Справа № 484/3362/23
Провадження № 2/484/38/24
Ухвала

іменем України

21 лютого 2024 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Максютенко О.А.

секретар судового засідання Завірюха В.Ю.,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя,

за відсутності сторін та їх представників

встановив

в провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя.

Ухвалою суду від 07 липня 2023 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

08 лютого 2024 року від позивачки ОСОБА_1 надійшла заява про відмову від позову в зв`язку із добровільним його вирішенням сторонами та закритттям провадження по справі №484/3362/23, а також повернення позивачці 50% суми сплаченого нею судового збору.

Учасники справи у судове засідання не прибули.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, розглянувши вказану заяву та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно п.3 ч.1 ст. 43 ЦПК України, учасники справи мають право подавати заяви та клопотання.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Заява позивачки про відмову від позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Отже, судом не встановлено підстав для не прийняття відмови від позову, тому заява позивачки підлягає задоволенню.

Щодо вимоги позивачки про повернення судового збору суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України "Про судовий збір".

Так, відповідно до п.5 ч.1 ст.7 3акону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до ч. 3 ст.7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 5526,40 грн., що стверджується відповідною квитанцією № від 27.06.2023 року.

Оскільки суд встановив наявність достатніх підстав для закриття провадження по справі у зв`язку із відмовою позивачки від позову, про що зазначено вище, сплата судового збору позивачкою підтверджується відповідним платіжним документом, а розгляд справи по суті не розпочався, а тому необхідно позивачці повернути з державного бюджету 50 відсотків від суми сплаченого судового збору, що становить 2763,20 грн.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики. Зазначений порядок затверджений наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 №787 "Про затвердження Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів" та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за №1650/24182. Відповідно до п. 5 зазначеного порядку судовий збір повертається за ухвалою суду, що набрала законної сили.

Як зазначено у пункті 42 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", статтею Закону України "Про судовий збір" врегульовано загальні питання повернення сплачених сум судового збору з підстав, визначених цією статтею, і перелік яких є вичерпним. Питання про повернення сплаченої суми судового збору вирішується судом за результатами розгляду справи за клопотанням особи, яка його сплатила, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (частина перша статті 7 Закону України "Про судовий збір"). Про таке повернення зазначається в ухвалі, якою заява повертається або відмовляється у відкритті провадження у справі, за подання якої сплачується судовий збір; у резолютивній частині судового рішення, яким закінчується розгляд справи по суті (при цьому в його мотивувальній частині наводяться підстави повернення сум судового збору згідно із Законом України "Про судовий збір"); в ухвалі про повернення сум судового збору, постановленій як окремий процесуальний документ.

При цьому, поданий заявником платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, повертається заявнику, а до матеріалів справи приєднується належним чином посвідчена копія цього документа. Про заміну зазначеного документа копією здійснюється відповідна відмітка в описі справи.

Таким чином заява про відмову позивача від позову та закриття провадження по справі, повернення 50 відсотків сплаченого судового збору підлягає до повного задоволення.

Щодо скасування заходів забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Регламентації інституту забезпечення позову в цивільному процесуальному праві присвячені статті 149-159 ЦПК України.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову (стаття 154 ЦПК України).

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору.

Порядок та підстави скасування заходів забезпечення позову встановлено статтею 158 ЦПК України, частинами першою, четвертою, дев`ятою якої передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У випадку залишення позову без розгляду,закриття провадженняу справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

Отже, забезпечувальні заходи застосовуються та скасовуються судом шляхом ухвалення процесуального рішення - ухвали.

Наслідком скасування заходів забезпечення позову є зняття всіх обмежень, встановлених забезпеченням позову.

Враховуючи, що забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача, суд не повинен скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба у забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились певні обставини, що спричинили застосування заходів забезпечення позову, або забезпечення позову перешкоджає належному виконанню судового рішення.

Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд скасовує вжиті заходи забезпечення позову, в тому випадку, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Згідно з ч.9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що накладені ухвалою Первомайського міськрайонного суду від 30.08.2023р. заборони відповідачу відчужувати житловий будинок АДРЕСА_1 ,земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0.0.576 га, що розташована будинку АДРЕСА_1 , кадастровий номер :09:002:0023, які належать йому на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 5169, виданий 21.10.2016 року приватним нотаріусом Первомайського міськрайонного нотаріального округу Миколаївської області, індексний номер: 32064458 від 26.10.2016 року, реєстраційні номери 04 і 04 відповідно, та належні йому на праві власності згідно Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ зареєстровані транспортні засоби, зареєстровані за ним з 04.03.2006 року, підлягають скасуванню.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 142, 158, 206, 255-257 ЦПК України, суд

ухвалив:

заяву позивачки ОСОБА_1 про відмову від позову та закриття провадження по справі задовольнити.

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову та закрити провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл спільного майна подружжя.

Роз`яснити сторонам, що повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Повернути ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ), з державного бюджету 2763 (дві тисячі сімсот шістдесят три) гривні 20 копійок, що складає 50 відсотків судового збору від суми 5526 (п`ять тисяч п`ятсот двадцять шість) гривень 40 копійок, який сплачений 27.06.2023 року, згідно квитанції №.

Повернення сплаченої суми судового збору необхідно здійснити в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті відповідно до ухвали Первомайського міськрайонного суду від 30.08.2023 року (судова справа №484/3362/23), які полягали у забороні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відчужувати житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить йому на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 5169, виданий 21.10.2016 року приватним нотаріусом Первомайського міськрайонного нотаріального округу Миколаївської області, індексний номер: 32064458 від 26.10.2016 року, реєстраційний номер 04, у забороні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відчужувати земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) загально площею 0.0.576 га, що розташована будинку АДРЕСА_1 , кадастровий номер :09:002:0023, яка належить йому на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер 5169, виданий 21.10.2016 року приватним нотаріусом Первомайського міськрайонного нотаріального округу Миколаївської області, індексний номер: 32064458 від 26.10.2016 року, реєстраційний номер 04, та у забороні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відчужувати належні йому на праві власності згідно Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ зареєстровані транспортні засоби, зареєстровані за ним з 04.03.2006 року.

Відомості про учасників справи:

позивачка - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня підписання ухвали.

Суддя: