Справа № 530/924/24

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

07.11.2024 року м.Зіньків

Зіньківський районний суд Полтавської області в складі: головуючого - судді Ситник О.В., за участю секретаря судового засідання Стрілець Л.Г., розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зіньківської міської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності ,визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, визначення частки особи у праві спільної сумісної власності та визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Зіньківська міська рада Полтавської області про визначення частки особи у праві спільної сумісної власності та визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

02.05.2024 року до Зіньківського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Зіньківської міської ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності ,визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, визначення частки особи у праві спільної сумісної власності та визнання права власності.

Ухвалою судді від 13.05.2024 року відкрито загальне позовне провадження , підготовче судове засідання призначено на 29.07.2024 рік.

12.06.2024 до Зіньківського районного суду Полтавської області надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Зіньківська міська рада Полтавської області про визначення частки особи у праві спільної сумісної власності та визнання права власності.

Ухвалою судді Зіньківського районного суду Полтавської області від 13.06.2024 прийнято до спільного розгляду зустрічну позовну заяву та ухвалено розглядати справи в одному провадженню.

Ухвалою суду від 29.07.2024 року підготовче провадження в справі закрито та призначено справу до судового розгляду на 21.10.2024 та відкладено на 07.11.2024 року

На підтвердження позовних вимог позивач за первісним позовом вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_1 (позивач) ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 . Після смерті останнього відкрилася спадщина, в т. ч. на частину житлового будинку садибного типу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім позивача, спадкоємцями за законом після померлого є його дружина ОСОБА_3 та його син ОСОБА_2 . Інші спадкоємці відсутні, в тому числі ті, які б могли мати право на обов`язкову частку у спадщині. Також слід зазначити, що дружина ОСОБА_3 відмовилася від належної їй обов`язкової частки у спадщині.

Спадщина складається з житлового будинку, двох земельних ділянок.

Позивач у встановлені спосіб та строки прийняв спадщину.

Після звернення позивача до Зіньківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_4 , постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.03.2024 за вих. №149/02-31 йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що житловий будинок на який оформлюються спадкові права перебуває у спільній сумісній власності і нотаріус не наділений повноваженням виділення часток в житловому будинку.

Окрім того позивач звертався до державного реєстратора на нерухоме майно виконавчого комітету Зіньківської міської ради із заявою про реєстрацію права власності на належну йому частку у майні. Але у зв`язку з тим, що майно перебуває у спільній сумісній власності, частки співвласників не виділялися йому було відмовлено у державній реєстрації права власності (рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 29.03.2024 №72318409 додається).

У зв`язку з вищевикладеними обставинами та враховуючи позицію Зіньківської державної нотаріальної контори позивач вимушений звертатися до суду з позовною заявою про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, який розташований за адресою:

АДРЕСА_1 .

На підтвердження зустрічних позовних вимог, позивачі за зустрічним позовом вказали, що у спільній сумісній власності померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , позивачів за цим зустрічним позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та позивача за первісним позовом ОСОБА_1 перебував житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою:

АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яку за заповітом прийняв позивач за первісним позовом ОСОБА_1 .

Але дійсно спірний будинок перебуває у спільній сумісній власності, частки співвласників не виділялися.

У зв`язку з цим державний реєстратор на нерухоме майно виконавчого комітету Зіньківської міської ради відмовила у державній реєстрації права власності не спірне нерухоме майно за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У зв`язку з вищевикладеними обставинами позивачі також вимушені звертатися до суду з позовною заявою про визначення їхніх часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності на житловий будинок, який розташований за адресою:

АДРЕСА_1 .

В судове засідання 07.11.2024 року учасники справи не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення первісного і зустрічного позовів не заперечували, свої позовні вимоги підтримали (а.с. 119-122).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу в судовому засіданні без фіксування судового процесу.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування ", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження .

Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що первісний і зустрічний позови підлягають до задоволення з таких підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.10). Після смерті останнього відкрилася спадщина, в т. ч. на частину житлового будинку садибного типу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.15, а.с. 18-33).

Спадкоємцями за законом після померлого є його дружина ОСОБА_3 та його сини: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Інші спадкоємці відсутні, в тому числі ті, які б могли мати право на обов`язкову частку у спадщині (а.с.11-13). Дружина померлого - ОСОБА_3 відмовилася від належної їй обов`язкової частки у спадщині.Позивач ОСОБА_1 у встановлені спосіб та строки прийняв спадщину (а.с. 14).

Після звернення позивача ОСОБА_1 до Зіньківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_4 , постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.03.2024 за вих. №149/02-31 йому було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що житловий будинок на який оформлюються спадкові права перебуває у спільній сумісній власності і нотаріус не наділений повноваженням виділення часток в житловому будинку (а.с.16).

Окрім того позивач звертався до державного реєстратора на нерухоме майно виконавчого комітету Зіньківської міської ради із заявою про реєстрацію права власності на належну йому частку у майні. Але у зв`язку з тим, що майно перебуває у спільній сумісній власності, частки співвласників не виділялися йому було відмовлено у державній реєстрації права власності (а.с. 17). Відповідно до копії спадкової справи № 166/2023 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , яка розпочата 18.08.2023 року у Зіньківській державній нотаріальній конторі - спадщину прийняв син ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від прийняття спадщини відмовився на користь ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_3 від обов`язкової частки у спадщині відмовилась , заповіт був складений ОСОБА_4 17.07.2023 року на користь ОСОБА_1 ( а.с. 139-147)

Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

А згідно ч. 1 ст. 5 Цивільного процесуального кодексу України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ч. 1 ст. 355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Зміст ч. 1 ст. 368 Цивільного кодексу України зазначає, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Як вбачається з ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.1995 року, частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

В ст. 392 Цивільного кодексу України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 зазначено, що зі змісту ст. 357 Цивільного кодексу вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила ».

Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч. ч. 1, 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1223 Цивільного кодексу України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

А згідно ст. 1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Відповідно до змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим - джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Крім цього, зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велів Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що на момент смерті ОСОБА_4 у всіх чотирьох співласників житлового будинку частки були рівними і на момент смерті спадкодавця ( ОСОБА_4 ) - йому належала частина житлового будинку, також по житлового будинку належало позивачам за первісним і зустрічним позовами: дружині померлого - ОСОБА_3 та синам померлого: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . ОСОБА_3 відмовилась від спадкування обов`язкової частини у спадщині, отже належна 1/4 частина житлового будинку померлого ОСОБА_4 може бути предметом спадкування позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 як спадкоємцем за заповітом.

В зв`язку з тим, що позивачі не заявляють вимог про стягнення з відповідачів на їх користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 13, 76 , 81 , 141, 200 , 258, 263, 264, 354 ЦПК України, суд, -

вирішив:

1.Позов ОСОБА_1 до Зіньківської міського ради Полтавського району Полтавської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності ,визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, визначення частки особи у праві спільної сумісної власності та визнання права власності та зустрічний позов ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Зіньківська міська рада Полтавської області про визначення частки особи у праві спільної сумісної власності та визнання права власності - задовольнити.

2.Визначити, що частки у всіх співвласників житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 були рівними на момент смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та становили по 1/4 частини у кожного.

3.Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ,) право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що складається в цілому - житловий будинок літ. А-1, літня кухня літ. Б, гараж літ. В, сарай літ. Г, погріб літ. г, сарай літ. Д, сарай літ. Е, колодязь питний літ. К, трубопровід літ. К1, ворота огорожі №1, огорожа №3.(враховуючи його 1/4 частку як співвласника та 1/4 частину яка перейшла до нього в порядку спадкування за заповітом , після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , )

4.

5.Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ,право власності на 1/4 частку житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що складається в цілому - житловий будинок літ. А-1, літня кухня літ. Б, гараж літ. В, сарай літ. Г, погріб літ. г, сарай літ. Д, сарай літ. Е, колодязь питний літ. К, трубопровід літ. К1, ворота огорожі №1, огорожа №3.

6.

7.Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка зареєстрована за АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на 1/4 частку житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , що складається в цілому - житловий будинок літ. А-1, літня кухня літ. Б, гараж літ. В, сарай літ. Г, погріб літ. г, сарай літ. Д, сарай літ. Е, колодязь питний літ. К, трубопровід літ. К1, ворота огорожі №1, огорожа №3.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Зіньківського

районного суду Полтавської області О.В. Ситник