Справа № 183/2517/23
№ 2/183/1596/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Сороки О.В.

секретаря судових засідань Аніськової А.В.,

розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів,-

в с т а н о в и в:

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому із урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 27.02.2024 року просила стягнути пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 272 254,95 гривні.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що з 01 березня 2003 року по 22.09.2016 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому народились діти ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

23.12.2023 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було укладено шлюб, у зв`язку із чим позивачці присвоєно прізвище « ОСОБА_7 ».

15 березня 2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ, яким з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 09 лютого 2018 року і до досягнення сином повноліття.

Ухвалою від 19.04.2018 року по справі № 183/689/18 виправлено помилку і постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 09 лютого 2018 року і до досягнення дітьми повноліття.

20.06.2020 року Новомосковським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відкрито виконавче провадження № 56633216 на виконання судового наказу про стягнення аліментів з відповідача.

ОСОБА_2 регулярно не сплачував аліменти, в результаті чого кожного року утворювалася заборгованість і лише за період 2022-2023 років заборгованість була погашена. Між тим пеня за несвоєчасну сплату аліментів відповідачем за період з лютого 2018 року по листопад 2023 року залишилась непогашеною, внаслідок чого станом на дату звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог склала 272 254,95 грн..

Ухвалою суду від 15 березня 2023 року відкрито спрощене провадження у справі (а.с. 38).

08 червня 2023 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області постановлено заочне рішення у справі № 183/372/24, яким позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в сумі 136 860,48 гривні, за період з лютого 2018 року по лютий 2023 року та 1 368,60 гривень судового збору.

14 грудня 2023 року ОСОБА_8 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Ухвалою суду від 18 грудня 2023 року прийнято до свого провадження заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення (а.с. 102).

Ухвалою суду від 16 січня 2024 року скасовано заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2023 року по справі № 183/372/24 та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 110-111).

25 березня 2024 року відповідачем по справі подано відзив на позовну заяву, в якому ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного.

Виконавче провадження № 56633216 було відкрито 20.06.2018 року, однак відповідач дізнався про його існування лише в серпні 2020 року, після того як був зупинений патрульною поліцією за кермом ТЗ, а також з`ясував, що його рахунки заарештовані та накладено заборону на виїзд за межі України, і надалі звернувся до відділу державної виконавчої служби, де подав заяву про скасування обмеження у праві керування транспортними засобами, до якої долучив квитанції на підтвердження добровільної сплати аліментів. Крім того, від державного виконавця йому стало відомо про наявну заборгованість з аліментів за попередні роки.

Надалі відповідач працював на різних підприємствах, та був впевнений, що на підставі виконавчого документа з нього, відповідно до вимог закону, здійснюється утримання з доходів та додатково самостійно вносив кошти, щоб погасити попередню заборгованість.

Між тим, заборгованість відповідача лише росла, про що останній навіть не здогадувався.

Так, у2022 році ОСОБА_2 було мобілізовано до лав ЗСУ де останній перебуває і наразі, з його грошового забезпечення з самого початку утримуються аліменти, у тому числі додатково на погашення заборгованості, яка станом на дату подання відзиву відсутня взагалі.

Відповідач наголошує на тому, що в жовтні 2023 року з метою якнайшвидшого погашення заборгованості він самостійно додатково перерахував на користь позивачки 67 000,00 грн., що свідчить про його добросовісність та відсутність умислу ухилення від сплати аліментів, а отже і вини у виникненні заборгованості. Про те, що підприємства, на яких він працював раніше, не проводили відрахування аліментів, ОСОБА_2 відомо не було. Серед матеріалів справи відсутні будь-які докази, що б свідчили про виникнення заборгованості з вини відповідача, а отже стягнення з нього пені не відповідає засадам справедливості.

Між іншим, відповідач також стверджує, що розмір пені пред`явлений до стягнення є необґрунтованим, оскільки її розмір не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Державним виконавцем з урахуванням наданих відповідачем документів, що підтверджують оплату аліментів та заборгованості проведено два розрахунки заборгованості: станом на 01.02.2023 року загальна заборгованість з червня 2018 року по січень 2023 року становить 55 195,42 грн., а відповідно до розрахунку наданого державним виконавцем в листопаді 2023 року заборгованість станом на 01.11.2023 року загальна заборгованість з червня 2018 року по жовтень 2023 року становить 360,03 грн., і наразі відсутня взагалі.

Тобто з урахуванням висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.01.2020 року по справі 711/679/21, та виходячи з принципу диспозитивності, зважаючи на наявність в матеріалах справи проведеного державним виконавцем розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за період з червня 2018 року по жовтень 2023 року, яка становить складає 360,03 грн., відповідач вважає, що розмір пені не може перевищувати 360,03 грн.

Відповідач до того ж наголошує на тому, що наданий позивачкою розрахунок пені проведений у супереч чинному законодавству України, так як позивачкою, за період коли відповідачем здійснювалася сплата поточних платежів в повному обсязі, а також заборгованості, яка стягувалась по за межами поточних платежів, було нараховано пеню, мотивом такого нарахування стало те, що на думку позивачки погашення заборгованості здійснюється почергово з першого місяця її виникнення і до останнього, та було помилково здійснено висновок, що і поточні платежі за аліментами також йдуть на погашення заборгованості, а за поточний місяць заборгованість з`являється та на неї може бути нарахована пеня, однакданий висновок є неправильним, оскільки як вбачається із розрахунків проведених державним виконавцем, на погашення заборгованості зараховується лише сума, що сплачується понад суму аліментів.

Представник позивачки адвокат Волошина О.В. у судовому засіданні надала пояснення по суті позову, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі.

Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечили, виходячи із мотивів викладених у відзиві.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено що, сторони по справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 26,27).

15 березня 2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області було видано судовий наказ, яким з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 09 лютого 2018 року і до досягнення сином повноліття (а.с. 28-29).

Ухвалою від 19.04.2018 року по справі № 183/689/18 виправлено помилку і постановлено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 09 лютого 2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 30-32).

20.06.2018 року Постановою державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Довгополою Іриною Юріївною відкрито виконавче провадження № 56633216 на виконання судового наказу про стягнення аліментів з відповідача (а.с. 33).

Відповідач належним чином покладені на нього судовим наказом обов`язки не виконував, внаслідок чого станом на 01.02.2023 рік, заборгованість ОСОБА_2 по аліментах складає: 149 901,05 гривень (а.с. 23).

Заборгованість за несвоєчасну сплату аліментів у період з 01.02.2018 року по 01.03.2020 року складає: 53 333,32 грн., отже сума пені за цей період складає 63 333,32 грн. З врахуванням ч. 1 ст. 196 СК України (пеня не більше 100% заборгованості), то сума пені за період з 09.02.2018 по 01.03.2020 року складає 53 333,32 грн. (а.с. 11-13).

Заборгованість за несвоєчасну сплату аліментів у період з 01.02.2021 по 01.02.2023 роки складає 90 036,32 грн., отже сума пені за цей період складає 82 924,46 грн. (а.с. 14-16).

Відповідачем разом із заявою про перегляд заочного рішення до матеріалів справи долучено довідку про розмір доходів, з яких повинні утримуватись аліменти, за № 28 від 12 квітня 2023 року, відповідно до якої за період з липня 2022 року по березень 2023 року з ОСОБА_2 було стягнуто 117 357,42 грн. аліментів та 58 388,63 грн. заборгованості по аліментах (а.с. 62), та довідку № 204 від 30 травня 2023 року, з якої вбачається, що за період роботи у ТОВ «Технополіс», а саме з травня 2020 року по лютий 2021 року з останнього було стягнуто 18 948,98 гривень аліментів (а.с. 71).

Також суду розрахунок заборгованості за аліментами, зі змісту якого встановлено, що заборгованість по аліментах станом на 01.11.2023 року у ОСОБА_2 , - відсутня (а.с. 89-90).

27 лютого 2024 року позивачка звернулась до суду із заявою про збільшення позовних вимог, в обґрунтування якої надала зведену таблицю розрахунків за кожен місяць, за який допущено прострочення платежу, відповідно якої пеня за прострочення аліментів ОСОБА_2 за період з лютого 2018 року по листопад 2023 року складає 272 254,95 грн. (а.с. 144-152).

Правовідносини між сторонами з приводу стягнення пені за від суми несплачених аліментів, врегульовані наступними нормами закону, а саме.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 196 СК України: у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

За змістом ст.ст. 77-80 ЦПК України належними, допустимими та достатніми є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, на підставі них можна встановити дійсні обставини справи, у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме розрахунку заборгованості, здійсненого позивачкою, пеня по несплачених аліментах ОСОБА_2 за період із 1 березня 2018 року по 1 вересня 2023 року становить 272 254,95 гривень.

Однак суд не погоджується з таким розрахунком, оскільки він проведений не у відповідності із вимогами ст. 196 СК України.

Як зазначено у ч. 1 ст. 196 СК України одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) лише у разі виникнення заборгованості по сплаті аліментів у особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти.

Аналізуючи наданий позивачкою розрахунок заборгованості за пенею, судом встановлено, що при його здійсненні державним виконавцем не враховано погашення відповідачем основної суми заборгованості, у зв`язку із чим розмір неустойки (пені) мало б бути скориговано.

Крім того, позивачкою не надано суду доказів щодо застосування чи не застосування до відповідача ОСОБА_2 якого зобов`язано сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», якою визначено, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів; за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів; за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік. Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

У разі застосування заходів примусового виконання, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів.

Разом з тим, суд враховує правову позицію Верховного Суду щодо порядку обчислення пені у разі виникнення заборгованості зі сплати аліментів, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16, згідно якої розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %.

Таким чином, за приписами ст.196 СК України при стягненні неустойки враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Відповідно до п.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця.

Наданий позивачкою розрахунок заборгованості по сплаті аліментів не відповідає вимогам вказаної норми закону, тому він не може бути належним доказом.

Враховуючи, що розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів наданий позивачкою на основі розрахунку заборгованості, який не відповідає вимогам п.4 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження», то суд позбавлений можливості перевірити правильність нарахування пені.

Іншого розрахунку, в якому були б враховані вищезазначені судом зауваження, позивачкою не надано, а у повноваження суду не входить з власної ініціативи витребовування відповідних доказів та обчислення на підставі цих доказів неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів.

Отже, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_5 щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 272 254,95 гривень є недоведеним, а відтак задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12,13,81,82,141,259,263-265,268,273, ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) від суми несплачених аліментів.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.В.Сорока.