В. Пророк