Справа №490/784/21 Головуюча у 1-й інстанції Гуденко О. А.
Провадження № 22ц/812/912/24 Доповідачка в апеляційній інстанції Ямкова О. О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

12 червня 2024 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючої - судді: Ямкової О. О.,

суддів: Локтіонової О. В., Серебрякової Т. В.,

із секретарем: Андрієнко Л. Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1

на ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 квітня 2024 року, ухвалену під головуванням судді Гуденко О. А. в залі суду в місті Миколаєві о 18 годині із складанням її повного тексту 26 квітня 2024 року, по справі

за клопотанням

державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби

у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса)

Фариної Олени Володимирівни

про роз`яснення рішення суду по справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ,

про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 29 квітня 2021 року позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина задоволено частково. Ухвалено про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивачки аліментів на утримання сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 600 грн щомісячно, починаючи з 3 лютого 2021 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до двадцяти трьох років за умови продовження навчання. Допущено негайне виконання рішення суду в сумі платежу за 1 місяць.

1 квітня 2024 року державний виконавець звернулася з клопотанням про роз`яснення резолютивної частини рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 29 квітня 2021 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Посилалася на незрозумілість рішення суду, у зв`язку із: закінченням повнолітнім сином сторін навчання у Миколаївському базовому медичному коледжі; продовженням навчання у Чорноморському національному університеті імені Петра Могили на денній формі навчання наукового медичного інституту з передбачуваним терміном закінчення навчання 30 червня 2024 року; та з огляду на звернення боржника до ВДВС із заявою про закриття виконавчого провадження.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 квітня 2024 року клопотання державного виконавця Центрального ВДВС у місті Миколаєві задоволено частково, постановлено роз`яснити, що рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 29 квітня 2021 року у справі 490/784/21 підлягає подальшому примусовому виконанню за умови продовження ОСОБА_2 навчання на денній формі навчання у ЧНУ імені Петра Могили відповідно до довідки за вих. №1/1-23/11 від 1 квітня 2024 року, але не більш ніж до досягнення ним 23-ти річного віку.

Постановлюючи ухвалу, суд виходив з наявності підстав для часткового задоволення заяви та надання роз`яснення про подальше примусове виконання виходячи з продовження навчання особою, на утримання якої стягнуто аліменти.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального права, невідповідність висновків викладених у судовому рішенні обставинам справи, просить ухвалу суду скасувати, та постановити нову, якою роз`яснити, що рішення суду у даній справі не підлягає примусовому виконанню, у зв`язку з припиненням 26 червня 2022 року ОСОБА_2 навчання у Миколаївському базовому медичному фаховому коледжі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач зазначав, що судом не взято до уваги те, що на момент присудження аліментів на утримання його сина ОСОБА_2 , той навчався у Миколаївському базовому медичному фаховому коледжі Миколаївської обласної ради, з якого був відрахований 26 червня 2022 року, у зв`язку з завершенням навчання. Тому вважав відсутніми підстави для стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина, за оскарженим ним судовим рішенням, у зв`язку із продовженням сином навчання у Чорноморському національному університеті імені Петра Могли, без постановлення нового рішення суду про стягнення аліментів.

Відзиву на апеляційну скаргу позивачкою не надано.

Державний виконавець Центрального відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) направила до суду апеляційної інстанції заяву з проханням залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постановлену ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Центрального районного суду міста Миколаєва від 29 квітня 2021 року позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина задоволено частково, ухвалено про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 600 грн щомісячно, починаючи з 3 лютого 2021 року і до закінчення ним навчання, але не більше ніж до двадцяти трьох років за умов продовження навчання. Допущено негайне виконання рішення суду в сумі платежу за 1 місяць (а.с.36-38).

За рішенням суду позивачкою ОСОБА_2 отримано виконавчого листа (а.с.45) та його подано до примусового виконання.

За час слухання справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 зарахований 1 вересня 2019 року на навчання до Миколаївського базового медичного фахового коледжу Миколаївської обласної ради, з якого його відраховано за закінченням терміну навчання, вже після судового рішення, 26 червня 2022 року (а.с.53).

З 12 вересня 2022 року ОСОБА_3 продовжив навчання у іншому навчальному закладі, Чорноморському національному університеті імені Петра Могили по час видачі довідки 1 квітня 2024 року (а.с.54).

Вважаючи, що припинення повнолітнім сином навчання у Миколаївському базовому медичному фаховому коледжі Миколаївської обласної ради, є підставою для закриття виконавчого провадження за судовим рішенням, відповідач ОСОБА_1 звернувся із відповідною заявою до державного виконавця. Факт продовження повнолітнім сином, який не досяг 23-х років, навчання у іншому навчальному закладі, на переконання відповідача, не впливає на підстави для закінчення примусового виконання цього судового рішення, так як є підставою для вирішення нового судового спору про стягнення аліментів за новим позовом.

Тому враховуючи звернення відповідача державний виконавець звернулася до суду із заявою про роз`яснення резолютивної частини судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Частиною 2 статті 271 ЦПК України визначено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

За такого, місцевий суд обґрунтовано виходив з можливості роз`яснення постановленого рішення, строк виконання якого не завершився.

Разом з тим, обґрунтовуючи підстави для примусового виконання судового рішення, у зв`язку з продовженням навчання повнолітньою дитиною, яка не досягла 23-х років, але продовжує навчання в іншому навчальному закладі, суд надав роз`яснення судовому рішенню у спосіб, який призвів до зміни змісту його резолютивної частини.

Згідно статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

При розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина які продовжують навчатися після досягнення повнолітня (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років, продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Враховуючи викладене, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. При тому такий обов`язок не виникає та не зникає при зміні повнолітньою дитиною виду навчального закладу, якщо дитина навчається, але ще не досягла 23-х років.

Отже, підстави для припинення примусового виконання судового рішення при зміні повнолітнього сина навчального закладу, на чому наполягав відповідач, є помилковим розумінням ним норм матеріального права, які не впливають на продовження примусового виконання судового рішення, строк якого не закінчився. Сама зміна повнолітньою дитиною навчального закладу не призводить до виникнення нового судового спору, так як таке виконання охоплюється змістом судового рішення, яке постановлено за позовом ОСОБА_2 та підлягає примусовому виконанню на увесь час навчання у будь-якому навчальному закладі, але до досягнення дитиною 23-х років.

Сама резолютивна частина рішення Центрального районного суду міста Миколаєва від 29 квітня 2021 року викладена у відповідності до вищенаведених норм матеріального права і додатковому трактуванню, при зміні навчального закладу, не підлягає.

Втім, роз`яснюючи резолютивну частину судового рішення, місцевий суд на це увагу не звернув, та при роз`ясненні щодо його виконання при продовженні ОСОБА_4 навчання, але до досягнення ним 23-х років, помилково послався на обставини продовження ОСОБА_2 навчання, як на денній формі, так і в ЧНУ імені Петра Могили, чим фактично змінив зміст резолютивної частини судового рішення.

За такого та виходячи з положень пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України постановлену ухвалу слід змінити, виключивши з її резолютивної частини наступне речення «на денній формі навчання в ЧНУ імені Петра Могили відповідно до довідки за вих.№1/1-23/11 від 01.04.2024 року». В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Підстав для перерозподілу судових витрат у відповідності до статті 141 ЦПК України колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 271, 367-369, 374, 376, 382 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду міста Миколаєва від 18 квітня 2024 року в резолютивній частині змінити, виключивши наступне речення: «на денній формі навчання в ЧНУ імені Петра Могили відповідно до довідки за вих.№1/1-23/11 від 01.04.2024 року».

В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду, у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуюча О. О. Ямкова Судді О. В. Локтіонова Т. В. Серебрякова