Номер провадження 2-др/754/108/24
01 жовтня 2024 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді Буша Н.Д.,
секретаря с/з Шклярської К.Ю.,
розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Щебета Володимира Андрійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє його законний представник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ткаченко Наталія Володимирівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,-
20.08.2024 року представником відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7 подано клопотання про ухвалення додаткового рішення, яким він просить стягнути з позивача витрати відповідача на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000 грн., а також судовий збір за подання до Київського апеляційного суду апеляційної скарги на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва про забезпечення позову в розмірі 536,80 грн.
03.09.2024 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Сікач О.М. надійшло клопотання про залишення заяви представника відповідача про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат без задоволення.
27.09.2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Щебета В.А. на адресу суду надійшли письмові пояснення та прохання провести засідання без його присутності.
Сторони в судове засідання не з`явились, про день та час розгляду питання щодо ухвалення додаткового рішення повідомлялись належним чином.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін і дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд вважає за можливим вирішити питання щодо ухвалення додаткового рішення на підставі наявних у справі матеріалів та ухвалити рішення.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 06.08.2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє його законний представник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ткаченко Наталія Володимирівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, залишено без задоволення.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2, 3, 5 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви.

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позову, судові витрати покладаються на позивача.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Метою впровадження цього принципу пропорційності є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат (стаття 134 ЦПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК України);

3) розподіл судових витрат між сторонами (стаття 141 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником відповідача надано до суду копію договору про надання правової допомоги адвокатом №127 від 13.04.2023 року; копію додаткової угоди №1 до договору про надання правової допомоги від 14.12.2023 року; копію акту прийому-передачі наданих послуг з детальним описом робіт від 07.08.2024 року; копію довідки про відкриття рахунку адвокатом в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 08.08.2024 року; копію платіжної інструкції №245318128 від 15.12.2023 року на суму 11 000 грн. та платіжної інструкції №25079623 від 15.01.2024 року на суму 9 000 грн.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 фактично було сплачено кошти адвокату Щебету В.А. за надані послуги з правничої допомоги у розмірі 20 000 грн.

Водночас відповідно до правової позиції Верховного Суду, наведеної у додатковій постанові від 05.09.2019 по справі №826/841/17 (провадження № К/9901/5157/19), суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, за наявності заперечень іншої сторони, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої постановлено рішення, всі її витрати на правничу допомогу, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документа, витрачений адвокатом час тощо, є неспівмірними у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. по справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

З урахуванням критеріїв співмірності складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з її конкретних обставин, суд вважає, що визначена сума правничої допомоги у розмірі 20 000 грн. є завищеною для їх відшкодування у повному обсязі.

Крім того, на думку суду, позивач не повинна нести тягар вказаних витрат у наведеному розмірі та відшкодовувати їх, покладення таких на позивача є необґрунтованим та надмірним за даних умов, тому суд погоджується з запереченням представника позивача щодо неспівмірності заявлених сум до стягнення.

Суд вважає, що розмір понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 10 000 грн. є таким що відповідає критерію реальності, співмірності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Щодо вимоги про стягнення з позивача на користь відповідача судового збору в розмірі 536,80 грн. за подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду, судом встановлено.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 05 грудня 2023 року було задоволено заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Сікач О.М. про забезпечення позову.

Не погоджуючись з данною ухвалою суду представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Щебетом В.А. подано до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу та сплачено судовий збір в розмірі 536,80 грн., що підтверджується копією квитанції №6684-0149-6742-6222 від 29.12.2023 р.

Постановою Київського апеляційного суду від 06.03.2024 року ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05.12.2023 року скасовано. В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовлено.

За таких обставин, оскільки розгляд апеляційної скарги на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 05.12.2023 року здійснювався Київським апеляційним судом, стягнення понесених витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 536,80 грн. виходить за межі повноважень Деснянського районного суду міста Києва та не підлягає задоволенню.

Отже, суд вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 133, 134, 137, 141, 182, 270 ЦПК України, Конституцією України, Законом України «Про адвокатську діяльність», суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Щебета Володимира Андрійовича про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат - задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі № 754/17457/23, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , в інтересах якого діє його законний представник ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ткаченко Наталія Володимирівна про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення через Деснянський районний суд міста Києва.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст додаткового рішення складено 04.10.2024 року.

Суддя Н.Д.Буша