Дата документу 30.10.2024 Справа № 335/8144/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/8144/21 Головуючий у 1 інстанції Кулик В.Б.
Провадження № 22-ц/807/1978/24 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Онищенка Е.А.

суддів: Гончар М.С.

Трофимової Д.А.

за участю секретаря судового засідання Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» - адвоката Грамчук Марини Олександрівни на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільних систем «Запоріжгаз» про захист прав споживачів,-

В С Т А Н О В И Л А:

01.10.2021 року з Орджонікідзевскього районного суду м. Запоріжжя до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до АТ «ОПЕРАТОР ГАЗОРОЗПОДІЛЬНОЇ СИСТЕМИ «ЗАПОРІЖГАЗ» про захист прав споживачів.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що вони є мешканцями будинку АДРЕСА_1 . Вказаний будинок обладнаний лічильником газу. 01.06.2017 року на їхню адресу від ТОВ «Запоріжгаз Збут» надійшло повідомлення від 31.05.2017 року про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості.

Згідно з цим повідомленням та рахунком ТОВ «Запоріжгаз Збут» від 12.05.2017 року за № борг за спожиті послуги з газопостачання склав 40 674 грн. 88 коп. При цьому, у період з жовтня 2016 року по квітень 2017 року позивачами регулярно здійснювалася оплата за споживання газу.

02.06.2017 року відповідач відключив їм газопостачання, у зв`язку з чим вони звернулися за захистом своїх прав до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, де під час судових засідань дізналися, що причиною нарахування боргу був не допуск працівників газопостачальної організації, який мав місце 27.02.2017 року і 20.03.2017 року.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2017 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Запорізької області від 25.01.2018 року та постановою Верховного суду від 07.11.2018 року, відключення будинку від газопостачання було визнано незаконним та було зобов`язано ПАТ «Запоріжгаз» відновити газопостачання до будинку АДРЕСА_1 , а у задоволенні позовних вимог про зобов`язання ТОВ «Запоріжгаз Збут» припинити дії, що порушують права споживача, а саме відкликати рахунок № від 12.05.2017 року на суму 40 674 грн. 88 коп. та стягнення моральної шкоди відмовлено.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.02.2021 року у справі № 335/12904/18 їх позовну заяву до AT «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», ТОВ «Запоріжгаззбут» про припинення дій, які порушують права споживача, відшкодування моральної шкоди, залишено без задоволення і зазначено, що AT «Запоріжгаз» починаючи з 28.02.2018 року (фактичне виконання рішення суду від 23.10.2017 року про відновлення газопостачання) ніяких протиправних дій з приводу припинення газопостачання позивачам не вчиняло, тому суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачів про заборону ПАТ «Запоріжгаз» вчиняти будь-які дії щодо припинення газопостачання до будинку АДРЕСА_1 на підставі рахунку ТОВ «Запоріжгаззбут» № від 12.05.2017 року, виставленого споживачу ОСОБА_1 на суму 40 674 грн. 88 коп. Лише під час судового розгляду цієї справи (№ 335/12904/18) у 2021 році позивачі дізналися, що існує рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз», оформлене відповідним протоколом засідання цієї комісії, яким і були задоволені акти про порушення від 27.02.2017 року та 20.03.2017 pоку, які, в свою чергу, були складені за відмову в доступі до об`єкта споживача. На повторний адвокатський запит їхнього представника AT «Запоріжгаз» надало відповідь, викладену в листі від 12.05.2021 року, до якого було додано копії актів про порушення, супровідних листів та протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» № 431 від 24.03.2017 року. З наданої інформації позивачі дізналися, що 27.02.2017 року працівниками AT «Запоріжгаз» було виявлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу, про що було складено акт про порушення № та надіслано споживачу з супровідним листом від 06.03.2017 року. За виявлене порушення, відповідно до п. 4 глави 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем розрахунок за адресою: АДРЕСА_1 , був здійснений за граничними об`ємами споживання природного газу з 27.01.2015 року (26.01.2015 року дата останнього контрольного зняття показників лічильника газу) по 01.06.2017 року (02.06.2017 року дата демонтажу лічильника газу) з урахуванням усіх газових приладів (газова плита, проточний газовий водонагрівач), опалювальної площі 34,00 кв.м, зареєстрованих двох осіб. За результатами розгляду актів про порушення № від 27.02.2017 року та від 20.03.2017 року на засіданні комісії 24.03.2017 року було прийнято рішення про задоволення акту про порушення № від 27.02.2017 року в повному обсязі, тобто визначено (підтверджено) його правомірність.

Акт про порушення № від 20.03.2017 року направлено на адресу ОСОБА_1 з супровідним листом від 21.03.2017 року, в якому зазначено, що споживачу необхідно 24.03.2017 року бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ; протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачу не надсилали.

За інформацією, наданою ТОВ «Запоріжгаз Збут», останнє проводить нарахування вартості природного газу на підставі даних Оператора ГРМ AT «Запоріжгаз» про об`єм (обсяг) газу та відображає їх щомісяця в рахунках на оплату за спожитий природний газ.

Кошти, сплачені на особовий рахунок № НОМЕР_1 з 01.05.2017 року по 12.05.2021 року на загальну суму 13796,65 грн., ТОВ «Запоріжгаз Збут», як постачальник, має право зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення; станом на 12.05.2021 року по даному рахунку існує непогашена заборгованість за спожитий природний газ, яка рахується в сумі 40 408 грн. 30 коп.

Позивачі вважають, що рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз», яке оформлено протоколом засідання цієї комісії № 431 від 24.03.2017 року, є протиправним та таким, що підлягає скасуванню з огляду на таке.

27.02.2017 року за адресою АДРЕСА_1 , ніхто не приходив та не звертався з приводу контрольного зняття показань лічильника газу, відповідно при складанні вказаного акта про порушення позивачі присутні не були, і, взагалі, про складання та наявність (існування) такого акта вони вперше дізнались в усній формі лише в травні 2017 року.

В акті про порушення № від 27.02.2017 року зазначено, що його нібито складено в присутності ОСОБА_1 , проте її підпис в акті відсутній, а відмітки про її відмову від підпису цього акту немає.

Також в акті про порушення № від 27.02.2017 року зазначено, що з актом про порушення ознайомлений головний спеціаліст відділу ЖКХ РА Комунарського району Савченко О.А., в той час як нормами Кодексу чітко передбачено, що акт про порушення щодо відмови побутового споживача (фізичної особи) в доступі до власного об`єкта вважається дійсним, якщо його підписали представник Оператора ГРМ та одна незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевог самоврядування) за умови посвідчення їх осіб.

Тобто, ОСОБА_3 повинен був саме підписати вказаний акт про порушення, а не лише ознайомитися з ним. При зазначенні посади (місця роботи) ОСОБА_3 в акті про порушення вказано «посв. №28», без зазначення дати цього посвідчення і його видавника. В акті про порушення ніяким чином не розкривається безпосередня суть такого порушення та конкретні обставини, за яких його було вчинено.

Вказаний акт про порушення не містить відомостей про конкретний час складання цього акту, про те, хто саме, у який спосіб та у який конкретний проміжок часу забороняв або обмежував доступ до лічильника газу.

Ані акту про порушення № від 27.02.2017 року, ані акту про порушення від 20.03.2017 року позивачі від відповідача не отримували у будь-який спосіб, так само як позивачі і не повідомлялися про складання (існування) вказаних актів та про дату і час проведення засідання відповідної комісії відповідача з розгляду цих актів про порушення.

Також позивачі не отримували жодних попереджень про необхідність допуску представників відповідача 27.02.2017 pоку, 20.03.2017 року, або у будь-які інші дату та час. При прийнятті оскаржуваного рішення від 24.03.2017 року комісія з розгляду актів про порушення на вищевказані обставини та порушення уваги не звернула, вони взагалі не були предметом її розгляду та дослідження. Крім того, у вказаному протоколі № 431 від 24.03.2017 року відсутні результати голосування за прийняте рішення.

Просили визнати протиправним та скасувати рішення комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз», яке оформлено протоколом засідання цієї комісії № 431 від 24.03.2017 року і яким задоволено акт про порушення № від 27.02.2017 року, на підставі якого споживачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розрахунок (визначення об`єму спожитого природного газу) за адресою: АДРЕСА_1 ,

здійснено за граничними об`ємами споживання природного газу за період з 27.01.2015 року по 01.06.2017 року, що складає 40 674 грн. 88 коп., а також стягнути з відповідача на їх користь витрати на професійну правничу допомогу.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2024 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення комісії з розгляду актів про порушення Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз», яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення, оформлене протоколом засідання комісії з розглядів актів про порушення Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» від 24.03.2017 року № 431, яким задоволено акт про порушення № від 27.02.2017 року, на підставі якого споживачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розрахунок (визначення об`єму спожитого природного газу) за адресою: АДРЕСА_1 , здійснено за граничними об`ємами споживання природного газу за період з 27.01.2015 року по 01.06.2017 року, що складає 40 674 грн. 88 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» судовий збір на користь держави в сумі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 16 000 (шістнадцять тисяч) грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду представник АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» - адвокат Грамчук М.О. подала апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції помилково визначено, що скаржником порушено процедуру повідомлення споживача про необхідність надання доступу до внутрішньо будинкових систем газопостачання.

15 жовтня 2024 року від представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

21 жовтня 2024 року від представника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ОСОБА_4 надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 гривень.

30 жовтня 2024 року від представника скаржника надійшло заперечення на клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Заслухавши в судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За приписами ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що з 01.07.2015 року ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» на підставі ліцензії з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ газу серія АЕ № 642479 здійснює виключно діяльність з розподілу природного газу газорозподільною системою, яка знаходиться у його власності та користуванні, та здійснює щодо неї функції оперативно-технологічного управління.

Відповідно до рішення загальних зборів товариства, затвердженого протоколом Загальних зборів акціонерів ПАТ «Запоріжгаз» № 20 від 10.04.2019 року, прийнято рішення про перейменування ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз» у АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз».

Згідно з п. 1.2.1 Статуту AT «Запоріжгаз» товариство є правонаступником всіх прав та обов`язків ДП по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», ВАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», ПАТ по газопостачанню та газифікації «Запоріжгаз», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та витягом із Статуту (а.с. 72-73, 75-79).

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками будинку за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстровані та постійно проживають. Вказаний будинок газифікований, постачання природного газу здійснює ТОВ «Запоріжгаз Збут», а розподіл газу до будинку та його облік здійснює АТ «ОГС ЗАПОРІЖГАЗ», встановлено лічильник газу типу G-4 Калекаліпп, заводський номер 14005149.

Остання повірка лічильника газу за вказаної адресою здійснювалася 26.01.2015 року.

Цінним листом (з описом вкладення) від 31.01.2017 року на адресу споживача ОСОБА_1 було надіслано повідомлення про необхідність 27.02.2017 року, об 11-30 год., забезпечити доступ представникам AT «Запоріжгаз» до внутрішньобудинкових систем газопостачання, дворових газопроводів, газових приладів та пристроїв, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 89, 90-91). Позивачі стверджують, що дане повідомлення ним не надсилалось і тому не було отримане, докази отримання позивачами вказаного листа відповідачем відсутні.

27.02.2017 року працівниками AT «Запоріжгаз» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Чкалова, буд. 55, було виявлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу, про що було складено акт про порушення № . За виявленим порушенням споживачу необхідно надати доступ до 20.03.2017 року (20 днів) для контрольного зняття показань газу. В акті зазначено, що він був складений за участю споживача ОСОБА_1 , однак її підпис відсутній.

Супровідним листом від 06.03.2017 року вказаний акт про порушення був надісланий на адресу споживача ОСОБА_1 (а.с. 33). Представником відповідача у якості доказу отримання позивачами акту від 27.02.2017 року про порушення надано лише поштове повідомлення, в якому зазначено «доставлено вручено 11.03.2017 року дочь Пахотина» (а.с. 92-93).

20.03.2017 року працівниками AT «Запоріжгаз» за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу, про що було складено акт про порушення № . Споживачу необхідно 24.03.2017 року бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ. В акті зазначено, що він був складений за участю споживача ОСОБА_1 , однак її підпис відсутній. У наданій позивачами копії акту про порушення також відсутня відмітка про відмову споживача ОСОБА_1 від підпису (а.с. 29-30). У акті про порушення № від 20.03.2017 року зазначено, що з актом ознайомлений головний спеціаліст відділу ЖКХ РА Комунарського району Савченко О.А., посв. № 28.

Супровідним листом від 21.03.2017 року вказаний акт про порушення був надісланий на адресу споживача ОСОБА_1 (а.с. 34). Як зазначено представником відповідача у відзиві, конверт із поштовим відправленням повернувся на адресу відповідача за закінченням терміну зберігання (а.с. 96).

Підтвердженням отримання ОСОБА_1 письмової вимоги ПАТ «Запоріжгаз», яка, як зазначено відповідачем пересилалася поштою, а отже, й завершення 30-денного строку з моменту її отримання, має бути повідомлення про вручення поштового відправлення, вручене та оформлене відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270, та Порядку пересилання поштових відправлень, затвердженого Наказом Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» від 12.05.2006 року № 211.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом України у постанові від 11.04.2017 року у справі № 21-1458а16.

У наданих до суду матеріалах ПАТ «Запоріжгаз» наявне повідомлення з поміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 96), проте відсутні опис вкладення документів, квитанція поштового відділення зв`язку, а тому відсутні докази отримання позивачами повідомлення та актів про порушення.

За результатами розгляду акту про порушення № від 27.02.2017 року на засіданні комісії з розгляду актів про порушення ПАТ «Запоріжгаз» 24.03.2017 року було прийнято рішення (протокол № 431) про задоволення акту про порушення № від 27.02.2017 року (а.с. 31-32). У вказаному протоколі № 431 від 24.03.2017 року відсутні результати голосування за прийняте рішення, відповідні графи не заповнені (а.с. 83).

Згідно з повідомленням про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості від 31.05.2017 року борг за спожиті послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 , склав 41 767 грн. 45 коп. (а.с. 18).

02.06.2017 року житловий будинок АДРЕСА_1 було відключено від газопостачання представниками ПАТ «Запоріжгаз», про що складено акт про припинення та відключення газопостачання (а.с. 19).

Відповідно до акту № 485 експертизи лічильнику газу від 08.06.2017 року, несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ не виявлено, пломба державного повірника відповідає встановленому зразку, лічильник підлягає встановленню (а.с. 88).

У подальшому, працівником відповідача було складено акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості.

За виявлене порушення, відповідно до п. 4 глави 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем розрахунок за адресою: АДРЕСА_1 , був здійснений за граничними об`ємами споживання природного газу з 27.01.2015 року (26.01.2015 року дата останнього контрольного зняття показників лічильника газу) по 01.06.2017 року (02.06.2017 року дата демонтажу лічильника газу) з урахуванням усіх газових приладів (газова плита, проточний газовий водонагрівач), опалювальної площі 34,00 кв.м, зареєстрованих двох осіб (а.с. 97-98).

Протокол засідання комісії з розгляду актів про порушення споживачу ОСОБА_1 не надсилався, оскільки це не передбачено Кодексом газорозподільних систем (а.с. 23-24).

Відповідно до інформації, наданої ТОВ «Запоріжгаз Збут» від 12.05.2021 року, останнє проводить нарахування вартості природного газу на підставі даних Оператора ГРМ AT «Запоріжгаз» про об`єм (обсяг) газу та відображає їх щомісяця в рахунках на оплату за спожитий природний газ; за період з 01.07.2015 року по теперішній час в рахунках на оплату за спожитий природний газ об`єднується інформація по розрахунках із попереднім постачальником природного газу AT «Запоріжгаз» та діючим з 01.07.2015 року постачальником ТОВ «Запоріжгаз Збут».

За період з 24.03.2017 року по 12.05.2021 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому за адресою: АДРЕСА_1 , заява щодо укладання договору про реструктуризацію заборгованості не надходила. У разі відсутності графіка погашення заборгованості постачальник має право грошові кошти, отримані від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення (п. 15 розділу III Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року № 2496). Таким чином, кошти, сплачені на особовий рахунок № НОМЕР_1 з 01.05.2017 року по 12.05.2021 року на загальну суму 13 796 грн. 65 коп., ТОВ «Запоріжгаз Збут», як постачальник, має право зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення; станом на 12.05.2021 року по даному рахунку існує непогашена заборгованість за спожитий природний газ, яка рахується в сумі 40 408 грн. 30 коп. (а.с. 25-26).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивачі довели факт порушення процедури повідомлення споживача про необхідність надання доступу до внутрішньо будинкових систем газопостачання, а відповідачем доведено не факту відмови позивачів в доступі до об`єкта споживача, на підставі чого позовні вимоги підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з зазначеним рішенням суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 2 гл. 6 Розділу 10 Кодексу протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових Оператор ГРМ та споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) проводять такі спільні дії: контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу); перевірку комерційного ВОГ та його складових відповідно до вимог цього Кодексу, зокрема контрольний огляд вузла обліку; монтаж/демонтаж ЗВТ на повірку (періодичну, позачергову, експертну), експертизу та/або ремонт.

Контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) здійснюється Оператором ГРМ відповідно до власного графіка обходу споживачів та позапланово (за необхідності).

Контрольний огляд вузла обліку здійснюється Оператором ГРМ за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців.

Встановлено, що останній раз показання лічильника було знято 26.01.2015 року. Даний факт підтверджено і ПАТ «Запоріжгаз».

Правовідносини між газорозподільними підприємствами та споживачами природного газу (населенням) урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 року № 2494, а також договорами про приєднання споживача до газорозподільної системи.

Відповідно до п. 3 Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року № 2496, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Договір постачання природного газу між іншими споживачами та їх постачальниками укладається відповідно до вимог чинного законодавства України.

Пунктом 5 вказаних Правил визначено, що побутовий споживач фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх житлових приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Реєстр споживачів постачальника перелік споживачів, які в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку закріплені в інформаційній платформі Оператора ГТС за певним постачальником у розрахунковому періоді.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є споживачами послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з підпунктом 1 п. 2 глави 2 розділу XI Кодексу газорозподільних систем до порушень, внаслідок яких Оператор ГРМ змінює встановлений режим нарахування об`ємів (обсягів) розподіленого природного газу споживачу належить, зокрема, відмова в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (ЗВТ) за їх наявності на об`єкті споживача

Пунктом 4 глави 3 розділу XI Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі відмови в доступі до об`єкта споживача, внаслідок чого представник Оператора ГРМ не здійснив контрольне зняття показань лічильника газу (за його наявності на об`єкті споживача), визначення об`єму спожитого природного газу здійснюється за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв з дня останнього контрольного зняття показань лічильника до дня забезпечення вільного доступу представникам Оператора ГРМ для контрольного зняття показань лічильника. При цьому представник Оператора ГРМ в акті про порушення має попередити споживача під особистий підпис про те, що розрахунки за спожитий газ за граничними об`ємами споживання природного газу населенням буде здійснено через 20 днів з дня складання акта про порушення і до цього часу споживач може забезпечити доступ представникам Оператора ГРМ для контрольного зняття показань лічильника газу. У разі забезпечення споживачем доступу представникам Оператора ГРМ протягом цього строку для контрольного зняття показань лічильника газу та зняття таких показань процедура нарахування за граничними об`ємами споживання природного газу населенням не застосовується.

Відповідно до п. 1 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 11 до цього Кодексу.

Згідно з пунктами 2, 3, 4 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем акт про порушення після пред`явлення представником Оператора ГРМ службового посвідчення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.

Акт про порушення щодо відмови побутового споживача (фізичної особи) в доступі до власного об`єкта вважається дійсним, якщо його підписали представник Оператора ГРМ

та одна незаінтересована особа (представник житлово-експлуатаційної організації, балансоутримувач або управитель будинку, виборна особа будинкового, вуличного, квартального чи іншого органу самоорганізації населення або представник органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення їх осіб. У разі відмови споживача (несанкціонованого споживача) від підписання акта про порушення про це робиться відмітка в обох примірниках акта про порушення, один з яких надсилається споживачу (несанкціонованому споживачу) рекомендованим поштовим відправленням.

Пунктами 8 та 10 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем встановлено, що акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. Споживач (несанкціонований споживач) зобов`язаний бути присутнім на засіданні комісії з розгляду актів про порушення, на якому буде розглядатися складений на нього акт про порушення. У разі неприбуття споживача (несанкціонованого споживача) та/або уповноваженої ним особи на засідання комісії остання розглядає складений акт про порення без його (її) участі.

Відповідно до п. 11 глави 5 розділу XI Кодексу газорозподільних систем за результатами розгляду акта про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акта про порушення. При задоволенні комісією акта про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості.

Колегія суддів визнає, що висновок суду першої інстанції щодо доцільності взяття до уваги доводів позивачів про їх необізнаність у необхідності надання доступу представникам АТ «Запоріжгаз» до внутрішньобудинкових систем газопостачання, дворових газопроводів, газових приладів та пристроїв, за адресою: АДРЕСА_1 , саме 27.02.2017 року є правильним, оскільки належні докази отримання позивачами такого повідомлення в матеріалах справи відсутні.

В акті про порушення № від 27.02.2017 року зазначено, що він складений в присутності ОСОБА_1 , проте її підпис в акті відсутній, а відмітки про її відмову від підпису цього акту немає. Як була встановлена особа споживача з акту взагалі не зрозуміло. З даного акту також не вбачається в чому полягало порушення, відсутні посилання на обставини, зокрема не зазначено, яким способом споживач перешкоджав в доступі до внутрішньобудинкових систем газопостачання, дворових газопроводів, газових приладів та пристроїв.

В акті про порушення № від 20.03.2017 року, в якому міститься інформація про час і місце засідання комісії з розгляду актів про порушення, зазначено, що він складений в присутності ОСОБА_1 , проте її підпис в акті відсутній, а відмітки про її відмову від підпису цього акту немає. Як зазначено представником відповідача у відзиві, супровідним листом від 21.03.2017 року вказаний акт про порушення був надісланий на адресу споживача ОСОБА_1 , однак конверт із поштовим відправленням повернувся на адресу відповідача за закінченням терміну зберігання. Тобто, позивачі не були повідомлені належним чином про час і місце проведення засідання комісії з розгляду актів про порушення.

Колегія суддів також погоджується, що факт порушення Кодексу ГРС споживачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не підтверджений зібраними у справі доказами, матеріали справи підтверджують неправомірні дії та бездіяльність ПАТ «Запоріжгаз» при складанні акта про порушення та порушення процедури проведення засідання по розгляду акта про порушення, процедури розгляду та затвердження акта про порушення.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд України у постанові від 12.09.2011 року у справі № 6-25цс11 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 року у справі № 14-503цс18 дійшли висновку що визнання неправомірними дій відповідача щодо прийняття актів про порушення у сфері газопостачання та визнання їх недійсними, безпосередньо не встановлюють для позивача будь-яких обов`язків, а лише є фіксацією виявленого порушення, а тому їх оскарження не передбачено чинним законодавством, як спосіб захисту порушених прав.

Разом з тим, у постанові від 17.04.2019 року по справі № 311/2314/16 зазначено, що з урахуванням закріпленого на рівні спеціальних нормативно-правових актів права споживача оскаржити у судовому порядку об`єм та/або вартість донарахованого природного газу у разі незгоди з їх розміром, визначеним оператором газорозподільної системи за наслідками задоволення акту про порушення, Верховий Суд, не відступаючи від вищенаведених правових висновків Верховного Суду України та Великої Палати Верховного Суду, зважаючи на те, що відмова позивачу у доступі у правосуддя призведе до невизначеності у спірних правовідносинах щодо порядку оспорення споживачем розміру нарахованих ПАТ «Запоріжгаз» матеріальних збитків, вважає помилковими висновки судів про те, що оскарження дій ПАТ «Запоріжгаз» щодо складення акту-розрахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу, яким визначено розмір збитків, завданих газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем вимог Кодексу газорозподільних систем, не передбачено чинним законодавством.

Так, за змістом п. 12 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що вартість необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу, яка пред`являється до сплати споживачу (несанкціонованому споживачу) в результаті задоволення акта про порушення, зазначається в окремому платіжному рахунку оператора газорозподільної системи, який надається під особистий підпис споживача (несанкціонованог споживача) або надсилається йому рекомендованим поштовим відправленням разом із супровідним листом, що оформлюється у довільній формі.

У разі незгоди споживача (несанкціонованого споживача) з об`ємом та/або вартістю необлікованого (донарахованого) природного газу, він може оскаржити їх у судовому порядку, тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.

Таким чином, зазначеним нормативно-правовим актом прямо передбачено, що споживач у разі незгоди з об`ємом та/або вартістю необлікованого (донарахованого) природного газу, має право оскаржити такий акт (вимогу) в судовому порядку, і тоді до винесення остаточного рішення у судовій справі заборгованість за необлікований (донарахований) об`єм природного газу не вважається простроченою.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.01.2020 року по справі № 910/17955/17 звернула увагу, що вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання в контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15.11.1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» зазначив, що на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод гарантуються , що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом; оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок, судам слід виходити із його ефективності, і це означає, що вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування; відтак підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2018 року у справі № 905/1926/16.

У зв`язку з викладеним, висновок про недоведеність відповідачем факту відмови позивачі в доступі до об`єкта споживача, є таким, що відповідає обставинам справи та підтверджений доказами.

На підставі зазначеного, рішення суду про визнати протиправним і скасування протоколу від 24.03.2017 року № 431 засідання комісії з розглядів акту про порушення ПАТ «Запоріжгаз» є таким, що відповідає нормам матеріального права.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Докази та обставини, ні які посилається скаржник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідження та встановленні судом дотримані норми матеріального і процесуального права.

Порушень норм матеріального або процесуального права, які могли б призвести до скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Приймаючи рішення колегія суддів враховує усталену практику Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів, де мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, але його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 29).

Національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії»(Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

Призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), № 49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Щодо клопотання представника ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ОСОБА_4 надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9 000 гривень колегія суддів зазначає наступне.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 та від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Компенсація витрат на правову допомогу у цивільних справах здійснюється виходячи із часу, протягом якого така допомога надавалась у судовому засіданні, під час вчинення окремої процесуальної дії чи ознайомлення з матеріалами справи в суді, при складанні процесуальних документів, наданні інших необхідних для представництва та захисту прав замовника послуг

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами із наданням.

Згідно із статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З 15 грудня 2017 року ЦПК України запроваджено нові правила компенсації витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

1. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

2. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

3. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно ч.3 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною другою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин четвертої, п`ятої та дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами четвертою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Вирішуючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Зокрема, чи відповідають зазначені у документах дані щодо характеру та обсягу правничої допомоги, наданої адвокатом, документам, наявним у судовій справі, чи не вчиняв адвокат під час розгляду справи дій, які призвели до затягування розгляду справи, зокрема, але не виключно, чи не подавав явно необґрунтованих заяв і клопотань, чи не включено у документи інформацію щодо витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, які не підтверджені належними доказами та навпаки, якими доказами підтверджується заявлена до відшкодування сума, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги.

Такі докази, відповідно до частини першої статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

При цьому, згідно з статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Подані на підтвердження таких витрат докази мають окремо та у сукупності відповідати вимогам статей 77-80 Цивільного процесуального кодексу України.

Судова колегія вважає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності, такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20 липня 2021 року у справі № 922/2604/20.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу суду надано копії: ордеру на надання правничої допомоги на підставі договору №0204/0508 від 02.04.2021 року №1026747 від 06.04.2021 року; договору про надання правових послуг адвоката від 02.04.2021 року; акту приймання-передачі наданих послуг від 15.10.2024 року; квитанція до прибуткового касового ордера №348 від 17.10.2024 року; детального опис наданих послуг від 18.10.2024 року за договором №0204/0508 від 02.04.2021 року; додатку до договору №0204/0508 від 02.04.2021 року.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У постанові від 20 липня 2021 року справа № 922/2604/20 Верховний Суд зазначив, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

Зазначені висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 25.05.2021 у справі № 910/7586/19.

30 жовтня 2024 року від представника скаржника надійшло заперечення на клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначена правова позиція також викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16.

З огляду на вищевикладене, враховуючи заперечення відповідача, колегія суддів дійшла висновку про те, що співмірною є компенсація витрат позивачів на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 грн.

Керуючись ст. ст. 279, 368, 369, 374, 376, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2024 року у цій справі залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 07 листопада 2024 року.

Головуючий

Судді: