Справа №443/1527/24
Провадження №2/443/677/24
РІШЕННЯ

іменем України

30 жовтня 2024 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

за участю секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Яременка І.О.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа територіальна громада села Бринці-Загірні в особі Ходорівської міської ради Львівської області про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду Львівської області із позовом, в якому просить: встановити факт її постійного проживання разом із ОСОБА_3 у м. Львові на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,9880 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯБ №129270 від 29.11.2012 року.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер дідусь позивачки по материній лінії ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,9880 гектари, розташовані на території Вибранівської сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю ЯБ №129270 від 29.11.2012 року. У визначений законом термін спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла його дружина - ОСОБА_3 , звернувшись в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №22/2015. Зазначає, що крім ОСОБА_3 , спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 була його дочка та відповідно її матір - ОСОБА_2 , однак вона спадщину не прийняла у жоден із передбачених законом способів.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові померла її бабуся по материній лінії ОСОБА_3 смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,9880 гектари, розташовані на території Вибранівської сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю ЯБ №129270 від 29.11.2012 року, що вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , проте юридично не оформила своїх спадкових прав. Згідно довідки Ходорівської міської ради №26 від 11.01.2024 року, ОСОБА_3 дійсно була зареєстрована одна, в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак фактично постійно проживала у своєї онуки ОСОБА_5 у м. Львові, де і померла. У Вибранівській сільській раді секретарем виконкому посвідчено заповіт від ОСОБА_3 20.12.2013 року за № 390 в її користь, який на день смерті ОСОБА_3 не змінювався і не скасовувався. Зазначає, що вона прийняла спадщину після смерті своєї бабусі ОСОБА_3 , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті. Серед спадкоємців першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 була її дочка ОСОБА_2 , однак вона спадщину не прийняла та на неї не претендує. Вона постійно проживала із бабусею на час відкриття спадщини, не заявляла про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такою, що її прийняла, проте юридично не оформила.

01.02.2024 вона звернулася до Жидачівської державної нотаріальної контори з метою юридичного оформлення спадщини після смерті бабусі ОСОБА_3 , однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск піврічного терміну для подання заяви про прийняття спадщини, а також через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки, що знаходиться на території Вибранівської сільської ради, що належали чоловікові ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була його дружина- ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав.

Окрім того, її місце реєстрації проживання відмінне від місця реєстрації проживання ОСОБА_3 на час її смерті, а тому для юридичного оформлення спадкових прав, позивачці потрібно в судовому порядку встановити факт її постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 27.08.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 25.09.2024 року в порядку витребування доказів зобов`язано Жидачівську державну нотаріальну контору в особі завідувача в строк до 11 жовтня 2024 року надати до Жидачівського районного суду Львівської області оригінали або належним чином завірені копії спадкової справи №22/2015, яка заводилася після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

08.10.2024 року державним нотаріусом Жидачівської державної нотаріальної контори Матусеком В.В. надіслано оригінал спадкової справи №22/2015, яка заводилася після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою від 16.10.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, з мотивів, викладених у такому, просили позов задоволити.

Відповідач - ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила позов задоволити.

Представник третьої особи - Ходорівської міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, згідно якої просить проводити розгляд справи без участі їхнього представника та винести рішення за наявними в ній матеріалами.

Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини і вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено такі обставини.

Згідно свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , 12.02.1971 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_4 , 1947 року народження та ОСОБА_6 , 1952 року народження (а.с.7 матеріалів спадкової справи №22/2015).

Відповідно до свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 , виданого на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_2 (а.с.8).

Згідно свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 , 17.10.2015 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Як вбачається із копії паспорта громадянина України, виданого на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6 на звороті), остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , з 11.02.2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_4 , виданим Вибранівською сільською радою Жидачівського району Львівської області від 23.11.2013 року (а.с.10).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,9880 гектари, розташовані на території Вибранівської сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю ЯБ №129270 від 29.11.2012 року (а.с.16).

Відповідно до довідки Вибранівської сільської ради №599 від 25.11.2014 року, ОСОБА_4 був прописаний і постійно проживав в АДРЕСА_1 до дня смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_2 . В сільській раді заповіт від ОСОБА_4 не посвідчувався. В АДРЕСА_3 , на дань його смерті була зареєстрована і проживала його дружина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.6 матеріалів спадкової справи №22/2015).

Оскільки ОСОБА_4 заповіту не залишав, а відтак спадкування відбулося за законом.

Стаття 1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Судом також встановлено, що серед спадкоємців першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , була його дружина ОСОБА_3 , а також його донька - ОСОБА_2 .

Однак, ОСОБА_2 спадщину після смерті батька, у жодний спосіб передбачений законом спосіб не прийняла, що підтверджується зокрема матеріалами спадкової справи №22/2015, яка заводилася після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Натомість, дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті свого чоловіка шляхом подачі відповідної заяви до Жидачівської ДНК Львівської області, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №22/2015 (а.с.11).

При цьому, як вбачається із матеріалів спадкової справи №22/2015 року із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , зверталася тільки його дружина - ОСОБА_3 (а.с.1 спадкової справи №22/2015).

17.03.2014 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , що складається із страхової виплати за договором страхування життя №1985/1528CLPS2 від 13.01.2012 року в сумі - 2956,96 грн. (а.с.9 матеріалів спадкової справи №22/2015).

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Львові померла бабуся позивачки по материній лінії ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_5 , виданим Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції від 14.01.2016 року (а.с.12).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшли земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,9880 гектари, розташовані на території Вибранівської сільської ради, згідно Державного акту на право приватної власності на землю ЯБ №129270 від 29.11.2012 року, що вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 , проте юридично не оформила своїх спадкових прав (а.с.16).

За життя ОСОБА_3 , 20.12.2013 року було складено заповіт, який посвідчений секретарем виконавчого комітету Вибранівської сільської ради та зареєстрований в реєстрі за № 390, згідно якого остання заповіла усе своє майно онучці - ОСОБА_7 , яка проживає у АДРЕСА_2 (а.с.14).

Згідно довідки Ходорівської міської ради №26 від 11.01.2024 року, ОСОБА_3 дійсно була зареєстрована одна, в АДРЕСА_1 до дня своєї смерті, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак фактично постійно проживала у своєї онуки ОСОБА_5 у м. Львові, де і померла. У Вибранівській сільській раді секретарем виконкому посвідчено заповіт від ОСОБА_3 20.12.2013 року за № 390 в користь онуки ОСОБА_5 , який на день смерті ОСОБА_3 не змінювався і не скасовувався. ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті своєї бабусі ОСОБА_3 , вступивши в управління та володіння спадковим майном у піврічний термін після її смерті (а.с.13).

Згідно ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Допитана, як свідок ОСОБА_1 в судовому засіданні дала покази про те, що про заповіт бабусі, який був складений у сільській раді їй було відомо. На час смерті її бабусі - ОСОБА_3 їй було 23 роки. Вона разом із матір`ю забрали бабусю до себе в м.Львів, оскільки остання хворі та потребувала догляду. Вони доглядали за нею, займалися її похованням. На даний час вони користуються будинком бабусі, який розташований в селі Бринці Загірні.

Згідно ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом на підставі досліджених письмових доказів встановлено, що крім позивачки, інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 не було.

При цьому, спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 була її дочка - ОСОБА_2 , однак остання спадщину не прийняла та на неї не претендує, що також підтверджується її письмовою заявою (а.с.39).

Натомість ОСОБА_1 , спадщину за заповітом після смерті своєї бабусі ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично прийняла, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час смерті останньої, однак юридично своїх спадкових прав не оформила, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №75198903 від 19.12.2023 року, де відсутня інформація про зареєстровані спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.15).

З метою оформлення права власності на спадкове майно, позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Однак, постановою завідувача Жидачівської ДНК Львівської області Матусека В.В. №42/02-31 від 01.02.2024 року, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її баби - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що вона пропустила піврічний термін з дня смерті спадкодавця, із заявою про прийняття спадщини в Жидачівську ДНК вчасно не звернулася, а також відсутні правовстановлюючі документи на земельну частку (пай), що знаходиться на території Вибранівської сільської ради Стрийського району Львівської області, що належали чоловікові ОСОБА_3 - ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була його дружина- ОСОБА_3 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових праві є спадковим майном (а.с.18).

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

У п.п. 2,23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз`яснено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно з вимогами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем.

Одночасно суд бере до уваги і той факт, що позивач позбавлена можливості здійснення права на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті.

Таким чином, суд приходить до переконання, що здобутими під час судового розгляду письмовими доказами та показами свідка, достатньо стверджується той факт, що ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем - ОСОБА_3 у м. Львові на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому позов у цій частині є підставним та підлягає до задоволення.

Крім того, частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК України. За змістом ст. 392 ЦК України, належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину.

Водночас, згідно з роз`ясненнями, викладеними Міністерством юстиції України у своєму листі № 19-32/319 «Щодо порядку оформлення документів в разі смерті власника нерухомого майна», зазначено, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Крім того, п.37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Наведене, з урахуванням зазначених вище норм ЦК України, а також позицій Пленуму Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дає обґрунтовані підстави вважати, що позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом щодо спадкового майна.

Враховуючи зазначені норми ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року № 7та листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою.

Позивачка стверджує, що оригіналДержавного акту на право приватної власності на землю Серія ЯБ №129270 від 29.11.2012 року втрачено, що відповідачем не заперечується.

Доказом того, що покійному ОСОБА_4 на праві приватної власності належали земельні ділянки, які розташовані на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, є довідка відділу №5 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №192/15-24 від 18.01.2024, відповідно до якої, згідно книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Вибранівської сільської ради, на підставі розпорядження голови Жидачівської районної державної адміністрації від 10.09.2004 року №615 на гр. ОСОБА_4 зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯБ №129270 від 29.11.2012 р.. Площа земельної ділянки - 1,9880 га. Реєстраційний номер 08835. Кадастровий номер земельної ділянки №1 - :02:000:0183. Кадастровий номер земельної ділянки №2- :02:000:0498 (а.с.16).

Інші правовстановлюючі документи, які б посвідчували право власності або право користування на вищезгадані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жидачівського району за ОСОБА_4 у відділі не зареєстровано.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Пунктами 4.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусами після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів, нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Отже, відсутність факту офіційного визнання перешкоджає належному володінню користуванню та розпорядженню успадкованим майном, створює умови правової невизначеності речових прав позивача. При цьому, в даному випадку, нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зокрема, у зв`язку із тим, що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Вибранівської сільської ради, Жидачівського району Львівської області.

Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 разом із ОСОБА_3 у м. Львові на час відкриття спадщини, тобто на момент смерті останньої, що наступила ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Вибранівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 1,9880 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯБ №129270 від 29.11.2012 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 11 листопада 2024 року.

Головуючий суддя С.І. Сливка