Справа № 201/7499/24
Провадження № 2/201/3168/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

01 жовтня 2024 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

21.06.2024р. ОСОБА_1 звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про стягнення заборгованості (а.с. 1-9).

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим по справі визначено суддю Наумову О.С

Ухвалою від 24.06.2024р. позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, і запропоновано позивачці усунути недоліки позовної заяви по сплаті судового збору у розмірі 968, 96 грн. протягом п?яти днів з дня вручення цієї ухвали (а.с. 30).

01.07.2024р. від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 (діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги від 08.06.2023р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 03.09.2021р., а.с. 10, 23) надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви з наданням квитанції про сплату судового збору від 28.06.2024р. у розмірі 968, 96 грн. (а.с. 33).

Ухвалою від 04.07.2024р. відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 35).

В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона є донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Пенсія якому була призначена відповідно по Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992р. № 2262-XII.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі № 160/26163/21 від 31.01.2022р. задоволено позов ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов?язання вчинити певні дії.

ГУ ПФУ в Дніпропетровській області добровільно виконано судове рішення та здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_3 з 01.04.2019р. відповідно до довідки ФД72239 від 14.07.2021р. ІНФОРМАЦІЯ_2 . Але ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не виплачено ОСОБА_3 заборгованість після перерахунку пенсії в розмірі 204 405,23 грн.

Після того, як позивачці стало відомо про те, що в органах Пенсійного фонду обліковується заборгованість, яка виникла в результаті проведеного перерахунку на виконання рішення суду, вона звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою від 31.01.2024р. про виплату недоотриманої пенсії у зв?язку зі смертю батька - ОСОБА_3 . Разом із заявою подала документи, які підтверджують факт родинних зв?язків із померлим, факт проживання з померлим на день його смерті та документи, що підтверджують перерахунок пенсії ОСОБА_3 .

Також ОСОБА_1 зверталась із заявою до Дніпропетровського окружного адміністративного суду про заміну сторони по справі №160/26163/21 за адміністративним позовом ОСОБА_3 до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про визнання протиправними дії та зобов?язання вчинити певні дії, проте ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.11.2023р. в задоволенні заяви про заміну сторони відмовлено.

До цього часу виплата заборгованості відповідачем не здійснена, тому ОСОБА_1 просить суд зобов?язати ГУ ПФУ в Дніпропетровській області виплатити на її користь нараховану за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/26163/21 заборгованість в сумі 204 405,23 грн.

Відповідач ГУ ПФУ в Дніпропетровській області позовні вимоги не визнав. 24.09.2024р. від представника відповідача ОСОБА_4 (діє на підставі довіреностей від 24.05.2023р. та від 08.11.2021р. а.с. 46) надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 48-49), у якому представник відповідача зазначила, що відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09 квітня 1992 року № 2262-XII (далі - Закон №2262) суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв?язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім?ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім?ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Також представник відповідача послався на норми статті 52 Кодексу адміністративного судочинства України, якою закріплені положення процесуального правонаступництва та указано, що у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи правонаступником. За приписами частини першої статі 379 Кодексу адміністративного судочинства України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою заінтересованої особи суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Для забезпечення виконання зазначеного рішення суду в частині виплати коштів ОСОБА_5 рекомендовано звернутися до суду з відповідною заявою про заміну сторони по справі, оскільки іншого чинним законодавством не передбачено.

Ухвали Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.07.2023р. та від 28.11.2023 по справі №160/26163/21, якими у задоволенні заяви про заміну сторони ОСОБА_1 відмовлено, вона не оскаржувала.

Тому у відповідача відсутні підстави для виплати ОСОБА_1 недоотриманої пенсії у зв?язку зі смертю батька.

На підставі викладеного, представник відповідача просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, а також просила розглядати справу без її участі (а.с. 49).

01.10.2024р. від представника позивачки ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов в повному обсязі (а.с. 51).

Згідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об?єктивному та безпосередньому дослідженні (стаття 89 ЦПК України), вирішуючи справу, виходить з такого.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст. 89 ЦПК України, установив такі обставини справи і відповідні ним правовідносини.

Встановлено з матеріалів справи те, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 08.10.1962р., виданим бюро РАГС Татарського району Новосибірської області РСФСР, запис в книзі актів цивільного стану №424 (а.с. 14).

Згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2022р. у справі №160/26163/21 задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_3 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов?язання вчинити певні дії; визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_3 з 01.04.2019р. відповідно до довідки №ФД72239 від 14.07.2021р. ІНФОРМАЦІЯ_4 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії; зобов?язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.04.2019 р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 відповідно до довідки №ФД72239 від 14.07.2021 р. ІНФОРМАЦІЯ_4 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з урахування раніше виплачених сум.

Судом у справі №160/26163/21 встановлено, що ОСОБА_3 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» в розмірі 70% грошового забезпечення. Також суд дійшов висновку за необхідне зобов?язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 з 01.04.2019 р. (першого числа місяця, що йде за місяцем, в якому настали обставини, що тягнуть за собою зміну розміру пенсії) відповідно до наданої довідки ІНФОРМАЦІЯ_4 №ФД72239 від 14.07.2021 р.

На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2022р. у справі №160/26163/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області проведено перерахунок пенсії з 01.04.2019р. по 30.04.2022р. у сумі 204 405,23 грн., що підтверджується листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 30.06.2023р. №0400-010202-8/95854 (а.с. 17).

Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 13.03.2024р. №15275-5368/Б-01/8-0400/24, ОСОБА_1 відмовлено у виплаті заборгованості за рішенням суду померлого батька ОСОБА_3 та запропоновано вирішувати вказане питання в судовому порядку (а.с. 19-20).

ОСОБА_1 зверталась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою про заміну сторону по справі №160/26163/21 з ОСОБА_3 на ОСОБА_1 , в частині виплати неодержаних сум відповідно до рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2022 року по адміністративній справі №160/26163/21.

Згідно відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28.11.2023р. у справі №160/26163/21 в задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони відмовлено.

При цьому судом було встановлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2022р. набрало законної сили 03.03.2022р.

08.04.2022р. ОСОБА_3 отримав виконавчий лист про зобов?язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити з 01.04.2019 р. перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_3 відповідно до довідки №ФД72239 від 14.07.2021р. ІНФОРМАЦІЯ_4 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з урахування раніше виплачених сум.

Також суд звернув увагу, що стаття 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» передбачає, що суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв?язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім?ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зокрема суд звернув увагу, що матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 має родинні відносини з ОСОБА_3 , або вона є правонаступником позивача у вказаних правовідносинах.

З огляду на те, що суми пенсії, які неотримані позивачем, не підлягають включенню до складу спадщини, суд дійшов висновку про відсутність підстав для заміни сторони виконавчого листа (виконавчого провадження), а саме: позивача на правонаступника ОСОБА_1 .

Доказів виплати ОСОБА_1 нарахованої за рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі №160/26163/21 від 31.01.2022р. нарахованої заборгованості у розмірі 204 405,23 грн. Головним управлінням Пенсійного фонду в Дніпропетровській області не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 19, ст. 46 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов?язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов?язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Сума пенсії, яка не була одержана за життя пенсіонера охоплює собою всю суму заборгованості Пенсійного фонду України, у тому числі, кошти, які нараховані на виконання рішення суду, але невиплачені. У постанові від 27 березня 2019 року у справі № 286/3516/16-ц Велика Палата Верховного Суду проаналізувавши правовідносини, що виникли у цій справі, дійшла висновку, що вказаний спір підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки у цій справі предметом позову є майнова вимога позивача, що стосується визнання за нею право власності на майно - грошові кошти, які належали до виплати її померлому чоловіку. Крім того, такий підхід застосований також Касаційним цивільним судом у складі зокрема, у постанові від 09 жовтня 2019 року у справі № 355/323/17, де суд, вирішуючи питання наявності у особи права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії) її померлого чоловіка вказав, що аналіз статей 1218, 1219, 1227 ЦК України свідчить, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але неодержаної пенсії (доплат до пенсії).

Суд виходив з того, що оскільки особі за життя було здійснено перерахунок пенсії на підставі постанов Березанського міського суду Київської області від 12 серпня 2009 року та Апеляційного суду Київської області від 04 серпня 2011 року, позивач як спадкоємець за законом в установленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті, а тому набула права на отримання нарахованої, але невиплаченої пенсії (доплат до пенсії).

Суд також наголосив, що стягнення у судовому порядку нарахованої на підставі вказаних рішень, але невиплаченої спадкодавцю за життя суми пенсії, не призведе до подвійного стягнення з держави одних і тих самих сум. Подібні висновки щодо розгляду спорів, які стосуються виплати недоодержаних сум пенсії, в порядку цивільного судочинства за позовом спадкоємця до органу пенсійного фонду, неодноразово висловлені Великою Палатою Верховного Суду зокрема у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 284/252/17.

За загальним правилом, встановленим ч. 1 ст. 52 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв?язку з його смертю, виплачується по місяць смерті включно членам його сім?ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім?ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім?ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

У разі звернення кількох членів сім?ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну.

У разі відсутності членів сім?ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв?язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно довідки №2029 від 13.03.2023р. про склад сім?ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданого відділом формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, ОСОБА_1 (зареєстрована з 13.01.1989р.) проживала за однією адресою ( АДРЕСА_1 ) зі своїм батьком ОСОБА_3 (зареєстровано 13.01.1989р., знято з реєстрації 01.03.2023р.), на момент його смерті - 01.03.2023р. (а.с. 16).

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, та деяких інших осіб визначає Закон №2262-XII.

Відповідно до ст. 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв?язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім?ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім?ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

У постанові Верховного Суду від 30.01.2020 у справі №200/10269/19-а, сформульовано висновок про те, що «у разі переходу до членів сім?ї спадкодавця належних останньому соціальних виплат, відповідні відносини не є спадковими, у зв?язку з чим не застосовуються норми спадкового права. У цьому випадку право вимоги у зазначених осіб виникає не внаслідок спадкового правонаступництва, а через інший юридичний склад. Фактично законом встановлено переважне право членів сім?ї померлого перед спадкоємцями останнього на отримання соціальних виплат, що належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя».

Виходячи з викладеного, ч.1 ст.61 Закону №2262-ХІІ запроваджено спеціальне правило, в силу якого недоодержані за життя суми пенсії пенсіонера з числа військовослужбовців не включається до складу спадщини і виплачуються: 1) членам сім?ї померлого пенсіонера, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника; 2) батькам померлого пенсіонера, дружині (чоловіку) померлого пенсіонера та членам сім?ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, навіть якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1 затверджено «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із пунктом 4 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 №3-1, заява про виплату недоодержаної пенсії у зв?язку зі смертю пенсіонера подається членом його сім?ї до органів, що призначають пенсію, за місцем перебування на обліку померлого пенсіонера.

Статтею 1227 Цивільного кодексу України установлено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв?язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім?ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, згідно з наведеними приписами чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суми недоодержаної пенсії виплачуються членам сім?ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника, а батьки і дружина (чоловік) мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Таке саме право мають також члени сім?ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_3 , проживала разом з батьком ОСОБА_3 та зверталась до відповідача за виплатою недоодержаної пенсії.

При цьому нарахованою, але не виплаченою ОСОБА_3 на момент його смерті залишилась пенсія в сумі 204 405,23 грн.

Таким чином, позивачка звернулась до пенсійного органу в порядку статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку, що позивачка в силу положень статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» має право на одержання суми пенсії, що підлягали виплаті її чоловікові ОСОБА_7 , і які залишилися неодержаними у зв?язку з його смертю.

Стаття 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» прямо зобов?язує відповідача виплатити недоодержану пенсіонером пенсію у зв?язку з його смертю, особам, які належать до кола осіб, визначених цією ж статтею та які звернулись за такою виплатою.

Те, що недоодержана пенсія нарахована на виконання судового рішення, не змінює її правову природу.

Таким чином посилання відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву, зокрема на норми статей 52, 379 Кодексу адміністративного судочинства України, якими закріплені положення процесуального правонаступництва та визначено порядок заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником, тому для забезпечення виконання рішення суду в частині виплати коштів Позивач має звернутися до суду з відповідною заявою про заміну сторони по справі - є безпідставними.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991р. суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв?язку з його смертю, передаються членам його сім?ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини.

Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя.

Відповідно до п. 1.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1 (зі змінами) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за № 1566/11846 (далі Порядок №22-1), заява про виплату недоотриманої пенсії у зв?язку зі смертю пенсіонера (додаток 4) подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України (далі - орган, що призначає пенсію).

Згідно з абзацом 4 п. 1.7 Порядку №22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв?язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Відповідно до п. 2.26. Порядку № 22-1 для виплати недоотриманої пенсії у зв?язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки з померлим пенсіонером, документ, що посвідчує особу заявника.

Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв?язку з відсутністю членів сім?ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину.

З аналізу норми ч.ч. 1, 3 ст. 52 Закону і п.п. 1.1., 1.8., 2.26 Порядку № 22-1 видно, що процедура отримання пенсії, що належала пенсіонерові й залишилася недоотриманою у зв?язку з його смертю, передбачає звернення до органів пенсійного фонду у тому разі, якщо члени сім?ї померлого проживали разом із ним на момент смерті (що може підтверджуватися, наприклад, загальною реєстрацією місця проживання в паспорті). Тоді суми пенсії, які належали пенсіонерові й залишилися недоодержаними у зв?язку з його смертю, можна отримати через територіальне управління пенсійного фонду (за місцем перебування пенсійної справи).

Для цього необхідно звернутися з відповідною заявою в управління ПФУ, де померлий перебував на обліку.

Такий порядок стосується тих, хто проживав на момент смерті з померлим.

Разом із тим, якщо члени сім?ї померлого з ним не проживали, то необхідно звертатися до нотаріуса і отримувати пенсію в порядку спадкування, адже на підставі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, які належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними в зв?язку з його смертю, передаються членам його сім?ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

При цьому, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6-ти місяців після смерті пенсіонера.

За правилами ч. 3 ст. 1296 ЦК України навіть відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З огляду на вищевикладені обставини і правила отримання у спадок недоотриманої пенсії, позивачка вірно звернулася після смерті батька ОСОБА_3 до органу пенсійного фонду із заявою про виплату недоотриманої пенсії, але не змогла отримати недоотриману пенсії за об?єктивних обставин, які не залежать від її волі, що не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як роз?яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

У відповідності до рішення Конституційного суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011р. по справі № 1-42/20114, Кабінет Міністрів України, як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належать і Пенсійний фонд України.

Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014р. № 280, Пенсійний фонд України розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України.

До повноважень Пенсійного фонду України відноситься: здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов?язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів.

Пенсійний фонд України розпоряджається у межах повноважень коштами Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Таким чином, Пенсійний фонд України є органом, який реалізує політику пенсійного забезпечення, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України, а тому саме від цього органу залежить право позивача на отримання належної йому виплати за рахунок коштів пенсійного фонду.

Суд виходить з того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 4 цього Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов?язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. і протоколи до неї, згоду на обов?язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Під час розгляду цієї справи суд виходить з аналізу прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яка свідчить про важливість дотримання державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захист прав людини через призму цього принципу. Так у рішенні ЄСПЛ «Федоренко проти України» зазначено, що відповідно до прецедентної практики поняття «майно» може поширюватися на «наявне майно» або активи, включаючи претензії, щодо яких заявник може обґрунтовано стверджувати, що він принаймні має «законні сподівання» ефективно скористатися правом власності. Натомість сподівання на визнання права власності на майно, яким тривалий час неможливо було користуватися ефективно, не може вважатися «майном» у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції; це також стосується умовної вимоги, яка втрачає силу внаслідок недотримання цієї вимоги. Відповідно до прецедентного права Суду будь-яке втручання має підтримувати «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо дотримання основоположних прав окремої особи. Намагання забезпечити цей баланс відображене в структурі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Тому мають бути витримані розумні пропорції між використаними засобами і досягнутими цілями. Більше того, так само, як і в інших сферах соціальної, фінансової та економічної політики, національні органи мають певну свободу розсуду під час прийняття і виконання законів, що регулюють питання власності та договірні відносини. Цю свободу розсуду все ж таки мають контролювати європейські структури. Тому Суд повинен був упевнитися, чи не були перевищені надані Урядові межі свободи розсуду, тобто чи застосовано в цій справі доктрину «ultra vires» (хоча й законну саму по собі) з урахуванням принципу пропорційності. У справі «Вольф-Ульрих фон Мальтцан та інші проти Германії» ЄСПЛ зробив висновок про те, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої що може вважатись активом: вона повинна мати обґрунтовану закону підставу, якою зокрема є чинна норма закону , тобто встановлена законом норма щодо виплат (зокрема пенсійних, допомоги) на момент дії цієї норми є активом, на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

В даному випадку предметом спору є захист права спадкоємця на одержання суми неодоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю і яку спадкоємець, маючи законне сподівання може отримати від держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

За змістом листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування року» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З урахуванням принципу верховенства права, наявності у неї законних очікувань на отримання у спадок належної спадкодавцю соціальної виплати, її право підлягає захисту судом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв?язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім?ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім?ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім?ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім?ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім?ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв?язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Зміст ч. 3 ст. 52 цього Закону також узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв?язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв?язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров?я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім?ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в ч. 1 ст. 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв?язку з його смертю, передаються членам його сім?ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Суд зазначає, що ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім?ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв?язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім?ї за умови, якщо саме ці суб?єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім?ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати її як спадщину.

Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.

Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).

Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв?язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно.

Згідно з ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд приходить до висновку, що грошова сума, набута позивачкою в порядку спадкування у розмірі 204 405,23 грн. повинна бути виплачена в повному обсязі. Тому права позивачки підлягають захисту шляхом стягнення за даним судовим рішенням недоотриманих коштів.

У зв?язку із чим, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 968,96 грн.

Згідно з частинами першою та другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 968,96 грн. (а.с. 33).

Згідно зі ст. 141 ЦПК з відповідача ГУ ПФУ у Дніпропетровській області на користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 968,96 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, ч.2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_1 ), неотриману пенсію померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 у розмірі 204 405,23 грн., нараховану на виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31.01.2022р. по справі №160/26163/21.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), витрати по сплаті судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 04 жовтня 2024 року.

Суддя Наумова О.С.