Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/5336/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Онисько С.С., , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Вилоцької селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Хемишинець Е.І., звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача Вилоцької селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ). ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 . Батьки перебували у зареєстрованому шлюбі, заповітів не залишали. Після смерті обох батьків відкрилася спадщина за законом. За змістом довідок Перехрестівського старостинського округу від 26.07.2024 №163, 164, останнім місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 , який помер раніше матері, було АДРЕСА_1 . Разом із ним проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 , дружина, та ОСОБА_1 , син. До складу спадщини, що відкрилася на день смерті батька позивача, ввійшла земельна ділянка площею 1,21 га, розташована на території Перехрестівської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 30.11.2000, І-3K №038842. Мати позивача прийняла спадщину чоловіка, оскільки проживала разом із ним постійно на день відкриття спадщини, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном за правилами ЦК України 1963 року. Проте, спадщину не оформила, правовстановлюючий документ не отримала. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина за законом. До складу спадщини ввійшла земельна ділянка, яку вона успадкувала після смерті чоловіка, а також земельна ділянка, належна їй на праві власності площею 1,21 га, розташована на території Перехрестівської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 30.11.2000, І-ЗК № 038843. Позивач прийняв спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України , однак не може у нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки правовстановлюючі документи на майно у його розпорядженні відсутні. За таких обставин позивач змушений звернутися до суду із даним позовом про визнання за ним права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом.

Позивач та його представник у підготовче засідання не з`явилися, однак згідно прохальної частини позовної заяви просили суд провести розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача будучи повідомленим про день, час та місце проведення підготовчого засідання належним чином, в підготовче засідання також не з`явився, однак подав до суду заяву, згідно якої проти вимог позивача не заперечує та просить суд розглянути справу у його відсутність.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_4 .

Батьки позивача перебували у зареєстрованому шлюбі, заповітів не залишали.

Факт родинних відносин із ОСОБА_2 , про смерть якої видано Свідоцтво № НОМЕР_1 реєстратором актів цивільного стану м. Фегердярмат Угорської Республіки від 21.03.2023, підтверджується сукупністю письмових доказів: свідоцтвом про смерть, за змістом якого місце народження померлої с. Затисівка, дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , прізвище та ім`я при народженні ОСОБА_5 ; свідоцтвом про народження позивача, де матір`ю записано ОСОБА_3 , батьком ОСОБА_4 ; свідоцтвом про шлюб батьків, де засвідчено реєстрацію шлюбу між ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою с.Затисівка Виноградівського району Закарпатської області, довідками Перехрестівського старостинського округу від 26.07.2024 №165, 166, 163, 164.

Після смерті обох батьків позивача відкрилася спадщина за законом.

У пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2003 р., якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином, спадкування після смерті батька позивача ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відбувалось за правилами, встановленими ЦК УРСР 1963 р.

За змістом довідок Перехрестівського старостинського округу від 26.07.2024 №163, 164, останнім місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , було АДРЕСА_1 . Разом із ним проживали та були зареєстровані ОСОБА_3 , дружина, та ОСОБА_1 , син.

До складу спадщини, що відкрилася на день смерті батька позивача, ввійшла земельна ділянка площею 1,21 га, розташована на території Перехрестівської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 30.11.2000, І-3K №038842.

Мати позивача прийняла спадщину чоловіка, оскільки проживала разом із ним постійно на день відкриття спадщини, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном за правилами ЦК України 1963 року.

Проте, спадщину не оформила, правовстановлюючий документ не отримала.

Після смерті матері позивача ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина за законом.

До складу спадщини ввійшла земельна ділянка, яку померла успадкувала після смерті чоловіка , а також земельна ділянка, належна їй на праві власності площею 1,21 га, розташована на території Перехрестівської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 30.11.2000 ,І-ЗК № 038843.

За змістом довідок Перехрестівського старостинського округу від 26.07.2024 №165, 166, останнім місцем реєстрації та проживання ОСОБА_3 було АДРЕСА_1 . Разом із нею проживав та був зареєстрований ОСОБА_1 , син.

Таким чином, позивач прийняв спадщину після смерті своєї матері в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, як спадкоємець першої черги за законом, оскільки постійно проживав разом із нею на день відкриття спадщини, що підтверджується вказаною Довідкою. Інші спадкоємці за законом першої черги відсутні.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У зв`язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті матері позивач звернувся до державного нотаріуса, однак завідуюча державної нотаріальної контори відмовила позивачу в оформленні спадщини із-за відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до ч.1 ст.6 ЦК Української РСР та ст.16 ЦК України 2003 року визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК 1963 р., спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1).Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4).

ВССУ в своєму узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про спадкування № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року відзначив, що відповідно до ч. 3.ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень`права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою (ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, а також оцінюючи надані докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 6, 525, 527, 534, 541, 542, 548, 549 ЦК в редакції від 18.07.1963, ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1225, 1268 ЦК України, Постанови ПВС № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , набуте в порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_3 право власності на:

- земельну ділянку площею 1,21 га, розташовану на території Перехрестівської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 30.11.2000,1-ЗК № 038842;

- земельну ділянку площею 1,21 га, розташовану на території Перехрестівської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належну спадкодавцю ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю від 30.11.2000,1-ЗК № 038843.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко