ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7343/24 Справа № 215/3624/22 Суддя у 1-й інстанції - Квятковський Я.А. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Агєєва О.В., Корчистої О.І.

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідачі : ОСОБА_3 , ОСОБА_4

третя особа: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального укругу Кириєнко Юлія Федорівна,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2024 року, та додаткове рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2024 року ухвалені суддею Квятковським Я.М., повний тексту судового рішення складено 20 травня 2024 року, (відомості про дату складення додаткового судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

У вересні 2022 року позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовною заявою, з урахуванням змін від 05.01.2024, до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , спадкоємцями першої черги за законом є : чоловік ОСОБА_6 , сини ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини після померлої матері не звертався.

Згідно довідки №10866 від 10.12.2021 за адресою : АДРЕСА_1 зареєстровані : ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 . Проте, квартира, де була за реєстрована ОСОБА_5 стояла зачинена до 2022 року, через пожежу.

Згідно акту від 22.09.2022 ОСОБА_6 з 2000 року проживав разом з ОСОБА_5 однією сімєю без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_6 на праві власності, 30.12.2011 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюбу і продовжили проживати у квартирі позивача, аж до смерті ОСОБА_5 .

Так, після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на грошові вклади, що знаходяться в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», номер рахунку НОМЕР_1 , договір SAMDNWFD701 від 20.09.2017 р., залишок 7499,76 Доларів США. Кошти набуті під час шлюбу, тому за життя ОСОБА_6 належало 1/2 їх частини.

Також, з урахуванням прийняття спадщини ОСОБА_6 після померлої дружини, а також частки іншого спадкоємця ОСОБА_3 , спадкова частина ОСОБА_6 у вкладі складає - від частки вкладу.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_6 , спадкоємцями першої черги за законом є донька ОСОБА_2 та син ОСОБА_1 .

У видачі свідоцтва про право на спадщину їм відмовлено згідно листа від 20.09.2022 №160/01-16 приватного нотаріуса Кириєнко Ю.Ф. і розяснено, що у разі наявності документів або іншої інформації про майно, що належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 має звернутися до суду для визнання за ОСОБА_6 права власності на належну йому частину майна, щоб виключити це майно зі спадкової маси після смерті ОСОБА_5 .

Крім того, до складу спадщини включається вклад в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "Перший Український Міжнародний Банк", номер рахунку НОМЕР_2 , відкритий на підставі заяви ОСОБА_6 від 01.03.2006 р. , сума коштів 2007,34 грн., які набуті під час шлюбу.

На підставі вищевикладеного позивачі просили суд визнати за ними право власності в розмірі 3/8 частки на банківські вклади за кожним після смерті батька ( майна, придбаного під час шлюбу) + 1/4 (успадкована частка після смерті дружини ОСОБА_5 ) / 2) .

Рішенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволені.

Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_6 з дружиною ОСОБА_5 на час відкриття спадщини після смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частки грошового вкладу з усіма нарахованими процентами, що знаходяться в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», номер рахунку НОМЕР_1 , договір SAMDNWFD701 від 20.09.2017р. в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частки грошового вкладу з усіма нарахованими процентами, що знаходяться в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», номер рахунку НОМЕР_1 , договір SAMDNWFD701 від 20.09.2017р. в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частки грошового вкладу з усіма нарахованими процентами, що знаходяться в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "Перший Український Міжнародний Банк", номер рахунку НОМЕР_2 , на підставі заяви від 01.03.2006р., в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частки грошового вкладу з усіма нарахованими процентами, що знаходяться в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "Перший Український Міжнародний Банк", номер рахунку НОМЕР_2 , на підставі заяви від 01.03.2006р., в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Додатковим ршенням Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2024 року заява представника позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволена.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі в сумі 1 225,85 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі в сумі 1 225,85 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 225,85 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 8 975 грн., а всього 10 200,85 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 1 225,85 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 8 975 грн., а всього 10 200,85 грн.

Відповідач ОСОБА_3 оскаржив судові рішення в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_3 посилається на істотні порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати оскаржувані судові рішення, ухвалити нове, яким відмовити позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у задоволенні їх позовних вимог в повному обсязі.

При цьому, скаржник зазначає, що позивачами не було доведено юридичної заінтересованості у справі, а відтак у позові слід було відмовити. Вказує, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим чи визнання майна особистою приватною власністю померлого не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності, що свідчить, у тому числі про неефективність способу захисту права особи, відповідно до положень ст.16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Відповідач зазначає, що провадження у справі відкрито ухвалою суду від 21 жовтня 2022 року, ухвалою від 23 грудня 2022 року продовжено строк підготовчого провадження у справі. 16.01.2024 відповідачами отримано текст позовної заяви (зміненої), якою позивачі змінили як предмет, так і підстави позову, просили встановити факт постійного проживання чоловіка ОСОБА_6 зі спадкодавцем дружиною ОСОБА_5 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/8 частки грошового вкладу з усіма нарахованими процентами, визнати за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частки грошового вкладу з усіма нарахованими процентами за договором від 20.09.2017 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також визнати за кожним з позивачів право власності на 3/8 частки грошового вкладу з усіма нарахованими процентами по іншому договору заяві від 01.03.2006 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказує, що позивачі одночасно змінили і підстави позову, де підстави викладені у первісному позові протирічать підставам зміненого позову, оскільки позивачі у зміненій позовній заяві посилаються на обставини, які вони вважають встановленими. Зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення оцінки цим обставинам не надав та не врахував висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах.

Окрім того, скаржник вказує на те, що ні первісна позовна заява, ні змінена від 04.01.2024 не містили вимог щодо стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, до позовів не було додано доказів щодо обсягу і вартості правничої допомоги, а відтак вимога про стягнення витрат на правничу допомогу не досліджувалась у судовому засіданні. Докази обсягу та розміру витрат на правничу допомогу було подано представником позивачів разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, до закінчення дебатів у справі заяв про приєднання таких доказів до матеріалів справи позивачі не заявляли, тому суд мав відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

02.09.2024 від Тернівської районної у місті ради надійшло клопотання про проведення розгляду справи без участі виконавчого комітету Терніівської районної у місті ради та прийняти ріішення на розсуд суду.

24.09.2024 від відповідача ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку надійшла заява про розгляд його апеляційної скарги, призначений на 25 вересня 2024 року на 12:20 годи за його відсутності, вимоги апеляційної скарги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши, вислухавши думку представника позивача ОСОБА_1 адвоката Севостьянову І.Г., яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 , просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 30.12.2011 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 уклали шлюб, т.1 а.с. 13.

Згідно акту від 22.09.2022 ОСОБА_6 з 2000 року проживав разом з ОСОБА_5 однією сім`єю без реєстрації шлюбу в квартирі АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_6 на праві власності, т.1 а.с. 14, 16, 17, 18.

Згідно акту ОСОБА_5 спільно проживала з ОСОБА_6 з 2000 року з ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_2 , також підтвердили свідки у судовому засіданні.

ОСОБА_8 та ОСОБА_1 є дітьми ОСОБА_6 , т. 1 а.с. 9,10,11.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_5 , т.1 а.с. 15.

За життя ОСОБА_5 уклала договір банківського вкладу в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», номер рахунку НОМЕР_1 , договір SAMDNWFD701 від 20.09.2017 р., залишок коштів - 7499,76 Доларів США, т. 1 а.с. 20, 80,82.

Згідно відповіді приватного нотаріуса Кириєнка Ю.Ф. спадкоємцями, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , т.1 а.с. 84-87.

Згідно спадкової справи №136 /2021, після смерті ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_3 , т. 2 а.с. 17-52.

Згідно довідки №10866 від 10.12.2021, №297 від 09.01.2023, ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою : АДРЕСА_1 з якою також були зареєстровані : ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , т.2 а.с. 22 зворот, 52.

За життя ОСОБА_6 в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "Перший Український Міжнародний Банк", відкриті наступні банківські рахунки: НОМЕР_2 , де містяться грошові кошти у сумі 2007,34 грн., НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , т.2 а.с.112.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_6 , т.1 а.с. 8, після смерті ОСОБА_6 з заявою про прийняття спадщини звернулись його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , т.1 а.с. 84-87.

Як випливає з матеріалів справи, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 перебували у шлюбі , спільно проживали і мали спільні кошти, після смерті ОСОБА_5 залишився грошовий вклад у банку, оформлений на її імя, після смерті ОСОБА_6 залишились кошти на банківському рахунку, оформленому на його імя.

Отже, грошові кошти які знаходяться на банківських рахунках, відкритих на імя ОСОБА_5 і ОСОБА_6 , є спільною сумісною власністтю подружжя, частка кожного становить .

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 і ОСОБА_2 , виходив з встановлених обставин справи, а саме, що їх батько ОСОБА_6 , який проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 , тому після її смерті він успадкував 1/4 частину банківського вкладу в АТ КБ Приватбанк, оформленого на імя ОСОБА_5 , тобто від частки спільного майна подружжя, іншу частину успадкував її син ОСОБА_3 . При цьому, на думку суду, у звязку з окремим проживанням відповідача ОСОБА_4 і не подачею ним заяви про прийняття спадщини після смерті матері він не прийняв спадщину у встановленому законом порядку, відтак не може бути спадкоємцем за законом. Таким чином до складу спадщини після смерті ОСОБА_6 входить 3/4 частини вищевказаних банківських вкладів.

Згідно розрахунку позивачів, вони просять визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності на 3/8 частки вкладів за кожним після смерті батька, з чим суд погодився з урахуванням принципу рівності часток спадкоємців, а також відсутністю інших спадкоємців після ОСОБА_6 .

Проте, колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч. 1 ст.81ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно до ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, в т.ч. проживання однією сімєю. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає. Громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом.

Так матеріалами справи, в т.ч. показаннями свідків, встановлено, що ОСОБА_5 з 2000 року до моменту смерті спільно проживала з ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_2 , незважаючи на те що була зареєстрована за іншою адресою: АДРЕСА_1 .

За змістом ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до положень ч.6 ст.29 ЦК України фізична особа може мати кілька місць проживання.

Як встановлено судом ОСОБА_5 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми синами ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , а проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_6 в належній йому квартирі АДРЕСА_2 .

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки, ст.1261 ЦК.

Позивачі, як спадкоємці першої черги, у передбачений ст.1270 ЦК України строк звернулися до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після батька ОСОБА_6 , тому вважаються таким, що прийняли спадщину відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 і ОСОБА_6 перебували у шлюбі, спільно проживали і мали спільні кошти, після смерті ОСОБА_5 залишився грошовий вклад у банку, оформлений на її імя, після смерті ОСОБА_6 залишились кошти на банківському рахунку, оформленому на його імя.

Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно розрахунку позивачів, вони просили визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності на 3/8 частки вкладів за кожним після смерті батька, з чим погодився суд першої інстанції.

Колегія суддів не може погодитись з наведеним позивачами розрахунком їх частки спадкового майна після смерті батька ОСОБА_6 .

Згідно спадкової справи №136 /2021, після смерті ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_3 , т. 2 а.с. 17-52.

Згідно інформації приватного нотаріуса Кириєнко Ю.Ф. від 03.01.2023 за №3/02-14, наданої суду першої інстанції, спадкоємцями, які прийняли спадщину після померлої ОСОБА_5 є її сини: ОСОБА_3 , який подав заяву про прийняття спадщини за законом, на підставі якої заведена спадкова справа 14.12.2021 №136 /2021 та син ОСОБА_4 , який спадщину прийняв, оскільки був зареєстрований з померлою за однією адресою на день її смерті, у відповідності до довідки відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті раді від 10.12.2021 за №10866, і заяви про відмову від прийняття спадщини не подавав.

Суд першої інстанції погодився з позицією позивачів, що після смерті ОСОБА_5 спадкоємцями стали чоловік ОСОБА_6 і син ОСОБА_3 , який подав нотаріусу заяву про прийняття спадщини, інший син спадкодавця ОСОБА_4 на думку суду спадщину не прийняв, тому належна померлій частка спадкового майна у вигляді банківського вкладу була поділена між двома чоловіком і одним сином, а не трьома спадкоємцями, тобто сина ОСОБА_4 суд позбавив спадкового майна, зробивши хибний висновок, що останній не прийняв спадщину у встановленому законом порядку, оскільки він проживав окремо від матері і заяву про прийняття спадщини нотаріусу не подавав.

Такий висновок суду спростовується наведеною вище інформацією приватного нотаріуса, де спадкоємцями після померлої матері ОСОБА_5 зазначені два сина і ОСОБА_3 , який подав заяву про прийняття спадщини за законом і ОСОБА_4 , який хоча заяву про прийняття спадщини не подавав, проте був зареєстрований з матір`ю за однією адресою і від спадщини не відмовлявся та нормами цивільного Кодексу України, якими передбачено, що фізична особа може мати кілька місць проживання.

Як зазначалось вище, ОСОБА_5 мала два місця проживання, одне за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 з яким зберігала з`язок на час смерті, де також зареєстровані і її сини, інше - за місцем реєстрації свого чоловіка ОСОБА_6 , де вони разом мешкали: АДРЕСА_3 , що доведено позивачами в даній справі та не спростовано відповідачами і не суперечить нормам діючого цивільного законодавства.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 , вдівець ОСОБА_6 і два сини ОСОБА_3 і ОСОБА_4 успадкували по 1/6 частці належних спадкодавиці грошових вкладів.

Отже, батько позивачів ОСОБА_6 з урахуванням належності йому частки від спільного майна (грошових вкладів) з урахуванням успадкованої 1/6 частки після померлої дружини, всього успадкував 2/3 частки спільних грошових вкладів і таким чином діти ОСОБА_6 , після його смерті, син та донька, позивачі по справі мають право кожний на 1/3 частку спадкового майна батька, яке складається з двох грошових вкладів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, у зв`язку з чим допустився помилки у визначенні частки належного позивачам після смерті батька спадкового майна, визначивши, кожному частку у спадковому майні по 3/8, що не відповідає дійсності, у зв`язку з чим рішення суду у цій частині підлягає зміни в бік зменшення часток спадкового майна за яким за позивачами визнано право власності, з 3/8 частки до 1/3 частки. В решті рішення суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Окрім того, відповідач ОСОБА_3 оскаржує додаткове рішення посилаючись на те, що ні первісна позовна заява, ні змінена позовна заява від 04.01.2024 не містили вимог щодо стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, до позовів не було додано доказів щодо обсягу і вартості правничої допомоги, а відтак вимога про стягнення витрат на правничу допомогу не досліджувалась у судовому засіданні. Докази обсягу та розміру витрат на правничу допомогу було подано представником позивачів разом із заявою про ухвалення додаткового рішення, до закінчення дебатів у справі заяв про приєднання таких доказів до матеріалів справи позивачі не заявляли, тому суд мав відмовити у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

Перевіривши матеріали справи і доводи ОСОБА_3 колегія суддів дійшла висновку, що вони необґрунтовані і задоволенню не підлягають.

Рішення суду, яким було задоволено позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: приватний нотаріус Криворізького районного нотаріального укругу Кириєнко Ю.Ф., про встановлення факту постійного проживання спадкоємця разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування ухвалено 10 травня 2024 року.

13.05.2024 до суду першої інстанції від представника позивачів ОСОБА_9 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення по судовим витратам у справі, а саме по судовому збору та витратам позивача ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу.

Так, в обґрунтування заяви ОСОБА_9 зазначила, що у звязку з розглядом даної справи ОСОБА_2 було сплачено гонорар адвокату 17 950 грн. за правничу допомогу, в т.ч. консультації 4 год., складання позовної заяви 7 год., складання клопотань 2 год., складання заяви про ухвалення додаткового рішення 1 год., складання акту виконаних робіт 1 год., участь у судових засідань 3 год. (з розрахунку 1 година -1000 грн.). Крім того, позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було сплачено судовий збір на суму 4407,20 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, виходив з доведеності цих позовних вимог та з того, що відповідачами не заявлялося клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу.

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції і не погоджується з доводами відповідача про те, що суд повинен був відмовити представнику позивачів в ухваленні додаткового рішення, з огляду на таке.

У відповідності до ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може ухвалити додаткове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 цієї статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З протоколу судового засідання встановлено, що представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_9 від 10.05.2024 після закінчення дослідження письмових доказів по справі перед судовими дебатами повідомила суд про те, що нею буде подана заява про ухвалення додаткового ршення (запис 33 13:08:08, а.с.220- зворот, том 2).

Заява про ухвалення додаткового рішення подана адвокатом 13 травня 2024, тобто в межах визначених ч.8 ст.141 ЦПК України строків.

До заяви про ухвалення додаткового рішення адвокатом надано Акт виконаних робіт від 13 травня 2024 року, де зазначені усі виконані адвокатом роботи, час затрачений адвокатом, визначена вартість наданих послуг 17 950,00 грн. (а.с.233, т.2); Договор про надання правової допомоги від 15 вересня 2023 року, укладений між адвокатом Севостьяновою І.Г. і ОСОБА_2 , де зокрема у п.4.2 зазначено, що гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін в розмірі 1000 грн. за годину роботи адвоката (а.с.234- зворот, т.2) та надано 6 квитанцій про сплату ОСОБА_2 послуг адвоката в загальному розмірі 17 950,00 грн. (а.с.235-236, т.2).

Окрім того, адвокатом суду надано докази про направлення відповідачам по справі заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками (а.с.237, т.2).

Додаткове рішення ухвалено судом 23 травня 2024 року, при цьому, як правильно звернув увагу суд першої інстанції від відповідачів по справі заяв або клопотань про зменшення судових витрат не надходило.

Отже, додаткове рішення суду першої інстанції є законним і належним чином обґрунтованим, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст.367,374, 376, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10 травня 2024 року в частині визнання за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 права власності на 3/8 частки грошового вкладу за кожним, з усіма нарахованими процентами, що знаходяться в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК», номер рахунку НОМЕР_1 , договір SAMDNWFD701 від 20.09.2017р. та 3/8 частки грошового вкладу за кожним, з усіма нарахованими процентами, що знаходяться в АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ "Перший Український Міжнародний Банк", номер рахунку НОМЕР_2 , на підставі заяви від 01.03.2006р., в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , змінити, зменшивши розмір частки права власності спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за цими грошовими вкладами з 3/8 частки на 1/3 частку за кожним.

В решті рішення суду залишити без змін.

Додаткове рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 30 вересня 2024 року.

Головуючий

Судді: