Справа № 352/2559/24
Провадження № 2/352/862/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районни суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М. М.

з участю секретаря Гундич Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

у с т а н о в и в :

Позивачка 26.09.2024 звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що у шлюбі з відповідачем народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На цей час позивачка звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Відповідач, який проживає окремо від сім`ї, не бере участі у вихованні дитини, не надає їй належного матеріального утримання, при цьому працює неофіційно, має достатній дохід, не має на утриманні інших неповнолітніх та непрацездатних осіб. Малолітня дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, хворіє бронхіальною астмою, алергічна форма, середньої важкості.

Представник позивача адвокат Микулич І. В. у поданій до суду заяві позов підтримав, просив його задоволити та розглянути справу без участі сторони.

Представник відповідача адвокат Горин В. М. у наданому до суду відзиві позов визнав частково, вказав, що відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 3200 грн щомісячно, що відповідає рекомендованому згідно ч. 2 ст. 182 СК України розміру аліментів на одну дитину. Вказав, що відповідач не ухиляється від утримання малолітнього сина ОСОБА_3 . Після припинення спільного проживання він продовжує матеріально підтримувати сина, займається його вихованням і розвитком, піклується про нього. Однак, на цей час відповідач втратив тимчасовий заробіток і є безробітним. Проти часткового задоволення позову не заперечував, просив розглянути справу без участі сторони.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Установлено, що в шлюбі сторін позивачки ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 5).

Сторони разом не проживають, малолітня дитина проживає разом з матір`ю.

Відповідач не надає належного матеріального утримання дитині, у зв`язку з чим порушуються її права на належне утримання з боку батька, який проживає окремо від сім`ї, на належний рівень життя, необхідний для її гармонійного всебічного розвитку.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.), ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. При цьому, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності з вимогами ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При вирішенні спору суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України враховує такі обставини:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини сторін, зокрема те, що дитина хворіє бронхіальною астмою алергічної форми середньої тяжкості (а.с.35), перебуває на утриманні матері;

2) стан здоров`я відповідача, що є задовільним, та матеріальне становище відповідача, який офіційно не працює та не має стабільного доходу, розмір його доходу невідомий;

3) відсутність у відповідача інших дітей та непрацездатних утриманців;

3-1) відсутність даних щодо наявності у відповідача рухомого і нерухомого майна, грошових коштів.

Суд уважає необґрунтованим покликання представника позивача на те, що заявлений до стягнення розмір аліментів у 5000 грн зумовлений особливими потребами дитини, зокрема, його хворобою. Вказані витрати на дитину є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, які підлягають стягненню окремо від аліментів на дитину.

З урахуванням викладеного суд визначає до стягнення з відповідача щомісячний розмір аліментів у твердій грошовій сумі, що становить 3200 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Визначений судом розмір аліментів відповідає мінімальному рекомендованому розміру аліментів на дитину відповідного віку, що становить розмір прожиткового мінімуму для такої дитинина цей час (3196 грн).

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на те, що позивачка згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача 1211,20 грн судового збору в дохід державного бюджету.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 3, 27 Конвеції ООН про права дитини від 20.11.1989 (у редакції зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 р.),ратифікованої Постановою ВР УРСР від 27.02.1991, ст. 180, 181, 182, 184 СК України, ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. 141, 263-265, 279, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задоволити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 3200 (три тисячі двісті) грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнення аліментів розпочати з 26 вересня 2024 року і проводити до повноліття дитини.

Стягнути із ОСОБА_2 судовий збір у дохід державного бюджету (стягувач Державна судова адміністрація України) в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Представник позивача: ОСОБА_5 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Представник відповідача: ОСОБА_6 , АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повне судове рішення складене 07.11.2024.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ