Справа № 235/1179/22
Провадження № 2/204/895/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
25 вересня 2024 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
головуючої судді Токар Н.В.,
за участю секретаря Кислиці Є.Ю.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду у м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
У лютому 2022 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, якою просив стягнути з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» інфляційне збільшення у розмірі 100 562 грн. 79 коп. та 3% річних у розмірі 47 678 грн. 45 коп., а також сплачений судовий збір.
В обґрунтування позову позивач вказує на те, що 05 грудня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №014/07-151/373/1, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 31 450,00 доларів США. 11 грудня 2014 року Красноармійським міськрайонним судом Донецької області ухвалено рішення у цивільній справі №235/2895/14-ц, яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/07-151/373/1 від 05 грудня 2007 року в сумі 60 780,57 доларів США, що в перерахунку по курсу НБУ (8,7080) станом на 07.02.2014 року складає 529 277 грн. 21 коп. 06 березня 2017 року ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області замінено сторону виконавчого провадження з виконання рішення від 11 грудня 2014 року по цивільній справі №235/2895/14-ц, а саме: замінено стягувача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Боржником заборгованість сплачена не була. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, у зв`язку із чим, позивач звернувся до суду.
У судове засідання представник позивача не з`явився, надавшина адресу суду заява про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач не з`явилась в судове засідання без поважних причин; належним чином була повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не подала відзиву, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Статтею 15 ЦК України визначено право на захист цивільних прав та інтересів, де зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що передбачено ст.16 ЦК України.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
17 червня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» був укладений договір про відступлення права вимоги № 114/21, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 014/07-151/373/1 від 06.12.2007 року укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 перейшло до ПАТ «Вектор Банк» (а.с.7-11).
17 червня 2016 року між ПАТ «Вектор Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія був укладений договір про відступлення права вимоги № 265/ФК-16, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором № 014/07-151/373/1 від 06.12.2007 року укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ ФК Довіра та Гарантія(а.с.13-16).
Ухвалою Красноармійського районного суду Донецької області від 06 березня 2017 року в цивільній справі №2352895/14-ц, яка набрала законної сили21.04.2017 року, замінено сторону виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» заборгованості за кредитним договором в сумі 529277,21 грн., а також витрати по сплаті судового збору у сумі 3654,00 грн. - стягувача - Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія Довіра та Гарантія (а.с.18).
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.
Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Отже, з наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконала своїх зобов`язань за кредитним договором №014/07-151/373/1 від 05.12.2007 року, яким їй надано кредит у розмірі 31 450,00 доларів США. У зв`язку із цим, кредитор звернувся до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості за кредитом і процентів за користування коштами з позичальниці. Судовим рішенням від 11.12.2014 року про стягнення заборгованості за кредитним договором підтверджено наявність грошового зобов`язання позичальниці перед банком та його порушення. Вказане рішення суду, на даний час боржницею належним чином не виконане.
З викладених підстав, здійснивши аналіз ст.ст. 599, 600, 604608 ЦК України суд дійшов висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, тобто 3% річних та інфляційних втрат за час невиконання грошового зобов`язання боржником, а тому при вирішенні даного спору є підстави для застосування до відповідача (боржника) положень вказаної норми права.
Так, в розумінні правових норм чинного цивільного законодавства, а зокрема положень ст. 625 ЦК України, 3% річних та інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому вони повинні нараховуватися на суму основного боргу, який мав місце між сторонами до ухвалення рішення судом.
При цьому в статті 625 ЦК України визначено загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Норми цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Таким чином, з набранням законної сили ухваленим рішенням про стягнення боргу 23.12.2014 році зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та триває до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання (виконання рішення). Відтак кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення.
Разом з тим, главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність.
З урахуванням звернення позивача до суду 23 лютого 2022 року, період за який позивачем розраховується інфляційні втрати та 3% річних - з 10.02.2019 року по 10.02.2022 року.
Розмір основного боргу відповідачки (боржника) перед позивачем (кредитором) за рішенням суду становить 529 277 грн. 21 коп., тобто саме на вказану суму підлягають нарахування 3% річних та інфляційні втрати за час невиконання грошового зобов`язання боржником.
Детальні роз`яснення для розрахунку інфляційних втрат викладені у Листі Верховного суду України № 62-97р від 03.04.1997 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ».
З підстав викладеного обґрунтованими будуть наступні розрахунки.
Розрахунок індексу інфляції на суму боргу:
IIc (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) x (100,80 : 100) x (100,80 : 100) x (100,30 : 100) x (100,20 : 100) x (99,40 : 100) x (99,80 : 100) x (100,50 : 100) x (101,00 : 100) x (101,30 : 100) x (100,90 : 100) x (101,30 : 100) x (101,00 : 100) x (101,70 : 100) x (100,70 : 100) x (101,30 : 100) x (100,20 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (101,20 : 100) x (100,90 : 100) x (100,80 : 100) x (100,60 : 100) x (101,30 : 100) = 1.20547024
Інфляційне збільшення:529 277,00 x 1.20547024 - 529 277,00 = 108 750,67 грн.
Зважаючи на те, що відповідно до вказаного розрахунку сума інфляційних втрат за відповідний період є більшою, а ніж та, яку позивач просить стягнути з відповідача за змістом позовних вимог заяви, суд дійшов висновку про задоволення суми інфляційних втрат позивача в межах його позовних вимог 100 562 грн. 79 коп.
Розрахунок 3% річних:
Розраховується за формулою:
[Проценти] = [Сума боргу] ? [Процентна ставка (%)] / 100% ? [Кількість днів] / [Кількість днів у році]
[Сумаборгу] сума простроченого боргу;
[Процентна ставка (%)] проценти річних;
[Кількість днів] кількість днів прострочення зобов`язання;
[Кількість днів у році] кількість днів у календарному році.
Період розрахунку: з 01.01.2022 року по 10.02.2022 року - 41 день [Проценти] = 529 277,21 грн (сума боргу) ? 3,000% (процентна ставка) / 100% ? 41 (кількість днів) / 365 (днів у році) = 1 783,59 грн
Таким чином, загальний розрахунок має наступний вигляд:
01.01.2022 - 10.02.202241529 277,213,000%1 783,59
Разом1097 47 678,4547 678,46
Згідно розрахунку позивача, який перевірений судом, не спростований відповідачем та з яким суд погоджується, позивачем нараховано 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в сумі 47 678,45 грн. за останні 3 роки, що передували зверненню до суду, у зв`язку із чим, позов в цій частині підлягає задоволенню.
Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Зобов`язання припиняється з підстав передбачених ст.ст. 599, 600, 604609 ЦК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
З підстав викладеного, дослідивши матеріали справи, здійснивши системний аналіз правових норм, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
У зв`язку із задоволення позову в повному розмірі, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2 481 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 527, 599, 600, 604-609, ч.2 ст.625 ЦК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія`інфляційне збільшення у розмірі 100 562 (сто тисяч п`ятсот шістдесят дві тисячі) грн. 79 (сімдесят дев`ять) коп. та 3% річних у розмірі 47 678 (сорок сім тисяч шістсот сімдесят вісім тисяч) грн. 45 (сорок п`ять) коп.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» судовий збір у сумі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (, місцезнаходження: м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8)

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 )

Суддя Н.В. Токар