Справа № 196/226/24
№ провадження 2/196/154/2024
03 червня 2024 року смт. Царичанка
Царичанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Бабічевої Л.П.,
за участю секретаря судового засідання Шевченко Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Царичанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало Вікторія Володимирівна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-
У лютому 2024 року позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Борзовець О.В., звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 .
В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,400 га, яка розташована на території Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 402725.
За життя ОСОБА_3 склала заповіт, згідно якого вказану земельну ділянку вона заповіла йому. Однак спадщину у встановлений законом шестимісячний строк він не прийняв. Між ним та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі і орендну плату ним було сплачено наперед, тому тривалий час вони не підтримували спілкування.
З метою отримання інформації щодо можливості продовження дії договору оренди та сплати орендної плати він вчинив спробу звернутись до ОСОБА_3 , однак зв`язатись із вказаною громадянкою не зміг. Для встановлення обставин, через які він не зміг з нею зв`язатись, він особисто приїжджав до її помешкання, зв`язувався із особами, які підтримували з ОСОБА_3 контакти. Після цього йому повідомили, що ОСОБА_3 померла.
Близький знайомий ОСОБА_3 , з яким він також підтримує контакти, повідомив, що померла мала намір заповісти йому частину свого майна і порадив звернутись до нотаріуса для підтвердження або спростування цього факту.
До моменту звернення до нотаріуса про існування заповіту він не знав. Звернувшись до приватного нотаріуса Сало В.В. він отримав інформацію про наявність заповіту, тобто тільки після звернення він став обізнаним про видачу на своє ім`я заповіту.
Він подав заяву про прийняття спадщини, однак нотаріусом йому було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій з підстав пропуску строку для прийняття спадщини.
Оскільки він та померла ОСОБА_3 не являлись родичами, сусідами тощо, він не мав об`єктивної можливості дізнатись про смерть останньої, отримати інформацію про наявність заповіту на своє ім`я та звернутись до нотаріуса в межах встановленого законом строку.
Враховуючи дію об`єктивних факторів, які вплинули на пропущення встановленого законом строку для прийняття спадщини, відсутність вини позивача у пропущенні строку, вважає, що наявні підстави для задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного позивач просить визначити йому додатковий строк тривалістю один місяць для прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , понесені ним судові витрати покласти на відповідача.
Ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 20.02.2024 року відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче провадження (а.с. 19).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 11.03.2024 року витребувано від приватного нотаріуса Сало В.В. копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 (а.с. 39).
Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 25.03.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 79).
Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю та безпідставністю. Про заповіт його матері на користь ОСОБА_1 він дізнався з позовної заяви. Укладення договору оренди з матір`ю, на що позивач посилається в заяві, позивач нічим не підтверджує, окрім голослівної заяви. Близького знайомого його матері, від якого позивач начебто дізнався про її смерть, ОСОБА_1 не називає, що ставить під сумнів правдивість цієї інформації. Останні роки він доглядав свою тяжко хвору матір, однак про намагання і спроби позивача щодо можливості продовжити дію договору оренди та сплати орендної плати йому нічого невідомо. Мати постійно до своєї смерті перебувала в лежачому стані і знаходилась за місцем їх проживання по АДРЕСА_1 . Жодних візитів позивача не було. До свого господарства в селі Турове позивач їздив лише по вулиці І.Мазепи. Робив він це кожного робочого дня і не знати про смерть його матері - це неправдоподібна річ. Позивач стверджує, що є орендарем за договором оренди, але ж всі орендарі в їхньому районі завжди виділяли грошову допомогу на поховання. Від ОСОБА_1 допомоги не було.
Вважає, що у ОСОБА_1 не було об`єктивних перешкод для прийняття спадщини.
У документах матері він не знаходив заповіту на ім`я ОСОБА_1 . У позові позивач не зазначає того, коли і хто йому передав заповіт, окрім його матері, але стверджує, що до моменту звернення до нотаріуса про існування заповіту він не знав. Законних підстав для надання додаткового строку позивачу для прийняття спадщини не існує. Він є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину, а позивач без наявності поважних на те причин заяву у шестимісячний строк про прийняття спадщини до нотаріуса не подав, тому згідно ч.1 ст.1270 ЦК України вважається таким, що не прийняв спадщину (а.с. 28).
Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Борзовець О.В. у судове засідання не з`явилися. На електронну адресу суду від адвоката Борзовець О.В. надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують та прохають задовольнити їх у повному обсязі (а.с. 93-94).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 90-92), причини неявки суду невідомі.
Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву про розгляд справи без участі нотаріуса (а.с.83).
Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог.
Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору.
Докази мають бути належними, допустимими, достовірними.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. ст.76,77,78,79 ЦПК України).
Згідно з вимогами ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт.Царичанка Дніпровського району Дніпропетровської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторне) серії НОМЕР_1 від 08.02.2024 року (а.с. 23), після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, площею 2.400 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Царичанської селищної ради (а.с. 60).
Відповідач по справі ОСОБА_2 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 14 грудня 1977 року (а.с.46).
Згідно довідки виконкому Царичанської селищної ради від 09.02.2024 року №403/02-11 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована в АДРЕСА_1 , починаючи з 08 грудня 1969 року і по день смерті. На день смерті разом з нею був зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з 05 червня 1997 року по цей час (а.с. 48).
15 лютого 2024 року відповідач ОСОБА_2 , який прийняв спадкове майно, що залишилось після смерті матері, звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 матері ОСОБА_3 , на підставі якої 15.02.2024 року була заведена спадкова справа №12/2024 (а.с. 42-43, 50, 71).
Інші спадкоємці, які прийняли у встановленому законом порядку спадщину після померлої ОСОБА_3 , відсутні, що підтверджується копією спадкової справи №12/2024 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с.42-69) та довідкою виконкому Царичанської селищної ради від 09.02.2024 року №403/02-11 (а.с. 48).
Згідно копії заповіту від 28.12.2012 р., посвідченого приватним нотаріусом Царичанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В., зареєстрованого в реєстрі за №1461, ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіла позивачу ОСОБА_1 належну їй земельну ділянку площею 2,400 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Царичанської селищної ради (а.с. 57-58).
Заповіт зареєстрований 28.12.2012 року у Спадковому реєстрі за №54040279, стан його чинний, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №75836008 від 15.02.2024 року (а.с. 51).
16 лютого 2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , а саме на земельну ділянку площею 2,4 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Царичанської селищної ради (а.с. 52).
Постановою приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало В.В. від 16.02.2024 р. позивачу ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 внаслідок пропуску строку для прийняття спадщини (заяву про прийняття спадщини ним не було подано в шестимісячний термін до нотаріальної контори та він не проживав постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тобто спадщину фактично не прийняв) (а.с. 61).
До спірних правовідносин суд застосовує положення ст.ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Позивач, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги та поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, посилається на те, що не мав об`єктивної можливості дізнатись про смерть ОСОБА_3 та про існування заповіту на свою користь він дізнався лише після звернення 16.02.2024 р. до нотаріуса, про наміри спадкодавця заповісти йому частину спадкового майна він дізнався від знайомого ОСОБА_3 , з яким також підтримує контакти. Причину, за якої він пропустив строк для прийняття спадщини, вважає поважною.
Однак, суд не може взяти до уваги дані доводи позивача, вважає їх голослівними і такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами.
Згідно заповіту ОСОБА_3 заповіла позивачу ОСОБА_1 належну їй земельну ділянку площею 2,400 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Царичанської селищної ради. Заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Сало В.В. ще у 2012 році, а саме 28 грудня 2012 року (а.с. 57-58).
Спадкодавець померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шестимісячний строк для прийняття спадщини сплив 30 грудня 2023 року.
Так, у позовній заяві позивач ОСОБА_1 посилається на те, що за життя ОСОБА_3 та він уклали договір оренди землі і орендну плату ним було сплачено наперед, тому тривалий час вони не підтримували спілкування, а тому він не знав про смерть останньої.
Проте, жодних доказів на підтвердження вказаних обставин, зокрема: копії договору оренди землі, документів на підтвердження сплати наперед орендної плати ОСОБА_3 тощо, позивач не надав.
Також ОСОБА_1 , стверджуючи у позові, що після того як він не зміг зв`язатись із ОСОБА_3 з метою продовження дії договору оренди, він особисто приїжджав до її помешкання та зв`язувався із особами, які підтримували з нею контакти, та близький знайомий ОСОБА_3 , із яким він теж підтримує контакти, повідомив, що померла мала намір заповісти йому частину майна і порадив звернутись до нотаріуса, і лише після звернення до нотаріуса він дізнався про наявність заповіту. Однак на підтвердження вказаних обставин також не надав жодних доказів, навіть не зазначив прізвища, імена та по батькові близького знайомого, а також осіб, з якими він зв`язувався з даного приводу; не просив залучити їх та допитати в якості свідків на підтвердження вищевказаних обставин, викладених ним у позові. Також позивач не зазначив коли саме і хто йому повідомив про смерть ОСОБА_3 .
Отже, позивач, у порушення вимог ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК України, в обґрунтування обставин, на які посилається у позові як на підставу своїх вимог, не надав суду жодного доказу.
Враховуючи вищевикладене, той факт, що позивач та спадкодавець ОСОБА_3 проживали в одному населеному пункті, а саме смт Царичанка Дніпровського району Дніпропетровської області, з урахуванням доводів позивача про наявність між ним та спадкодавцем договірних правовідносин з приводу оренди землі, суд вважає необґрунтованими твердження позивача про те, що він з об`єктивних причин не міг знати про смерть ОСОБА_3 , також суд доходить висновку, що позивач не довів жодними належними та допустимими доказами те, що про смерть спадкодавця він дізнався після спливу шестимісячного строку після відкриття спадщини і до цього часу, а саме з 28 грудня 2012 року (посвідчення заповіту) по 2024 рік (звернення до нотаріуса і до суду), не знав про наявність заповіту на його ім`я.
При таких обставинах, позивач, повинен був у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини, який визначений ч.1 ст.1270 ЦК України, подати відповідну заяву про прийняття спадщини.
Право на прийняття спадщини не є безмежним, а визначається конкретно визначеним законом строком - протягом шести місяців з часу відкриття спадщини, який може бути продовжений судом лише за наявності поважних причин. Таких причин судом встановлено не було.
Обґрунтовуючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, позивач посилається на ту обставину, що він не знав про заповіт на своє ім`я і дізнався про нього лише у лютому 2024 року.
Однак, суд не може взяти до уваги вказані доводи позивача, оскільки судом не встановлено факту необізнаності позивача про наявність заповіту та про смерть спадкодавця до спливу шестимісячного строку після відкриття спадщини.
Суд зазначає, що сам по собі факт наявності заповіту не є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Щодо неповідомлення нотаріусом чи посадовою особою органу місцевого самоврядування про заповіт, то суд зазначає, що такий обов`язок у нотаріуса або посадової особи органу місцевого самоврядування виникає після отримання від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини /статті 63 Закону України «Про нотаріат»/.
Так, відповідно до статті 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.
Згідно з пунктом 1.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок № 296/5), при зверненні спадкоємця у зв`язку з відкриттям спадщини нотаріус з`ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.
Отже, згідно чинного законодавства саме після отримання від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини нотаріус з`ясовує відомості, зокрема щодо наявності заповіту та зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме.
У даному випадку спадкова справа №12/2024 після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 була заведена лише 15 лютого 2024 року за заявою відповідача ОСОБА_2 - сина померлої, який фактично прийняв спадкове майно. До подачі його заяви до нотаріуса з даного приводу ніхто не звертався, а отже нотаріус фактично не міг знати про наявність заповіту та виконати свій обов`язок щодо повідомлення про наявність заповіту. При цьому позивач ОСОБА_1 із заявою до нотаріуса звернувся наступного дня після звернення відповідача, а саме 15 лютого 2024 року.
Інших доказів поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини, які могли бути підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, позивач суду не надав, а також інших підстав для визнання поважними причини пропуску строку для прийняття спадщини у позові не зазначив. Суд же розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, … в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках / ч. 1 ст.13 ЦПК України/ і кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень / ч. 3 ст. 12 ЦПК України/.
Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку, що у задоволенні заявлених позовних вимог слід відмовити повністю.
Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 2 ст. 141 ЦПК України,судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.
Враховуючи викладене та те, що у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, суд вважає, що витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 78-80, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд, -
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Сало Вікторія Володимирівна, адреса місцезнаходження: смт.Царичанка, вул.Першотравнева, буд.3 Дніпровського району Дніпропетровської області.

Повне рішення складено 13 червня 2024 року.

Суддя Л.П. Бабічева