Справа № 489/1062/24
Номер провадження 2/489/931/24
РІШЕННЯ

Іменем України

30 травня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» (далі відповідач, КП «Миколаївкомунтранс») про розірвання типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами

встановив

Представник позивача звернувся до суду з позовом про розірвання типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.06.2012 між КП «Миколаївкомунтранс» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів № 5163, відповідно до якого КП «Миколаївкомунтранс» зобов`язалося надавати послуги з вивезення побутових відходів, зокрема, за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язалася своєчасно оплачувати послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених цим Договором. Отже, ОСОБА_1 є споживачем послуг з вивезення побутових відходів за вище вказаною адресою. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.09.2023 у справі № 489/3575/23 з ОСОБА_1 на користь КП «Миколаївкомунтранс» було стягнуто заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів за період з 01.06.2012 по 31.01.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 4602,82 грн. 20.11.2023 ОСОБА_1 на користь КП «Миколаївкомунтранс» був сплачений борг на підставі рішення суду у повному обсязі.

Представник позивача у позові вказав на те, що 26.12.2023 в інтересах ОСОБА_1 до КП «Миколаївкомунтранс» звернулась адвокат Крутоголова О.О. з заявою про розірвання Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 5163 від 01.06.2012. В обґрунтування заяви зазначено, що з 05.05.2022 ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа та проживає в м. Києві, що підтверджується відповідною довідкою. У зв`язку з тим, що наразі ОСОБА_1 не користується послугами КП «Миколаївкомунтранс», не є споживачем послуг з вивезення побутових відходів за адресою: АДРЕСА_1 , існує потреба в розірванні Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів № 5163 від 01.06.2012, укладеного між КП «Миколаївкомунтранс» та ОСОБА_1 . Щодо інших осіб, зареєстрованих за адресою: АДРЕСА_1 зазначено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є внутрішньо переміщеною особою, яка з 25.04.2022 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною довідкою; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є внутрішньо переміщеною особою, яка з 25.04.2022 проживає за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується відповідною довідкою; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає в Угорщині, що підтверджується копією трудового договору.

В позові зазначено, що листом № 15 від 03.01.2024 КП «Миколаївкомунтранс» відмовив у розірванні договору, оскільки послуга, що надається КП «Миколаївкомунтранс», не є тією комунальною послугою де є технічна можливість припинення надання послуги конкретному домоволодінню і достеменно знати, що споживач не користується послугою, у зв`язку з особливістю послуги, яку надає КП «Миколаївкомунтранс», що полягає в нарахуванні плати за надання послуг з поводження з побутовими відходами відповідно до норм, затверджених Рішенням ВК ММР № 766 від 25.08.2021, а не відповідно до показників лічильника, тому, технічно припинити надання послуги з поводження з побутовими відходами по АДРЕСА_1 , саме споживачу ОСОБА_1 не є можливим. Крім того, у вказаному листі зазначено, що бажане споживачем припинення надання послуг не є перешкодою для нього у користуванні послугами шляхом викидання побутових відходів в контейнер для збору твердих побутових відходів, що поруч розташований з пров. Фестивальний в м. Миколаєві, без оплати за надані послуги.

Позивач не погоджується з відмовою у розірванні Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами (управління побутовими відходами), укладеного між КП «Миколаївкомунтранс» та ОСОБА_1 , вважає таку відмову незаконною та такою, що суперечить інтересам позивача і чинному законодавству України. На веб-сайті Миколаївської міської ради представник позивача ознайомився з Типовим індивідуальним договором про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 29 грудня 2021 року. Даний договір розпочав свою дію 01 лютого 2022 року та надалі був продовжений спочатку до 01 лютого 2023 року та надалі до 01 лютого 2024 року. В межах встановленого строку (за 30 днів до закінчення строку договору) позивач через свого представника 26 грудня 2023 року звернувся до Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» з заявою про розірвання Договору, як це передбачено п. 30 Типового індивідуального договору, але отримав необґрунтовану відмову. Тому, представник позивача просить розірвати Типовий індивідуальний договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами, який укладений між КП «Миколаївкомунтранс» та ОСОБА_1 , а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Від представника відповідача надійшов до суду відзив в якому зазначено, що чинним законодавством встановлено обов`язок утворювачів побутових відходів, зокрема, фізичних осіб, укласти договір з виконавцем послуги з управління побутовими відходами та вносити в установленому порядку плату за послугу з управління побутовими відходами. Контейнери, з яких КП «Миколаївкомунтранс» здійснює збирання побутових відходів розміщені на території всього Інгульського району м. Миколаєва, а також Заводського та Центрального районів м. Миколаєва, на території яких підприємство також визначено офіційним виконавцем послуг і здійснює збирання та перевезення побутових відходів. Тому, ніщо не заважає споживачам (утворювачам побутових відходів), відмовившись від Типового індивідуального договору, користуватись будь-якими поруч розташованими з їх домоволодіннями індивідуальної забудови контейнерами для збору побутових відходів. З огляду на вище викладене, технічне припинення надання КП «Миколаївкомунтранс» послуг позивачу ОСОБА_1 та членам її сім`ї є неможливим з технічних причин, а відтак і одностороння відмова від Типового індивідуального договору також є неможливою в силу законодавства. Натомість, якщо споживач не проживає в житловому приміщенні та не користується комунальною послугою, законодавець для таких випадків передбачив здійснення процедури перерахунку за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг. З приводу здійснення перерахунку за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, ОСОБА_1 до КП «Миколаївкомунтранс» не зверталась, а звернулась через свого представника з проханням розірвати Типовий індивідуальний договір.

Представник відповідача у відзиві вказав на те, що з аналізу історії фінансового стану за період з 01.01.2012 по 29.02.2024 вбачається, що починаючи з 01.03.2014 ОСОБА_1 стала систематично накопичувати заборгованість та сплатила її лише на підставі рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.09.2023 у справі №489/3575/23. Відповідно до відомостей, які містяться в Реєстрі територіальної громади м. Миколаєва, ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 є такими, що зареєстровані в житловому приміщенні по АДРЕСА_1 , а відтак є користувачами послуг з вивезення побутових відходів починаючи з 2012 року, хоча нарахування починаючи з 01.06.2012 та станом по сьогоднішній день здійснюється на двох споживачів. КП «Миколаївкомунтранс» критично та з великим сумнівом ставиться до того, що ОСОБА_1 та / або члени її сім`ї, враховуючи ситуацію яка склалась, своєчасно, відразу після зняття з обліку внутрішньо переміщеної особи та повернення до свого постійного місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 звернеться до відповідача для відновлення здійснення нарахувань та укладення відповідного договору. Послуга з управління побутовими відходами (збирання та перевезення), яку надає КП «Миколаївкомунтранс» є однією з незахищених комунальних послуг від недобросовісності споживачів, які всупереч діючому законодавству всіляко ухиляються від оплати за надані послуги, своєчасно не повідомляють або взагалі не повідомляють про зміну в сторону збільшення зареєстрованих споживачів в житловому приміщенні, уникають укладення відповідного договору, не повідомляють про придбання об`єкту нерухомості тощо. Представник відповідача вважає, що ОСОБА_1 та члени її сім`ї, як фізичні особи, які зареєстровані в житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , зобов`язані мати укладений відповідний договір, шляхом приєднання до Типового індивідуального договору, що розміщений 29.12.2021 на офіційному сайті Миколаївської міської ради та набрав чинності 01.02.2022. В ситуації тимчасової відсутності ОСОБА_1 та членів її сім`ї понад 30 календарних днів в житловому приміщенні, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до чинного законодавства, вони мають право на перерахунок розміру плати в сторону зменшення за період їх тимчасової відсутності, за умови документального підтвердження, а не в односторонньому порядку розірвати Типовий індивідуальний договір. Тому, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою від 19.02.2024 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.04.2024 було здійснено перехід до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник позивача просив розглядати справу без його участі та без участі позивача.

Представник відповідача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, просив відмовити в задоволенні вимог з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

З копії Довідки від 05.05.2022 №3005- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи вбачається, що зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 є: АДРЕСА_3 , фактичним місцем проживання / перебування ОСОБА_1 є: АДРЕСА_4 .

Відповідно до копії заяви від 26.12.2023 адвоката Крутоголової О.О. (в порядку ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») остання просила розірвати Договір про надання послуг з вивезення побутових відходів №5163 від 01.06.2012, укладений між КП «Миколаївкомунтранс» та ОСОБА_1 . В обґрунтування заяви зазначено, що з 05.05.2022 ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа та проживає в м. Києві. У зв`язку з тим, що наразі ОСОБА_1 не користується послугами КП «Миколаївкомунтранс», не є споживачем послуг з вивезення побутових відходів у м. Миколаєві, існує потреба в розірванні Договору про надання послуг з вивезення побутових відходів №5163 від 01.12.2012, укладеного між КП «Миколаївкомунтранс» та ОСОБА_1 .

Згідно з копією відповіді КП «Миколаївкомунтранс» №15 від 03.01.2024 відповідно до законодавства України, починаючи з 01.02.2022 на споживачів послуги з поводження з побутовими відходами (управління побутовими відходами) розповсюджується дія Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами (управління побутовими відходами), що є публічним договором. Послуга, що надається КП «Миколаївкомунтранс», не є тією комунальною послугою де є технічна можливість припинення надання послуги конкретному домоволодінню і достеменно знати, що споживач не користується послугою, у зв`язку з особливістю послуги, яку надає КП «Миколаївкомунтранс», що полягає в нарахуванні плати за надання послуг з поводження з побутовими відходами відповідно до норм, затверджених Рішенням ВК ММР № 766 від 25.08.2021, а не відповідно до показників лічильника. Тому, технічно припинити надання послуги з поводженням з побутовими відходами по пров. Фестивальному в м. Миколаєві, саме споживачу ОСОБА_1 не є можливим. Також, неможливим є відслідковування КП «Миколаївкомунтранс» побутових відходів саме цього споживача та їх ідентифікації для підтвердження факту не надання йому послуг. Оскільки, бажане споживачем припинення надання послуг не є перешкодою для нього у користуванні послугами шляхом викидання побутових відходів в контейнер для збору твердих побутових відходів, що поруч розташований з пров. Фестивальний в м. Миколаєві, без оплати за надані послуги. КП «Миколаївкомунтранс» у випадку документального підтвердження періоду відсутності споживачів за адресою: АДРЕСА_1 , здійснить перерахунок плати за надання послуг з поводження з побутовими відходами (управління побутовими відходами).

З копії відповіді КП «Миколаївкомунтранс» №148 від 31.01.2024 вбачається, що КП «Миколаївкомунтранс» надає послуги з поводження з побутовими відходами (управління побутовими відходами) споживачу ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 на підставі Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами, що є договором приєднання. Типовий індивідуальний договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами, який з 01.02.2022 діє як публічний на підставі законодавства України, розміщений в загальному доступі споживачів на сайті Миколаївської міської ради.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав (номер інформаційної довідки 373213182 від 08.04.2024) ОСОБА_1 є співвласником (1/2 частки) будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

З ч.1 ст. 627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Загальною засадою цивільного законодавства є (серед іншого) свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №559/1605/18 від 30.09.2020 свобода договору має декілька складових. Зокрема, свобода укладання договору; у виборі контрагента, виду договору, визначенні умов договору, форми договору. При реалізації принципу свободи договору слід враховувати вимоги ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості. Тобто законодавець, закріплюючи принцип свободи договору, встановив і його обмеження. Причому останні є одночасно й межами саморегулювання. Вони передбачені в абзаці 2 частини третьої статті 6 ЦК України, згідно з якою сторони не можуть відступати від положень актів цивільного законодавства в разі існування однієї з таких підстав: наявності в акті цивільного законодавства прямої вказівки про неможливість сторін відступати від його імперативного положення; якщо зі змісту акту цивільного законодавства випливає обов`язковість його положень, яка може мати вигляд вказівки в акті цивільного законодавства на нікчемний характер відступу від його положень, або виражатися за допомогою інших правових засобів; якщо це випливає із суті відносин між сторонами. Ця підстава не є логічним закінченням абзацу 2 частини третьої статті 6 ЦК. Такі міркування зумовлені тим, що стаття 6 ЦК України присвячена регулюванню співвідношення актів цивільного законодавства й договору, а не їх кореляції із сутністю відносин між сторонами. Адже сутність цих відносин полягає в їх договірному характері. Тому її застосовування фактично можливе тільки за наявності будь-якої з двох попередніх підстав, тобто прямої вказівки, або ж якщо обов`язковість положень акту цивільного законодавства слідує з його змісту.

В постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 363/1834/17 від 13.07.2022 зазначено, що особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки. Свобода договору як одна із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України) є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Однак останні у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий у силу прямої вказівки акта законодавства, а також, якщо ці відносини врегульовані імперативними нормами.

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 727/898/19 від 08.09.2021 у цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651 - 654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з п. 29 Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 29.12.2021 цей договір набирає чинності з дня акцептування його споживачем, але не раніше, ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.

Якщо за 30 днів до закінчення строку дії цього договору жодна із сторін не повідомить письмово іншій стороні про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк (п. 30 Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 29.12.2021).

Дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його укладено, якщо одна із сторін повідомила про відмову від договору відповідно до п.30 цього договору; смерті фізичної особи - споживача (виконавця); прийняття рішення про ліквідацію юридичної особи - споживача (виконавця) або визнання його банкрутом. Дія договору припиняється шляхом розірвання за: взаємною згодою сторін; односторонньої відмови від договору; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом (п. 31 Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 29.12.2021).

Відповідно до ч.4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує.

Суд враховує, що поняття "власність зобов`язує" покладає на власника (співвласника) обов`язок нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. ОСОБА_1 є співвласником (1/2 частки) будинку АДРЕСА_1 , тому зобов`язана нести всі витрати, пов`язані з утриманням належної їй частки будинку, зокрема сплачувати за послуги з поводження з побутовими відходами відповідно до Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 29.12.2021.

Типовий індивідуальний договір про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 29.12.2021 є обов`язковим для ОСОБА_1 , як для співвласника будинку АДРЕСА_1 .

Публічні договори мають певні особливості, зокрема:

1) суб`єктний склад: однією зі сторін такого договору обов`язково є госпсуб`єкт (ЮО чи ФОП), а другою не конкретна визначена особа, а невизначене коло осіб;

2) гарантують інтереси споживачів товарів (робіт, послуг): рівність умов такого договору щодо всіх споживачів, за винятком тих, яким за законом надано відповідні пільги.

Тобто йдеться про відсутність права на односторонню зміну умов договору для різних споживачів та ставити їх у нерівне становище порівняно з іншими;

3) стала ціна для всіх: ціна послуг (товарів) має бути однакова (крім пільговиків за законом);

4) відсутність права на відмову: за наявності можливості надати акт послуги виконавець не може відмовити в них;

5) у разі необґрунтованої відмови виконавця від виконання робіт (надання послуг) замовник має право вимагати відшкодування збитків.

Умови публічного договору, що ставлять споживачів у нерівне становище (надають незаконні переваги одним споживачам перед іншими) або не відповідають обов`язковим умовам таких договорів, установленим актами цивільного законодавства, є недійсними (нікчемними) і з огляду на ст. 215 ЦКУ.

При цьому слід пам`ятати, що недійсність окремих умов договору не означає недійсності договору загалом (ст. 217 ЦКУ).

Вивезення відходів є видом житлово-комунальних послуг, що надаються мешканцям певної адміністративно-територіальної одиниці, і на ці правовідносини поширюється Закон України "Про Житлово-комунальні послуги" (далі-Закон).

Цим законом, зокрема, передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 25 Закону).

Верховний Суд вважає, що такі положення Закону свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та неможливість споживача відмовитися від укладання договору (за винятком випадків, установлених законом, та у порядку, встановленому законом), зокрема договору про вивезення відходів. За таких обставин прийняття споживачем пропозиції виконавця послуг з вивезення відходів може бути у вигляді мовчання (постанова Верховного Суду від 11 листопада 2019 року у справі № 646/834/17 (провадження № 61-33084сво18)

Суд вважає, що відсутність ОСОБА_1 в м. Миколаєві, тимчасове не проживання позивача за адресою: АДРЕСА_1 , не є підставою для розірвання Типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами від 29.12.2021, укладеного між ОСОБА_1 та КП «Миколаївкомунтранс». В разі тимчасової відсутності ОСОБА_1 понад 30 календарних днів в будинку АДРЕСА_1 , вона має право звернутися до КП «Миколаївкомунтранс»для зменшення розміру плати за надані послуги з поводження з побутовими відходами за період її тимчасової відсутності, за умови документального підтвердження такої відсутності.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що необхідно відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» про розірвання типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами.

Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судовий збір з відповідача стягненню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.2-13, 259, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» про розірвання типового індивідуального договору про надання послуг з поводження з побутовими відходами.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса фактичного місця проживання / перебування: АДРЕСА_4 (копія Довідки від 05.05.2022 №3005- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи).

Відповідач: Комунальне підприємство «Миколаївкомунтранс», , адреса: 54034, м. Миколаїв, вул. Кузнецька, 199.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 13.06.2024.

Суддя В. В. Кокорєв