Провадження №: 2-о/336/419/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ЄУН 336/9850/24

пр. № 2-о/336/419/2024

м. Запоріжжя 3 жовтня 2024 року

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя

у складі: головуючого судді Зарютіна П.В.,

при секретарі Бублій Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту смерті особи, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з вищевказаною заявою, в якій зазначає, що вона є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 був призваний на військову службу під час мобілізації.

17.04.2024 заявник отримала повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до якого її син, сержант ОСОБА_2 , важається зниклим безвісти.

Заявник просить суд встановити факт смерті громадянина України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце народження: м.Дрезден, Германська Демократична республіка, який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 в районі населеного пункту Кислівка Куп`янського району Харківської області.

Судом встановлено, що заявник є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження.

ОСОБА_2 був призваний на військову службу під час мобілізації відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 року. Сержант ОСОБА_2 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .

17.04.2024 заявник отримала повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 17.04.2024 №с/3097 відповідно до якого її син, сержант ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець військової служби, призваний по мобілізації, головний сержант 1 стрілецького взводу 1 стрілецької роти, військової частини НОМЕР_1 в результаті ворожого вогневого ураження вогневої позиції в районі н.п.Кислівка Куп`янського району Харківської області приблизно о 18.50 14.04.2024 року вважається зниклим безвісти.

20.04.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000614 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 115 КК України, за тим фактом, що 14.04.2024 року зник безвісти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовець військової частини НОМЕР_1 , в результаті ворожого вогневого ураження вогневої позиції в районі населеного пункту Кислівка Куп`янського району Харківської області.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 20.04.2024 №169 було призначено проведення службового розслідування з метою уточнення обставин, причин та умов за яких сержант ОСОБА_2 тимчасово виконувач обов`язків командира І стрілецького взводу І стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 14.04.2024 року вважається зниклим безвісти.

Згідно акта службового розслідування за фактом зникнення безвісти сержанта ОСОБА_2 , затвердженого 06.05.2024 командиром військової частини НОМЕР_1 , вважати зниклим безвісти ІНФОРМАЦІЯ_4 сержанта ОСОБА_2 .

Як наголошує заявник, на цей час територія населеного пункту Кислівка Куп`янського району Харківської області є тимчасово окупованою територію, у зв`язку з чим неможливо евакуювати тіло загиблого. Здійснити державну реєстрацію смерті сина Заявник не має можливості з причини відсутності підстав для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть.

Згідно положеннями статті 49 ЦК України актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов`язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб`єктом цивільних прав та обов`язків. Державній реєстрації підлягає, зокрема, смерть фізичної особи. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Смерть фізичної особи підлягає обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Норми пункту 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за № 719/4940, деталізує положення статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та встановлює, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о) установленої форми; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о) установленої форми; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлення фактів, що мають юридичне значення, здійснюється в порядку окремого провадження. Особливістю окремого провадження є те, що воно спрямоване на з`ясування необхідних фактів за відсутності правового спору.

Положення ст.317 ЦПК України передбачають особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України.

Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Чинний ЦПК України містить чотири процедури, наслідком якої є ухвалення судового рішення, на підставі якого органами Державної реєстрації актів цивільного стану може бути видано свідоцтво про смерть, зокрема: встановлення факту смерті особи в певний час в разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (пункт 9 частини першої статті 315 ЦПК України); встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України або на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан (стаття 317 ЦПК України); оголошення фізичної особи померлою (статті 305-309 ЦПК України).

Вказані процедури є відмінними між собою та мають певні особливості.

У заяві про встановлення факту повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт (частини перша-друга статті 318 ЦПК України).

З аналізу зазначених норм можна зробити висновок, що встановлення факту смерті особи на підставі ч.9 ст.315 ЦПК України можливе лише за наявності беззаперечних доказів встановлення обставини, які свідчать про смерть особи яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру

При цьому слід мати на увазі, що встановлення зазначених підстав факту смерті відрізняється від оголошення особи померлою.

Відповідно до норм статті 46 ЦК фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України (частина четверта статті 46 ЦК України).

Відповідно до змісту статті 305 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з частиною першою статті 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою: обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Тому оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть цієї особи, тобто констатація високого ступеня вирогідності смерті.

Підставою для оголошення особи померлою є не факти (докази), які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

З аналізу зазначених норм, суд робить висновок, що за наявності припущень про смерть фізичної особи, без достовірних доказів, які свідчать про факт смерті, правильним буде звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не встановлення факту смерті на підставі п.9 ч.1 ст.315 ЦПК України.

У Постанові КЦС ВС від 31 травня 2023 року по справі №177/11/20 ВС погодився із судами попередніх інстанцій про задоволення заяви про оголошення особи померлою, вказавши, що особа пропала безвісті у серпні 2014 року під час виходу з оточення в районі оточення за обставин, що загрожували їй смертю.

У Постанові від 13 березня 2024 року у справі 204/7924/23 КЦС ВС зазначено про те, що за наявності припущень про смерть фізичної особи, у тому числі у зв`язку із воєнними діями, без достовірних доказів які свідчать про цей факт правильним буде звернення із заявою про оголошення особи судом померлою.

В даній справі заявниця прохаючи встановити факт смерті особи, посилається на норми ст315-317 ЦПК України, зокрема на п.9.ч.1 ст.315 ЦПК України. Разом із тим, з матеріалів справи вбачається про зникнення безвісті військовослужбовця ОСОБА_2 та відсутність беззаперечних доказів загибелі останнього.

Так, у наданих суду письмових доказах не наведено відомостей про смерть, військовослужбовця ОСОБА_2 , на теперішній час триває кримінальне провадження за ч.1 ст.115 КК України, яке не завершене вироком суду, що набрав законної сили, відомості про загибель ОСОБА_3 в матеріалах провадження відсутні.

Посилання заявника на витяг із журналу бойових дій за 14.04.2024, який додано до акту службового розслідування, та на рапорт командрира 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 не впливають на висновок суду, адже судом як свідок у цій справі жодна особа з приводу викладених у вказаних документах обставин не допитувалася, так само як й особи, що надавали письмові пояснення, які також було додано до акту службового розслідування.

За таких обставин суд вважає, що надані суду та досліджені докази у їх сукупності достовірно не свідчать про факт смерті ОСОБА_2 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, тобто свідчать про припущення загибелі останнього, а тому, підстави для задоволення заяви відсутні.

Разом з тим, за наявністі у заявниці вірогідного припущення про смерть її сина, остання не позбавлена можливості звернутися до суду із заявою про оголошення судом ОСОБА_2 померлим на підставі частини другої статті 46 ЦК України.

Окрім того положення ст.309 ЦПК України передбачають наслідки появи фізичної особи, яку було оголошено померлою, зокрема , у вигляді скасування рішення суду яким особу, що пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель було оголошено померлою, що надає гарантії забезпечення прав зниклої безвісті особи у разі її появи.

У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 258-259, 265, 317,319 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Шевченківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту смерті особи.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається через суд першої інстанції до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження : якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частину другій статті 358 ЦПК України.

Суддя П.В. Зарютін