Справа № 149/1483/23
Провадження № 22-ц/801/913/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Олійник І. В.
Доповідач:Ковальчук О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 рокуСправа № 149/1483/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчука О. В.,

суддів: Панасюка О. С., Сала Т. Б.,

за участі секретаря Луцишина О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької обласної військової адміністрації, Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди водного об`єкта, повернення земельної ділянки та водного об`єкта,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою її представником адвокатом Швець Анастасією Володимирівною, на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області, ухвалене у цій справі 08 лютого 2024 року у м. Хмільнику суддею цього суду ОСОБА_2 , дата складання його повного тексту 15 лютого 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2023 року Хмільницька окружна прокуратура Вінницької області в інтересах держави в особі Вінницької обласної військової адміністрації, Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, розірвання договору оренди водного об`єкта, повернення земельної ділянки та водного об`єкта.

Позов мотивований тим, що 05 грудня 2019 року між Вінницькою обласною державною адміністрацією та ОСОБА_1 було укладено договір оренди водного об`єкта № 524887400-1, за яким остання набула у строкове платне користування ставок площею 4,9090 га, що розташований на території Уланівської об`єднаної територіальної громади, за межами населеного пункту. 10 лютого 2020 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право оренди цього водного об`єкта. Фактична передача земельної ділянки водного фонду ОСОБА_1 відбулась 13 лютого 2020 року, що підтверджується актом прийому-передачі, який підписано сторонами договору. У договорі сторони визначали його істотні умови: об`єкт оренди вода водного об`єкта (водний простір) площею 68, 885 кв. м; 4, 9090 га, а також земельна ділянка під водним об`єктом площею 4, 9090 га, кадастровий номер :04:001:0353; строк оренди - 20 років; розмір орендної плати та порядок її сплати за водний простір 2 277, 24 грн. у рік, сплачується щоквартально протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) періоду, а за земельну ділянку 3, 33 % від нормативної грошової оцінки землі у сумі 3 109, 32 грн, що вноситься щомісячно протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) періоду.

За період з 10 лютого 2020 року по 01 січня 2023 року відповідач належним чином не виконувала умов договору оренди, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість з орендної плати у розмірі 6 582, 16 грн.

В обґрунтування позову позивач посилався також на положення ст. 141 ЗК України про те, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати. Несплата орендної плати є суттєвим порушенням умов договору у розумінні ст. ст. 610, 651 ЦК України, наслідком чого згідно ст. 611 ЦК України є розірвання договору.

У п. 24 Розділу ХХ «Перехідні положення» ЗК України визначено, що з дня набрання чинності цим пунктом (з 27 травня 2021 року) до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Тобто із 27 травня 2021 року Вінницька обласна державна адміністрація втратила право здійснювати будь-які дії щодо розпорядження цією земельною ділянкою і таке право перейшло до Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. 07 вересня 2021 року Уланівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області прийняла указаний вище договір оренди, однак одразу після цього не здійснила за собою державну реєстрацію права комунальної власності на спірну земельну ділянку водного фонду, а здійснила її лише 08 листопада 2023 року.

За інформацією, наданою Вінницькою обласною військовою адміністрацією від 17 лютого 2023 року та 17 березня 2023 року, заходи щодо стягнення заборгованості за вище вказаним договором не здійснювались.

Прокуратура також зверталась до вказаної сільської ради з метою встановлення того чи вживались цим органом місцевого самоврядування заходи щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по орендній платі за згаданим вище договором, його розірвання, повернення земельної ділянки із водним об`єктом, однак сільська рада повідомила прокуратуру про те, що до суду з метою усунення таких порушень вона не зверталась, а обмежилась лише листом, що був адресований ОСОБА_1 , про необхідність сплати орендної плати.

При цьому із 10 лютого 2020 року ОСОБА_1 безоплатно користується земельною ділянкою водного фонду та водним об`єктом.

Пославшись на викладене, Хмільницька окружна прокуратура Вінницької області, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, яка надійшла на адресу суду 20 грудня 2023 року, просила суд стягнути з відповідача заборгованість за договором оренди в сумі 6582, 16 грн. на користь Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, розірвати договір оренди водного об`єкта № 524887400-1 від 05 грудня 2019 року, зобов`язати ОСОБА_1 повернути Уланівській сільській раді Хмільницького району Вінницької області як власнику указану вище земельну ділянку із водним об`єктом.

24 січня 2024 року ухвалою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області провадження в цій цивільній справі в частині стягнення з позивача заборгованості за договором оренди водного об`єкта у розмірі 6 582,16 грн. закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

08 лютого 2024 року рішенням цього ж суду зазначений позов задоволено. Розірвано договір оренди водного об`єкта № 524887400-1 від 05 грудня 2019 року, укладений між Вінницькою обласною державною адміністрацією та ОСОБА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 повернути Уланівській сільській раді Хмільницького району Вінницької області згадану вище земельну ділянку з водним об`єктом ставком, яка розташована на території Уланівської сільської ради Хмільницького району, передану в оренду на підставі указаного договору оренди водного об`єкта.

Не погодившись із таким рішенням, представник відповідача адвокат Швець А.В. подала апеляційну скаргу, у якій посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Зокрема скаржник посилається на те, що Уланівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області має право на самостійний захист своїх прав та інтересів, натомість матеріали справи не містять її листа про неможливість звернення до суду самостійно, що свідчить про її небажання розривати договір оренди із ОСОБА_1 ; судом не надано належну оцінку балансу інтересів сторін з огляду на те, що необхідно надати перевагу інтересам орендаря, який має продовжувати користуватись земельною ділянкою на законних підставах.

Хмільницька окружна прокуратура Вінницької області у поданому відзиві на апеляційну скаргу вказує, що вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим, просить його залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, посилаючись на те, що аби інтереси держави не залишились незахищеними прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це не належним чином; звернення прокурора із позовом спрямоване на задоволення суспільної потреби у відновленні законності при вирішенні значимого питання недопустимості безоплатного користування водним об`єктом.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається, що 05 грудня 2019 року між Вінницькою обласною державною адміністрацією (орендодавцем) та ОСОБА_1 (орендарем) було укладено договір оренди водного об`єкта № 524887400-1, за яким орендодавець надав, а орендар прийняв у строкове платне користування на 20 років водний об`єкт для рибогосподарських потреб, а саме ставок площею 4,9090 га, розташований за межами населеного пункту Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, р. Брід (Хвоса), ліва притока р. Снивода (басейн р. Південний Буг) (а. с. 20-28, т 1).

В п. 2 цього договору визначено, що об`єктом оренди є вода (водний простір) водного об`єкта площею 68,885 тис. кв. м; 4,9090 га, а також земельна ділянка під водним об`єктом площею 4,9090 га з кадастровим номером :04:001:0353. Рибогосподарська технологічна водойма згідно з цим договором надається в оренду з урахуванням вимог Закону України «Про аквакультуру».

У п. 9 договору сторони узгодили розмір орендної плати, яка вноситься орендарем: за воду (водний простір) у розмірі 2 277, 24 грн. в рік, код платежу 22130000; за земельну ділянку за місцем її розташування у розмірі 3,33 % від нормативної грошової оцінки землі у сумі 3 109, 32 грн. в рік, код платежу 18010900.

Орендна плата вноситься у строки: за наданий в оренду водний об`єкт щоквартально протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) кварталу; за землю щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця (п. 11 договору).

За п. 30 договору орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Одним із обов`язків орендаря була своєчасна сплата зборів за спеціальне водокористування та інші збори відповідно до законодавства (п. 33 договору).

Дія цього договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання іншою стороною передбачених договором обов`язків та випадкового знищення, пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає його використанню, нецільового використання об`єкта оренди, а також з інших підстав, визначених законом (п. 40 договору).

10 лютого 2020 року за ОСОБА_1 було зареєстровано право оренди цього водного об`єкта, що видно із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 34-35, т. 1).

13 лютого 2020 року сторони договору підписали акт прийому-передачі об`єкта водного фонду та земельної ділянки (а. с. 32-33, т. 1 ).

07 вересня 2021 року Вінницька обласна державна адміністрація поінформувала Уланівську сільську раду Хмільницького району Вінницької області листом № 13.01-12/535 про необхідність явки її представника для отримання матеріалів стосовно оренди земельних ділянок, в тому числі і земельної ділянки, яку орендує ОСОБА_1 (а. с. 104-105, т. 1).

09 вересня 2021 року директор департаменту правового забезпечення Вінницької обласної державної адміністрації передав, а начальник відділу земельних ресурсів Уланівської сільської раду Хмільницького району Вінницької області прийняв документи щодо договорів оренди, до яких входив згаданий вище договір оренди водного об`єкта від 05 грудня 2019 року (а. с. 106-107, т. 1).

26 серпня 2022 року, 15 березня 2023 року Вінницька обласна державна адміністрація зверталась до ОСОБА_1 з повідомленням про сплату заборгованості по орендній платі, яка станом на 01 серпня 2022 року становила 5 443, 54 грн., а станом на 01 березня 2023 року - 6 582,16 грн (а. с. 43, 44, т. 1).

14 листопада 2022 року Уланівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області повідомила Хмільницькій окружній прокуратурі Вінницької області про те, що від ОСОБА_1 05 травня 2021 року надійшли кошти у розмірі 3 109, 32 грн. та 28 липня 2022 року у такому ж розмірі за користування земельною ділянкою згідно договору оренди об`єкта водного фонду (а. с. 19 т. 1).

18 січня 2023 року, 03 квітня 2023 року Хмільницька окружна прокуратура Вінницької області зверталась до Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області з метою встановлення того чи вживались органом місцевого самоврядування заходи щодо стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по орендній платі за згаданим вище договором, розірвання договору, повернення земельної ділянки, а також того чи будуть вони вживатись у майбутньому (а. с. 45-46, 69-71, т. 1).

24 січня 2023 року Уланівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області повідомила ОСОБА_1 , що нею не сплачувалась орендна плата з моменту переходу повноважень та розпорядження земельними ділянками до цієї сільської ради за використання земельної ділянки площею 4,9090 га під водним об`єктом для рибогосподарських потреб на підставі договору оренди від 05 грудня 2019 року (а. с. 49, т. 1).

17 лютого 2023 року, 17 березня 2023 року Вінницькою обласною державною адміністрацією листами повідомлено Хмільницьку окружну прокуратуру про наявність у ОСОБА_1 заборгованості у вказаному вище розмірі, що виникла за період з 2020 року по 2022 рік (а. с. 39, 42, т. 1).

05 квітня 2023 року Уланівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області надала відповідь Хмільницькій окружній прокуратурі Вінницької області про те, що ОСОБА_1 було надіслано лист щодо роз`яснення по сплаті орендної плати (а. с. 72, т. 1).

15 червня 2023 року Уланівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області повідомила листом ОСОБА_1 про необхідність сплати орендної плати та зазначила реквізити рахунків (а. с. 187, т. 1).

11 липня 2023 року Уланівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області надіслала лист ОСОБА_1 про те, що у зв`язку з передачею земель з державної в комунальну власність усі землі та земельні ділянки за межами населених пунктів (за нечисленними винятками) уже перейшли в комунальну власність із моменту набрання чинності Законом № 1423, тобто з 27 травня 2021 року. Винятком є ділянки, право державної власності на які вже зареєстровано. Для того, щоб відповідна державна земля перейшла в комунальну власність, потрібно внести відповідні зміни до Реєстру речових прав за заявою громади згідно даного законодавства. ОСОБА_1 повідомлено про те, що їй надається додаткова угода, в якій зазначено про плату за землю та за водний об`єкт з зазначенням рахунків. Їй роз`яснено, що цю додаткову угоду необхідно повернути до Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання даного листа. Також Уланівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області рекомендувала після підписання даної додаткової угоди ОСОБА_1 звернутися держаного реєстратора речового майна для того щоб внести зміни (а. с. 189, т. 1).

12 липня 2023 року між Уланівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору оренди водного об`єкта № 524887400-1, зокрема збільшено розмір орендної плати за земельну ділянку до 9 449,35 грн (а. с. 241, т. 1).

Відповідно до платіжних інструкцій від 17 липня 2023 року ОСОБА_1 сплатила орендну плату у розмірах 3 109,32 грн, 2 277,24 грн, 2 277,24 грн, 2 277,24 грн, 2 277,24 грн, 9 449, 35 грн на рахунок Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області (а. с. 191-194, т. 1).

Платіжною інструкцією від 03 жовтня 2023 року, випискою по рахунку від 01 листопада 2023 року підтверджено сплату ОСОБА_1 орендної плати в розмірі 6 831,72 грн. (а. с. 2, 9 т. 2).

Із 08 листопада 2023 року власником земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0353 є Уланівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області, що слідує із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а. с. 23-26, т. 2).

За вимогами частини першої ст. 13 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.

Використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону (ст. 206 ЗК України).

Згідно з п. «в» ч. 1 ст. 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельних податок або орендну плату.

Порядок користування водними об`єктами на умовах оренди визначено у ч. 1 ст. 51 Водного кодексу України (далі ВК України), згідно з якою користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми. Користування водними об`єктами, наданими в оренду, здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів України.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (ст. 11 ЦК України).

Згідно із ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

За ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно із ч. 1 ст. 13 цього Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі»).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до ПК України).

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Відповідно до положень абз. 7 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

У відповідності до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість, добросовісність та розумність (ч. 3 ст. 509 ЦК).

Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року в справі №180/1735/16-ц.

Згідно з ч. 2 ст. 79 ЗК України право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб

Відповідно до ч. ч. 12, 14, 17 ст. 51 ВК України умови використання водних об`єктів, розмір орендної плати та строк дії договору оренди водних об`єктів визначаються у договорі оренди ; сплата орендної плати за водний об`єкт не звільняє від сплати орендної плати за земельну ділянку під цим об`єктом; користування водними об`єктами, наданими в оренду, здійснюється відповідно до вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів України.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

За ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

На вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі (ст. 32 Закону України «Про оренду землі»).

Згідно з п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата земельного податку або орендної плати.

У постанові від 06 березня 2019 у справі № 183/262/17 Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду виснував, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 132/2265/21, від 04 грудня 2023 року у справі № 385/1679/21 .

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 293/1011/16-ц вказав, що тлумачення п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, ч. 2 ст. 651 ЦК України свідчить, що «несплата орендної плати» охоплює випадки як невиплати орендної плати у цілому, так і її виплата у розмірі меншому, ніж визначено договором (без урахування індексації, індексу інфляції тощо).

Сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але ж повторне порушення вже може свідчити про систематичність (див. постанови Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у справі № 579/1133/22, від 27 вересня 2023 року у справі № 626/104/21).

Згідно з ч. 1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Вказана норма кореспондується з ст. 34 Закону України «Про оренду землі» за якою у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

У відповідності до п. 24 Розділу ХХ «Перехідні положення» ЗК України, який набув чинності 27 травня 2021 року, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель:

а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук);

б) оборони;

в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення;

г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності;

д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності;

е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.

Перехід земельних ділянок із державної власності у комунальну власність згідно з вимогами цього пункту не є підставою для припинення права оренди та інших речових прав, похідних від права власності, на такі земельні ділянки. Внесення змін до договору оренди, суперфіцію, емфітевзису, земельного сервітуту із зазначенням нового органу, що здійснює розпорядження такою земельною ділянкою, не вимагається і здійснюється лише за згодою сторін договору.

З дня набрання чинності цим пунктом до державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки державної власності, що передаються у комунальну власність територіальних громад, органи виконавчої влади, що здійснювали розпорядження такими земельними ділянками, не мають права здійснювати розпорядження ними.

Суд першої інстанції, встановивши, що заборгованість у ОСОБА_1 зі сплати орендної плати за договором оренди виникла внаслідок систематичної несплати нею періодичних платежів упродовж трьох років, несвоєчасна сплата відповідачем орендної плати (в липні 2023 року, тобто вже після відкриття провадження у справі) не зменшує істотності допущеного ОСОБА_1 порушення внаслідок значного пропуску строку її сплати, дійшов вірного висновку про задоволення позову, зазначивши при цьому, що інша сторона правочину була позбавлена того, на що розраховувала при укладенні договору, що фактично призвело до неможливості досягнення нею цілей згаданого правочину, відтак відбулося істотне порушення договору, що є підставою для його розірвання та повернення земельної ділянки з водним об`єктом ставком її власнику.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 07 травня 2024 року у справі № 143/863/22, у якій йдеться мова про те, що сам факт порушення умов укладеного договору оренди водного об`єкта та систематичної несплати орендної плати у визначений договором строк є підставою для розірвання договору оренди водного об`єкта та повернення земельної ділянки з водним об`єктом ставком власнику, який підлягає врахуванню апеляційним судом при розгляді даної справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що Уланівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області має право на самостійний захист своїх прав та інтересів, натомість матеріали справи не містять її листа про неможливість звернення до суду самостійно, що свідчить про її небажання розривати договір оренди із ОСОБА_1 , відхиляються з огляду на таке.

Пунктом 3 ч. 1 ї ст. 131-1 Конституції України визначено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

З метою, щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставою для звернення прокурора до суду.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року у справі № 912/2385/18.

Системне тлумачення ч. 2 ст. 45 ЦПК України та ст. 3 Закону України «Про прокуратуру» дає змогу зробити висновок про те, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох таких випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Отже прокурор, звертаючись до суду, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу, а іншою відсутність такого органу.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави, зокрема Уланівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, у спірних правовідносинах, встановлено, що в даному випадку сільська рада повідомляла ОСОБА_1 листами рекомендаційного характеру, у яких її було роз`яснено порядок сплати орендної плати, однак сільською радою не вживались заходи, спрямовані саме на стягнення із ОСОБА_1 заборгованості по орендній платі.

Звернення прокурора з даним позовом зумовлено необхідністю захисту інтересів і порушених прав держави щодо повернення спірної земельної ділянки з водним об`єктом власнику через те, що органи, в інтересах яких звернувся прокурор Хмільницької окружної прокуратури Вінницької області, самостійно не зверталися до суду за захистом прав держави, що свідчить про те, що зокрема Уланівська сільська рада Хмільницького району Вінницької області неналежно виконувала свої обов`язки.

Сам факт не звернення до суду уповноваженого органу з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та, відповідно, мав змогу захистити інтереси держави (у даному випадку) свідчить про те, що указаний орган неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави та звернення до суду з позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.

Така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 15 жовтня 2019 у справі № 903/129/18 та Верховним Судом у постанові від 26 липня 2018 у справі № 926/1111/15.

Верховним Судом у постановах від 09 червня 2021 року у справі № 920/839/20 та від 26 травня 2021 року у справі № 926/14/19 висловлено позицію, за якою у разі свідчення попереднього листування прокурора з уповноваженим органом про те, що воно мало характер інформування відповідного органу про вже раніше виявлені прокурором порушення, а відповідний орган протягом розумного строку на таку інформацію не відреагував або відреагував повідомленням про те, що він обізнаний (у тому числі до моменту отримання інформації від прокурора) про таке порушення, але не здійснював та/або не здійснює та/або не буде здійснювати захист порушених інтересів, то, у такому випадку, наявні підстави для представництва, передбачені абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». У такому разі дотримання розумного строку після повідомлення про звернення до суду не є обов`язковим, оскільки дозволяє зробити висновок про нездійснення або здійснення неналежним чином захисту інтересів держави таким органом.

З урахуванням наведеного, за обставинами даної справи наявні усі підстави для представництва прокурором інтересів держави, передбачені абз. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

Посилання скаржника на не належну оцінку судом балансу інтересів сторін з огляду на те, що необхідно надати перевагу інтересам орендаря, який має продовжувати користуватись земельною ділянкою на законних підставах, не приймаються до уваги апеляційним судом, адже факт порушення умов укладеного договору у виді систематичної несплати орендної плати у визначений договором строк свідчить про порушення саме ОСОБА_1 інтересів держави, в результаті чого прокурором було скеровано позов до суду в інтересах держави з метою захисту об`єктів права власності Українського народу, визначених ст. 13 Конституції України, відтак таке твердження скаржника є безпідставним та необґрунтованим.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести за рахунок особи, яка подала апеляційну скаргу.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану її представником адвокатом Швець Анастасією Володимирівною, залишити без задоволення, а рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 08 лютого 2024 року без змін.

Понесені скаржником у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції судові витрати залишити за ним.

Постанова набирає законної сили із дня її прийняття.

Касаційна скарга на постанову може бути подана до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання повного тексту постанови.

Головуючий О. В. Ковальчук

Судді : О. С. Панасюк

Т. Б. Сало