ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/18875/24

Провадження № 22-ц/4820/2062/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Спірідонової Т. В., Гринчука Р. С., Талалай О. І.

секретар судового засідання: Кошельник В. М.

з участю: представника апелянта ОСОБА_1 ,

представника позивача- ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 686/18875/24 за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , поданою його представником адвокатом Власенком Сергієм Тофіковичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2024 року, у складі судді Карплюка О.І., у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В липні 2024 року позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею та ОСОБА_5 22 серпня 2017 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №1572.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 22.08.2017 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем. У них є син, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Наприкінці 2022 року між подружжям зникло взаєморозуміння, будь-які спроби примиритися не давали результатів через різні погляди на життя, а з початку 2023 року вони припинили спільне проживання та спілкування.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2024 року позов задоволено.

Шлюб, зареєстрований 22 серпня 2017 року Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (актовий запис № 1572), розірвано.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами шлюбні відносини існують формально, оскільки вони разом не проживають, спільне життя у них не склалося через несумісність характерів, що призводить до суперечок між ними, сім`я сторін розпалася і не може бути збережена.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі, яка подана його представником - адвокатом Власенком С.Т., посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить рішення Хмельницького міськрайонного суду від 10 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким направити справу для розгляду до суду першої інстанції за встановленою підсудністю.

Узагальнення доводів апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що позовна заява про розірвання шлюбу, яка надіслана відповідачу, не містить підпису позивачки або її представника чи іншої особи, якій законом надано право звернутися до суду в інтересах позивачки. Тому, суд не дотримався вимог статті 185 ЦПК України та не постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху, а помилково відкрив провадження у справі. Поза увагою суду залишилася інформація, надана відповідачем про те, що до кінця грудня 2023 року він з дружиною та сином проживали в одному будинку, вели спільне господарство та були щасливою родиною. Рішення дружини про розірвання шлюбу базується на її психологічній втомі через переїзд до іншої країни, через стрес із-за воєнних дій на території України, не співпадає з її волевиявленням та не прийняте за взаємною згодою подружжя. Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення ухвалене неповноважним та неіснуючим судом, оскільки ухвала про відкриття провадження у справі постановлена суддею Хмельницького міськрайонного суду Карплюком О.І., однак на офіційному державному інтернет-ресурсі зазначено, що існує Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Процесуальні дії апеляційного суду

Ухвалами Хмельницького апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Від представника позивачки ОСОБА_8 ОСОБА_2 надійшов відзив на апеляційну скаргу. Зазначає, що з серпня 2023 року сторони намагалися примиритися, проте з грудня 2023 року подружжя остаточно перестали проживати разом та більше не підтримують жодних контактів один з одним. Оскільки позовна заява відповідала вимогам чинного законодавства по формі та змісту та не містила недоліків, суд відкрив провадження у справі. Вказує, що ОСОБА_3 мав право подати до суду першої інстанції заяву про надання часу для примирення подружжя, однак не скористався цим правом. Крім того, ОСОБА_3 не надав будь-яких доказів щодо порушення емоційного стану позивачки.

Представник апелянта ОСОБА_3 адвокат Власенко С.Т. в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги з підстав, наведених у ній.

Представник позивачки ОСОБА_4 ОСОБА_2 в судовому засіданні вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскільки рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Мотивувальна частина

Встановлені фактичні обставини справи

Встановлено, що 22.08.2017 року укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , зареєстрований Хмельницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис №1572.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками малолітнього сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом першої інстанції встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинено, шлюб сторін носить формальний характер.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина 1 статті 24 СК України).

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини 2 статті 104, частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина перша статті 110 СК України).

За змістом частини 3 статті 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що однією з основних засад шлюбу є взаємна згода на це жінки та чоловіка.

Шлюб - це сімейний добровільний та рівноправний союз жінки та чоловіка, їх спільність, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану та спрямований на створення сім`ї.

Добровільність шлюбу одна з основних його засад.

Тому й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка та жінки на такий шлюб, не може мати місце, подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих відносинах як шлюб.

Встановивши, що сторони спільно не проживають, сімейні стосунки не підтримують, шлюб існує формально, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують такого висновку суду.

Суд першої інстанції здійснював провадження у справі з 10 липня по 10 вересня 2024 року. Цей строк був достатнім для примирення подружжя чи зміни волевиявлення, однак сторони не досягли такого примирення та не виявили намір зберегти сім`ю.

У вказаний період часу сторони мали можливість вживати заходи до примирення, однак позивачка наполягала на розірванні шлюбу, заяв про відмову від позову або залишення позову без розгляду не подавала.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про наявність підстав для розірвання шлюбу є правильним, оскільки подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, а відмова суду у розірванні шлюбу могла б свідчити про примушування позивачки до шлюбу проти її волі.

Подання ОСОБА_4 позовної заяви про розірвання шлюбу, в подальшому клопотання про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог, свідчить про відсутність у неї бажання перебувати з відповідачем у шлюбі. Представник позивачки у судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_4 наполягає на розірванні шлюбу.

В порушення вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України відповідачем не надано доказів на підтвердження спільного проживання сторін та ведення спільного господарства, а також на підтвердження відсутності у позивачки волевиявлення на розірвання шлюбу, а тому безпідставними є посилання апелянта на відсутність волевиявлення позивачки щодо розірвання шлюбу.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо прийняття позовної заяви без додержання вимог, передбачених ЦПК України. В матеріалах справи наявна подана до суду в письмовій формі позовна заява ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, яка підписана позивачкою. При вирішенні питання про відкриття провадження у справі, судом першої інстанції не було встановлено недоліків позовної заяви, а тому постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі. При цьому відповідач, маючи сумніви у достовірності отриманого примірника позовної заяви, не позбавлений був можливості звернутися до суду та скористатися своїм правом щодо ознайомлення з матеріалами справи, зробити з них витяги, копії.

Доводи апеляційної скарги щодо ухвалення рішення у справі неповноваженим та неіснуючим судом, оскільки не зазначено у рішенні повної назви суду, а саме не зазначено назву області, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

Наказом Державної судової адміністрації України від 13.08.2012 №97 затверджено Довідник кодів судів загальної юрисдикції України, відповідно до якого Хмельницькому міськрайонному суду Хмельницької області присвоєний код суду 686. Позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу зареєстрована Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області, справі присвоєно № 686/18875/24. Оскільки код суду ідентичний із кодом, який вказаний у номері справи, відсутні підстави вважати, що справа розглядалася неповноважним судом з порушенням правил підсудності.

Написання назви суду без зазначення області не впливає на суть ухваленого рішення, не порушує права учасників процесу та не свідчить про ухвалення рішення неповноважним та неіснуючим судом, з огляду на те, що з такою назвою зареєстрований в Україні один суд.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Висновки суду апеляційної інстанції

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобовязуєсуди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Встановивши фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд першої інстанції ухвалив рішення суду з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Судові витрати

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 374, 375,381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану його представником адвокатом Власенком Сергієм Тофіковичем, відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 08 листопада 2024 року.

Судді: Т. В. Спірідонова

Р. С. Гринчук

О. І. Талалай