ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6382/24 Справа № 214/902/24 Суддя у 1-й інстанції - Ковтун Н. Г. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 214/902/24 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2024 року, ухвалене у складі судді Ковтун Н.Г., -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого посилалось на те, що 01.07.2020 ОСОБА_1 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок шляхом підписання заяви №б/н від 01.07.2020. Підписанням заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем, станом на 09.01.2024 виникла заборгованість за кредитом у розмірі 49683,46 грн, з яких: 38996,56 грн - заборгованість за кредитом, 10686,90 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом, яку просив стягнути на свою користь та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2024 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 01.07.2020 року станом на 09.01.2024 року у розмірі 38996 грн. 56 коп. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1901,34 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити відмовлено.

Не погодившись з зазначеним рішенням АТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині відмовлених позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

В обґрунтування зазначив, що підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання послуг, відповідач згідно зі статтею 634 ЦК України приєднався до Умовами і Правилами надання банківських послуг та прийняв зобов`язання про їх дотримання. Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі щодо сплати відсотків. Активація картки та користування картковим рахунком свідчать про укладення сторонами кредитного договору, а тому підстави для відмови в задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитом відсутні. З розрахунку заборгованості вбачається, що боржник користувався кредитною карткою та погодився зі зміною кредитного ліміту на картці.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною 3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна у позову у даній справі складає 49 683,46 грн., що є меншим ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дану справу слід розглядати без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку`у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивач просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення лише у частині відмовлених позовних вимог, що стосуються стягнення заборгованості по відсоткам. Таким чином, у іншій частині судове рішення не оскаржується та апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою стаття 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що 01.07.2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг до договору про надання банківських послуг. Відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Підписана заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «ПриватБанк» разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті

www.privatbank.ua складають між ним і банком договір про надання банківських послуг.

У Заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що відповідач підписанням цієї Заяви приєднується до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», Умов та Правил надання банківських послуг акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Умови та Правила), що розміщені в мережі Інтернет за адресою https://privatbank.ua/terms, в редакції, чинній на дату підписання цієї Заяви, які разом становлять Договір банківського рахунка (далі - Договір), приймає всі права та обов`язки, встановлені в цьому Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

Також в Заяві визначено істотні умови кредитування, диференційовано умови для карт «Універсальна» та «Універсальна Gold». Серед іншого визначено тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія, суму/ліміт кредиту розмір кредитного ліміту не перевищує: 50 000 грн. для карт «Універсальна» і 75000 грн. для карт «Універсальна Gold», строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, мета кредиту споживчі цілі, процентна ставка, відсотків річних 43,2 % для карт «Універсальна» і 42,0 % для карт «Універсальна Gold», тип процентної ставки фіксований, також регламентовано кількість та розмір платежів, періодичність їх внесення, визначені наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань у вигляді сплати пені, штрафів, визначено розмір процентної ставки, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, відсотків річних 86,4% для карт «Універсальна» і 84,0 % для карт «Універсальна Gold».

Відповідно до п.п.2.1.1.2.5 Договору сторони узгодили, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту може бути змінений Банком в односторонньому порядку як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, на підставі аналізу кредитоспроможності Клієнта в рамках розміру зазначеного у абз.1 цього пункту, та не потребує додаткового погодження із Клієнтом.

Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору.

Відповідно до п.2.1.1.5.1 Договору Клієнт зобов`язується здійснювати погашення кредиту у строки та в розмірах, визначених п.2.1.1.3.1. та п.2.1.1.3.2. цього Договору.

Згідно п. 2.1.1.3.5. Договору сторони узгодили, що в разі порушення Клієнтом зобов`язань з погашення заборгованості по кредиту протягом 180 днів з моменту виникнення таких порушень, на підставі ст.ст.212, 611, 651 ЦК України терміном повернення кредиту встановлюється 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту. На 180-й день з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту Клієнт зобов`язний повернути Банку кредит, проценти за користування кредитом, неустойку та виконати інші зобов`язання за договором в повному обсязі.

Крім того, позичальником ОСОБА_1 було підписано Паспорт споживчого кредиту тип карти «Універсальна» за типом кредитного продукту «Універсальна», «Універсальна Gold» Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature.

На виконання умов кредитного договору №б/н від 01.07.2020 року ОСОБА_1 надано кредитну картку № НОМЕР_1 , тип картки «Універсальна» з терміном дії до 02/24.

Відповідно до довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 , йому 01.07.2020 року було відкрито картковий рахунок зі встановленням кредитного ліміту у розмірі 700 грн. 00 коп., в подальшому кредитний ліміт зменшувався і збільшувався, зокрема 14.01.2022 року збільшений до 44000 грн. 00 коп., а 08.09.2023 року зменшений до 0,00 грн.

Згідно виписки по рахунку за період з 01.07.2020 по 11.01.2024 року, якою підтверджується, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, в тому числі шляхом зняття готівки в банкоматі, оплати товарів та послуг, переказу коштів на банківські карти інших клієнтів, а також сплачував кошти на погашення заборгованості за кредитним договором.

З долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ОСОБА_1 вбачається, що вона становить 49683,46 грн, та складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 38996,56 грн та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 10686,90 грн.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що заява від 01.07.2020 року не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, у зв`язку з чим відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості по процентам за користування кредитними коштами, крім того, договір не містить і строку повернення кредиту.

Апеляційний суд не може погодитись з висновками суду та зазначає наступне.

Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у томі числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За положеннями ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підтвердження своїх вимог, банком надано суду заяву позичальника ОСОБА_1 про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 01.07.2020 року, яка підписана сторонами та містить погоджені умови, зокрема, щодо розміру відсотків за користування кредитом з використанням картки Універсальна на рівні 43,2% річних (а.с.49).

Враховуючи, що відповідач не заперечує факт підписання вказаної заяви, відкриття банківського рахунку, отримання банківської картки та користування кредитним лімітом, колегія дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом в сумі 10 686, 90 грн.

Зазначена вище заборгованість підтверджується наданими позивачем випискою з особового рахунку та детальним розрахунком заборгованості, який складений у зручній табличній формі, арифметично правильний та не спростований відповідачем. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалось банком у межах погодженої сторонами відсоткової ставки, тобто у межах 43,2% річних.

Відповідно до виписки з особового рахунку, ОСОБА_1 користувався кредитним лімітом з липня 2020 року, що свідчить про визнання відповідачем умов кредитного договору від 01.07.2020 року.

На викладене суд першої інстанції уваги не звернув та, залишивши поза увагою надання банком виписки з особового рахунку, яка доводить факт отримання відповідачем кредитних коштів, користування ними, а також підтверджує погодження між сторонами процентної ставки за користування кредитом, що узгоджено у заяві про приєднання до Умов та Правил надання послуг від 01.07.2020 року підписаної відповідачем.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 10 686, 90 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга АТ КБ «ПриватБанк» в оскаржуваній частині є обґрунтованою, рішення суду в частині відмовлених позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги в розмірі 4542 грн. (а.с.120).

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 квітня 2024 року в частині позовних вимог про стягнення відсотків за користування кредитом скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за простроченими відсотками у розмірі 10 686 (десять тисяч шістсот вісімдесят шість) грн. 90 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 4542 (чотири тисячі п`ятсот сорок дві) грн. 00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді: