Справа № 226/3816/15-ц

Справа № 226/3816/15-ц
Провадження № 2-п/226/7/2024
У Х В А Л А

11 червня 2024 року м. Мирноград

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Петуніна І. В.,

позивач: ОСОБА_1

представник позивача: ОСОБА_2

відповідач: ОСОБА_3

представник відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В:

Заочним рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 05.02.2016, ухваленому у справі за вищезазначеним позовом, позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені.

Відповідач ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення в обґрунтування якого вказала, що дане заочне судове рішення вона не отримала до цього часу, так як на час розгляду справи мала іншу адресу проживання. Тому ані повісток, ані рішення суду не отримувала. Доказом цього є відсутність в матеріалах справи розписки про отримання рішення суду. Копію цього рішення вона отримала лише після звернення за професійною правничою допомогою з питання з`ясування причин стягнення з неї грошових коштів 29.04.2024 у розмірі 15537,21 грн в рамках виконавчого провадження № 51640173 за виконавчим листом № 2/226/107/2016, виданим Димитровським міським судом Донецької області. Тоді було проведено пошук та отримано інформацію з реєстру судових рішень 01.05.2024. Необхідно переглянути постановлене судом рішення, так як судом не враховано, що відповідач перебувала в іншому шлюбі, має другу дитину, на яку не отримує аліментів та має суттєві труднощі у зв`язку зі складним матеріальним становищем. Було зруйноване житло відповідача у м. Маріуполь та у м. Мирноград. Відповідач лікувалася від тяжких захворювань, офіційно працювала лише деякий час отримуючи невеликий дохід, а до цього отримувала лише соціальні виплати. Всі ці обставини не були враховані судом та тому розмір аліментів є значно завищеним з огляду на фінансові можливості відповідача. Позивач, як неодноразово пояснював відповідачу, не має потреби в аліментах, а лише хоче створити складнощі у житті відповідача. У зв`язку з цим просить поновити строк подання заяви про перегляд заочного рішення суду, скасувати це рішення та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснила, що з 2016 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , зараз фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Вона бажає анулювати заборгованість по аліментам, коли суд ухвалював заочне рішення, вона була вагітна, перебувала у Маріуполі, зараз це підтвердити неможливо. Після декрету ніде офіційно не працювала, вже потім вона узнала, що її офіційно працевлаштували на АЗС оператором, їй казали, що ця робота неофіційна. Вона готова сплачувати аліменти, але не згодна з рішенням суду від 05.02.2016. На теперішній час вона співмешкає з чоловіком без реєстрації шлюбу, він працює. В Маріуполі перестала мешкати з початку повномасштабного вторгнення РФ. Узнала про це рішення у лютому 2021 року, після цього вона зверталася до канцелярії та їй видали копію цього рішення. У виконавчу службу після цього вона не зверталася. Перший раз вона заплатила аліменти місяць тому. Вона не скористалася своїм правом на перегляд заочного рішення з 2021 року по теперішній час, тому що хворіла дитина та були глобальні проблеми, а саме незадовільний матеріальний стан, про наявність безоплатної правової допомоги їй невідомо. Доказів поважних причин неподання заяви про перегляд заочного рішення з 2021 року немає, все залишилося в Маріуполі. Вона ніяких рішень до 2021 року не отримувала та ні де не розписувалася. Взагалі бажає домагатися побачень з дитиною та поновлення в батьківських правах. До 01.05.2024 рішення про стягнення з неї аліментів не отримувала. У виконавчій службі, коли їй заблокували картку, ніяких паперів не давали, сказали усно, що є рішення суду про стягнення аліментів. На 05.02.2016 року вона не перебувала у шлюбі, іншої дитини у неї не було. По АДРЕСА_3 у 2016 році вона не проживала, але була зареєстрована, там проживали на той час її батьки та матір її батька. Коли знялася з реєстрації з цієї адреси не пам`ятає. Вона заперечує, що отримала у 2016 році копію заочного рішення суду, можливо його отримали її батьки, оскільки вони прийняли бік ОСОБА_6 , це вони могли розписатися. Свою заяву від 18.02.2020 та підписи підтверджує, але заперечує, що отримала в канцелярії суду заочне рішення суду.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що заочним рішенням суду аліменти стягнуті у максимальному розмірі, а щодо пояснень відповідача, то все це емоції, а треба керуватися розписками, якщо вони є, то відповідач отримувала рішення суду, якщо ні то ні. 29.04.2024 з її рахунку в рахунок погашення боргу по аліментам було списано 15537, 21 грн, ці відомості і стали причиною про пошук рішення суду, на підставі якого були стягненні ці гроші.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що не забороняв відповідачу спілкуватися з дитиною, завжди був на зв`язку. За 10 років відповідач жодного разу не привітала сина з днем народження, навіть по телефону, це з приводу того, що вона хоче поновити батьківські права на дитину. У 2016 році відповідачу телефонували та сповіщали про кожне рішення суду., але вона не бачила доцільності перегляду цієї справи. Те, що відповідач мешкає в Маріуполі, це він знав зі слів. Приблизно у 2021 році перший раз були стягнуті аліменти у сумі трохи більше 2000 грн, потім тільки ці, про які каже відповідач. Відповідач знала про рішення про стягнення аліментів, також відповідачу відомо, що дитина з інвалідністю, дитина отримала інвалідність у 3 роки. Сам він знайомився з матеріалами виконавчого провадження по цій справі, там були заяви відповідача та документи від інших її адвокатів. На 2016 рік цей розмір аліментів був необхідним, оскільки дитина хворіла. Один раз він зателефонував відповідачу та попросив допомоги у придбанні ліків для дитини, але та відповіла, що це його проблеми, більше він їй не телефонував.

Представник позивача у судовому засіданні пояснив, що підстав для скасування заочного рішення суду немає та відповідач не надала жодних доказів щодо поважних причин для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення.

Встановлено, що заочним рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 05.02.2016, з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки заробітку (доходу), але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з 29.12.2015 до його повноліття та судовий збір у сумі 487,20 грн.

У рішенні роз`яснено, що заочне рішення може бути переглянуто Димитровським міським судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Згідно довідки Димитровського МВ ГУДМС в Донецькій області від 15.01.2016, відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а. с. 14).

Зі змісту рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що копію заочного рішення суду відповідач отримала 11.02.2016, є підпис та напис « ОСОБА_8 », засвідчений підписом працівника пошти (а. с. 24).

Постановою від 03.10.2018 старшого державного виконавця Лівобережного ВДВС м. Маріуполь Головного територіального управління юстиції у Донецькій області був повернутий виконавчий лист № 2/226/107/2026 про стягнення з відповідача судового збору у сумі 487,20 грн. у зв`язку з тим, що відповідач за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, Акт від 12.09.2018 (а. с. 32).

Крім цього, відповідач звернулася до Димитровського міського суду Донецької області із заявою від 18.02.2020 про видачу копії рішення Димитровського міського суду Донецької області від 05.02.2016 про стягнення з неї аліментів та повторно отримала це рішення 20.02.2020 (а. с. 35).

06.04.2016 відповідач уклала шлюб з ОСОБА_9 та взяла прізвище « ОСОБА_10 ». Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_11 , що підтверджується свідоцтвами про шлюб та народження дитини.

Рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 26.01.2022, шлюб між відповідачем та ОСОБА_9 було розірвано, відповідач залишила прізвище « ОСОБА_10 ».

27.05.2023 відповідач уклала шлюб з ОСОБА_12 та взяла прізвище « ОСОБА_13 », 01.12.2023 цей шлюб було розірвано, відповідач залишила прізвище « ОСОБА_13 », що підтверджується свідоцтва про шлюб та про розірвання шлюбу.

Згідно виписки рахунку відповідача у АТ «КБ «Приватбанк», відповідач з 11.05.2016 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з квітня 2023 року по листопад 2023 відповідач отримувала допомогу за програмою «єПідтримка» у розмірі 5000 грн щомісячно.

Згідно наказу ТОВ «Лафар Рітейл» від 07.11.2023, відповідач була звільнена за ст. 36 п. 1 за згодою сторін з посади старшого оператора АЗС.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно п. 13 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України №2147-VІІІ від 03 жовтня 2017 року, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

ЦПК України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення судового рішення, яке переглядається, встановлював для відповідача особливий порядок оскарження заочного рішення шляхом подання до суду, що його ухвалив, заяви про перегляд цього рішення (статті 228-232 ЦПК України 2004 року), а також загальний порядок його оскарження апеляційне оскарження (стаття 232 ЦПК України 2004 року).

Згідно ч. 1 ст. 227 ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення заочного рішення суду, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше 3-х днів з дня його проголошення.

Відповідно до абз.абз. 1, 2 п. 106 Правил надання послуг поштового зв`язку в редакції, яка діяла на 11.02.2016, затв. постановою КМУ № 279 від 05.03.2009, під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв`язку на підставі пред`явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище. На бланку повідомлення про вручення поштового відправлення з позначкою «Вручити особисто», внутрішнього рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка» одержувач розписується та зазначає прізвище.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України в редакції, що діяла на час ухвалення заочного рішення суду, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Згідно з ч. 1 ст. 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлено, що 02.05.202014, з пропуском строку, визначеного ст. 228 ЦПК України в редакції 2004 року, відповідач через свого представника в електронній формі через електронний кабінет направила до суду заяву про поновлення строку на перегляд заочного рішення Димитровського міського суду Донецької області від 05.02.2016.

При цьому, не відповідають дійсності твердження відповідача, що вона не знала про це рішення та узнала про нього лише у травні 2024 року, оскільки вона його отримувала двічі: у 2016 та у 2020 роках.

Також не відповідає дійсності твердження відповідача, що на час ухвалення заочного рішення вона перебувала у шлюбі та мала дитину, оскільки шлюб та народження дитини відбулися пізніше.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення Європейського суду з прав людини «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року, «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року).

Враховуючи, що з моменту ухвалення заочного рішення пройшов дуже тривалий строк 8 років, на протязі цього строку відповідач двічі отримувала заочне рішення суду, але жодних процесуальних дій щодо його перегляду не робила та не навела поважних причин, чому вона цього не робила впродовж 8 років, суд вважає, що є всі підстави для відмови у поновленні строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про поновлення строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення Димитровського міського суду Донецької області від 02 лютого 2016 року у цивільній справі №226/3816/15-ц (провадження 2/226/107/2016) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_14 про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Заяву ОСОБА_14 про перегляд заочного рішення Димитровського міського суду Донецької області від 02 лютого 2016 року у цивільній справі №226/3816/15-ц (провадження 2/226/107/2016) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_14 про стягнення аліментів на утримання дитини залишити без задоволення.

Роз`яснити, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 12.06.2024.

Суддя І. В. Петунін