ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 жовтня 2024 року місто Чернівці справа №725/6162/24

провадження №22-ц/822/858/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Височанської Н.К.,

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Тодоряк Г.Д.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

боржник ОСОБА_2 ,

особа, рішення якої оскаржується старший держаний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) Сидорчук Марія Іванівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 15 серпня 2024 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , на дії (бездіяльність) державного виконавця на постанову про закінчення виконавчого провадження, головуючий в суді першої інстанції суддя Стоцька Л.А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст вимог скарги

У липні 2024 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця на постанову про закінчення виконавчого провадження.

Посилався на те, що постановою Чернівецького апеляційного суду від 21 січня 2021 року рішення Першотравневого районного суду м. Чернівців від 28 жовтня 2020 року у справі №725/910/20 скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, відмовлено. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення задоволено. Зобов`язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні житловим будинком (котеджем) на АДРЕСА_1 . Вселено ОСОБА_1 у зазначене житлове приміщення.

11 лютого 2021 року виконавчий лист пред`явлений ОСОБА_1 для примусового виконання у Другий відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

11 лютого 2021 року постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Яковлевої Є.Ю. відкрито виконавче провадження ВП №64470087 з примусового виконання виконавчого листа №725/910/20, виданого 03 лютого 2021 року Першотравневим районним судом м.Чернівці.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 25 липня 2022 року у справі №725/910/20 замінено сторону боржника ОСОБА_4 на ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №68680080, за виконавчим листом, виданим Першотравневим районним судом м. Чернівці 03 лютого 2021 року.

20 грудня 2022 року державним виконавцем Сидорчук М.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року № 25/910/20, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівців, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду.

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 08 лютого 2023 року, залишеною без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 20 квітня 2023 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 24 січня 2024 року хвалу Першотравневого районного суду м. Чернівців від 08 лютого 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 20 квітня 2023 року скасовано, ухвалено нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Сидорчук Марія Іванівна, ОСОБА_2 , на дії (бездіяльність) державного виконавця задоволено.

Визнано неправомірними дії та бездіяльність старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Сидорчук Марії Іванівни під час виконання та закінчення виконавчого провадження №68680080 з примусового виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року №725/910/20, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівців.

Визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Сидорчук Марії Іванівни від 20 грудня 2022 року про закінчення виконавчого провадження №68680080 з виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року № 725/910/20.

Зобов`язано Другий відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці провести виконавчі дії за виконавчим провадженням №68680080 відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Отримавши постанову Верховного Суду від 24 січня 2024 року державні виконавці Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці жодних дій по виконанню рішення суду не проводили, будь яких повідомлень ОСОБА_1 не надсилали.

21 березня 2024 року на електронну пошту Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Кусяк І.Г. направив повідомлення, просив відновити виконавче провадження щодо виконання рішення суду за виконавчим листом №725/910/20. Але йому було відмовлено та запропоновано прийти і написати заяву власноручно, на що він погодився і 25 березня 2024 року перебуваючи в Другому відділі державної виконавчої служби у місті Чернівці написав заяву та на вимогу державного виконавця надав копію постанови Верховного суду від 24 січня 2024 року.

25 березня 2024 року державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сидорчук Марія Іванівна (далі за текстом державний виконавець Сидорчук М.І.) направила йому постанову про відновлення виконавчого провадження.

04 червня 2024 року державний виконавець Сидорчук М.І. винесла постанову по виконавчому провадженню ВП №68680080 про залучення працівників органів внутрішніх справ для забезпечення охорони громадського порядку при проведенні виконавчих дій.

04 червня 2024 року державний виконавець Сидорчук М.І. направила йому повідомлення про те, що 14 червня 2024 року о 14:30 год., призначено виконавчі дії щодо виконання рішення суду за виконавчим листом №725/910/20. Крім того, у вказаному повідомленні державний виконавець ОСОБА_5 зобов`язала його забезпечити участь слюсара для примусового входження в приміщення шляхом демонтажу та заміни дверних замків.

На визначений час 14 червня 2024 року о 14:30 год. ОСОБА_1 з`явився до житлового будинку (котеджу) по АДРЕСА_1 для виконання рішення суду разом із слюсарем для заміни замків у вхідних дверях. Також з`явилися державний виконавець Сидорчук М.І., боржник ОСОБА_6 , троє поліцейських та двоє понятих.

Надалі відбулося інсценування добровільного виконання рішення суду боржником ОСОБА_6 , яка відчинила вхідні двері будинку і сказала, що не перешкоджає його вселенню, а тому можна підписати акт. Державний виконавець наголошувала про добровільне виконання рішення суду та передачі ключів від вхідних дверей. Зайшовши у будинок, він виявив прибиральницю.

Боржник ОСОБА_6 постійно наголошувала на необхідності підписання акту про виконання і державний виконавець ОСОБА_5 почала його складати. Він неодноразово просив державного виконавця ОСОБА_5 , що для належного виконання рішення суду потрібно, щоб боржник ОСОБА_2 надала йому копію двох ключів від замків вхідних дверей будинку, (на вхідних дверях є два замки) і показала кімнату та надала ключ, у якій він буде проживати.

Однак, державний виконавець ОСОБА_5 відповіла, що у рішенні суду зазначено лише «вселити у житловий будинок» і нічого не сказано про надання ключів від вхідних дверей. Після чого йому було передано один з ключів, відносно другого ключа від замку вхідних дверей боржником ОСОБА_2 було повідомлено, що він поламаний та підтверджено державним виконавцем Сидорчук М.І.

Державним виконавцем ОСОБА_5 проігноровано той факт, що її постановою зобов`язано його забезпечити участь представників та відповідно працівника (слюсара) для примусового входження в приміщення шляхом демонтажу та заміни дверних замків. На вулиці біля будинку в присутності державного виконавця ОСОБА_5 , боржника ОСОБА_2 , поліцейських та понятих він неодноразово наголошував, що рішення суду боржником не виконано, оскільки боржник не надала йому всіх ключів від вхідних дверей будинку і не показала кімнати, у якій він буде проживати.

Однак державний виконавець ОСОБА_5 та боржник ОСОБА_2 стали заявляти, що ключ від вхідних дверей будинку передано, а отже рішення виконано. В кімнаті надали акт про примусове вселення, який він підписав, наголошуючи про відсутність у нього ключів. Після цього він залишився в будинку разом з прибиральницею. На цьому виконання рішення було закінчено і державний виконавець ОСОБА_5 , поліцейські і поняті пішли від житлового будинку.

Зазначені ним обставини «виконання» рішення суду підтверджуються відеозаписами, які він проводив на свій телефон.

Після вказаного, він вийшов до вулицю та повернувшись, відкрив ключем один із замків переданим йому боржником ОСОБА_2 та виявив, що вхідні двері зачинені на замок, який зі слів державного виконавця ОСОБА_5 та боржника поламаний.

14 червня 2024 року одразу після закінчення виконавчого провадження вхідні двері були зачинені зсередини невідомою йому особою. Про вказане о 15:30 год. він зателефонував державному виконавцю ОСОБА_5 .

Наступного робочого дня 17 червня 2024 року державний виконавець Сидорчук М.І. без перевірки виконання примусового рішення суду про вселення винесла постанову про закриття виконавчого провадження.

Того ж дня, він викликав наряд поліції, з яким намагався зайти до житлового будинку (котеджу), розташованого по АДРЕСА_1 , вільний доступ до якого нібито надала боржник ОСОБА_2 , однак двері були зачинені на замок, який зі слів боржника ОСОБА_2 та державного виконавця ОСОБА_5 був поламаним.

Зазначені обставини підтверджуються відеозаписом, який він проводив на свій телефон і який додає до вказаної скарги.

Тобто, рішення суду боржником ОСОБА_2 не було виконано.

17 червня 2024 року через три дні державний виконавець ОСОБА_5 направила йому поштою постанову про закінчення виконавчого провадження від 17 червня 2024 року у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення.

Вказаний лист отримано 24 червня 2024 року, що підтверджується довідкою укрпошти.

Просив:

- визнати неправомірними дії та бездіяльність старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сидорчук Марії Іванівни під час виконання та закінчення виконавчого провадження № 68680080 з примусового виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року №725/910/20, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівців;

- визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сидорчук Марії Іванівни від 17 червня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № 68680080 з виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року № 725/910/20;

- зобов`язати Другий відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції провести виконавчі дії за виконавчим провадженням №68680080 відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження»;

- постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця Сидорчук Марії Іванівни.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівців від 15 серпня 2024 року в задоволенні скарги ОСОБА_1 , на дії (бездіяльність) державного виконавця на постанову про закінчення виконавчого провадження відмовлено.

Короткий зміст та узагальнені доводи апеляційної скарги

На ухвалу суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу суду першої інстанції і ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі наводить обставини й підстави для задоволення вимог, які викладені у скарзі та свої доводи мотивує тим, що під час виконання рішення суду по справі №725/910/20, протягом двох років 10 місяців державним виконавцем Сидорчук М І. взагалі не виконувався обов`язок вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішення.

Службова особа державний виконавець ОСОБА_5 не зобов`язала божника ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у користуванні житловим будинком, формально забезпечила безперешкодний вхід у житловий будинок саме на час проведення виконавчих дій, який був обмежений одразу після їх закінчення (двері зачинили невідомі особи на ключ, який йому не був переданий).

Державним виконавцем не виконано обов`язку забезпечення його безперешкодного проживання в ньому надалі, зокрема і шляхом вручення боржником йому всіх ключів від будинку, виділенням йому певного місця у будинку та розміщенням в ньому його речей та не чиненням перешкод у користуванні зазначеним житловим будинком.

17 червня 2024 року всупереч вимогам ч.1 ст.67 Закону №1404-VIII державний виконавець ОСОБА_5 не перевірила виконання боржником рішення про вселення, але в телефонному режимі просила заяви не писати, обіцяла відновити виконавче провадження за своєю ініціативою.

Суд першої інстанції не виклав жодних мотивів на спростування доводів, викладених у скарзі, не надав їм належної правової оцінки, а обмежився лише формальними посиланнями на відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови від 17 серпня 2024 року про закінчення виконавчого провадження ВП №68680080.

Державний виконавець Сидорчук М.І. склала і учасниками виконавчої процедури було підписано акт про закінчення виконавчого провадження №68680080 з примусового виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року № 725/910/20 про його вселення у житловий будинок на АДРЕСА_1 . 17 червня 2024 року державним виконавцем Сидорчук М.І. винесено оскаржувану постанову про закінчення виконавчого провадження № 68680080 з виконання виконавчого листа №725/910/20 у зв`язку з його виконанням, хоча в телефонному режимі 14 червня 2024 року обіцяла відновити виконавче провадження за своєю ініціативою.

14 червня 2024 року з метою усунення перешкод проживання о 16:00 год. ОСОБА_1 зателефонував на спецлінію 102. По приїзду працівники поліції прийняли заяву, в якій зафіксували, що вхідні двері будинку зачинено на верхній замок, ключі від якого йому не було передано мотивуючи тим, що він поламаний та не працює.

Також до боржника ОСОБА_2 цього ж дня телефонували працівники поліції, яким вона повідомила, що прибути не може оскільки перебуває за межами міста.

В подальшому зателефонував державному виконавцю ОСОБА_5 та повідомив про відсутність можливості доступу і проживання у будинку. ОСОБА_5 сказала, що робочий час закінчено і вона нічим не може допомогти. Обіцяла прийти перевірити виконання та відновити провадження.

Вказує, що за його заявою розпочато досудове розслідування за ст.382 ч.2 КК України відносно державного виконавця ОСОБА_5 .

Доводи суду першої інстанції, що ним не доведено звернення з заявою про відновлення виконавчого провадження з причин перешкоджання боржником вселитися у спірне житло, порушення процедури вселення до будинку державним виконавцем, на момент вчинення виконавчих дій не висловлено будь-яких зауважень з приводу процедури вселення є помилковими та порушують конституційне право на справедливий судовий захист з підстав наведених вище.

Просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити постанову про задоволення його скарги у повному обсязі.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , інтереси якої представляє адвокат Мандзюк В.Б. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Вказав, що відповідно до відеоматеріалів які були додані до матеріалів справи ОСОБА_7 вбачається, що боржник не чинила перешкоди у вчиненні виконавчих дій, стягувач отримав ключі та заходив до будинку, ніяких претензій та зауважень щодо процедури вселення не висловлював, рішення суду було виконане повністю, а скарга на дії державного виконавця є безпідставною.

Посилання скаржника стосовно поламаного замка та не залучення слюсарів не стосується процедури вселення та предмету спору.

Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 жовтня 2020 року у справі № 725/910/20 у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення відмовлено. Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задоволено. Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим будинком (котедж), що знаходиться на АДРЕСА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 21 січня 2021 року рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 28 жовтня 2020 року у справі № 725/910/20 скасовано. У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовлено. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення задоволено. Зобов`язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_1 перешкод у користуванні житловим будинком (котеджем) на АДРЕСА_1 . Вселено ОСОБА_1 у житловий будинок (котедж) на АДРЕСА_1 .

На виконання зазначеної постанови за заявою ОСОБА_1 Першотравневим районним судом м. Чернівці 03 лютого 2021 року видано виконавчий лист № 725/910/20

Постановою старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Чернівці Яковлєвої Є. Ю. від 11 лютого 2021 року відкрито виконавче провадження №64470087 на підставі виконавчого листа № 725/910/20, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівців 03 лютого 2021 року.

Постановою старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м.Чернівці Яковлєвої Є. Ю. від 20 вересня 2021 року у виконавчому провадженні №64470087 виконавчий лист № 725/910/20, виданий Першотравневим районним судом м. Чернівців 03 лютого 2021 року повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

16 лютого 2022 року ОСОБА_1 подав до Другого відділу ДВС у м. Чернівці заяву, в якій просив зобов`язати ОСОБА_4 не чинити йому перешкод у користуванні житловим будинком (котеджем) на АДРЕСА_1 , а також вселити його у цей житловий будинок (котедж).

17 лютого 2022 року старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Чернівці Сидорчук М. І. відкрито виконавче провадження № 68680080 на підставі виконавчого листа № 725/910/20, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівців 03 лютого 2021 року.

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 25 липня 2022 року у справі № 725/910/20 замінено сторону боржника ОСОБА_4 на ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 68680080, за виконавчим листом, виданим Першотравневим районним судом м. Чернівці 03 лютого 2021 року.

20 грудня 2022 року державним виконавцем Сидорчук М.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року №25/910/20, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівців, у зв`язку з фактичним повним виконанням рішення суду.

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) державного виконавця. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівців від 08 лютого 2023 року, залишеною без змін постановою Чернівецького апеляційного суду від 20 квітня 2023 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 24 січня 2024 року ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівців від 08 лютого 2023 року та постанову Чернівецького апеляційного суду від 20 квітня 2023 року скасовано, ухвалено нове судове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у м.Чернівці Сидорчук Марія Іванівна, ОСОБА_2 , на дії (бездіяльність) державного виконавця задоволено.

Визнано неправомірними дії та бездіяльність старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Сидорчук Марії Іванівни під час виконання та закінчення виконавчого провадження № 68680080 з примусового виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року № 725/910/20, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівців

Визнано неправомірною та скасовано постанову старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Сидорчук Марії Іванівни від 20 грудня 2022 року про закінчення виконавчого провадження №68680080 з виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року №725/910/20.

Зобов`язано Другий відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці провести виконавчі дії за виконавчим провадженням №68680080 відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

25 березня 2024 року державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сидорчук М.І. направила ОСОБА_1 постанову про відновлення виконавчого провадження.

04 червня 2024 року державний виконавець Сидорчук М.І. винесла постанову по виконавчому провадженню ВП №68680080 про залучення працівників органів внутрішніх справ для забезпечення охорони громадського порядку при проведенні виконавчих дій (а.с.8).

04 червня 2024 року державний виконавець Сидорчук М.І. направила ОСОБА_1 повідомлення про те, що 14 червня 2024 року о 14:30 год. призначено виконавчі дії щодо виконання рішення суду за виконавчим листом №725/910/20. Крім того, у вказаному повідомленні державний виконавець Сидорчук М.І. зобов`язала ОСОБА_1 забезпечити участь представників та відповідного працівника (слюсар) для примусового входження в приміщення шляхом демонтажу та заміни дверних замків (а.с.10).

17 червня 2024 року державний виконавець Сидорчук М.І. винесла постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №68680080 на підставі п.9 частини першої статті 39, статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

Мотиви та доводи, з яких виходив апеляційний суд та застосовані норми права переглядаючи рішення

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення суду першої інстанції вказаним вимогам не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що скаржником не доведено звернення з заявою про відновлення виконавчого провадження з причин перешкоджання боржником вселитися у спірне житло, окрім того, скаржником не доведено порушення процедури вселення до будинку державним виконавцем, також на момент вчинення виконавчих дій скаржником не було висловлено будь-яких зауважень з приводу процедури всесення.

За таких обставин дії державного виконавця повністю відповідають встановленому законом порядку щодо вчинення виконавчих дій.

Доводи скарги такого висновку не спростовують, натомість зводяться до незгоди з прийнятою державним виконавцем постановою, що не є безумовною підставою для її скасування.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» встановлено, що державний виконавець, приватний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежними, керуються принципом верховенства права та діють виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 30 Закону №606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження - згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, - згідно із статтею 48 цього Закону.

Конституція України визначає, що кожен має право на житло, а держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (стаття 47).

При порушенні будь-яких конституційних прав чи власних інтересів, особа має право звертається до суду, інших державних правозахисних органів, розраховуючи на те, що держава захистить їх від неправомірних дій і допоможе поновити порушені права та законні інтереси.

У випадку порушення житлових прав будь-яка особа має право вимагати у судовому порядку поновлення цих прав зокрема шляхом вселення особи до житла, що належить їй на праві володіння чи користування.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист та охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012).

За ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У постанові Верховного Суду від 22 квітня 2020 року в справі №641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) вказано, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

Таким чином, звертаючись до суду зі скаргою, сторона виконавчого провадження зобов`язана обґрунтувати порушення її прав та свобод із посиланням на конкретні рішення, дії або бездіяльність державного виконавця (інших посадових осіб) та вказати, у чому саме полягає таке порушення.

При розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі Закон № 1404-VIII) передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Примусове виконання судових рішень здійснюється відповідно до умов та порядку, передбачених Законом № 1404-VIII.

Статтею 1 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання, зокрема, судових рішень, є сукупністю дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пункт 1 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII встановлює, що виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Порядок виконання рішення про вселення стягувача врегульований статтею 67 Закону № 1404-VIII.

Так, частинами першою та другою цієї статті визначено, що державний виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання боржником рішення про вселення стягувача. У разі невиконання боржником рішення про вселення стягувача самостійно державний виконавець виконує його примусово. Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Згідно з частинами третьоюшостою цієї норми закону державний виконавець зобов`язаний письмово повідомити боржника і стягувача про день і час примусового вселення. Боржник вважається повідомленим про примусове вселення стягувача, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися вселення, чи іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, належним чином повідомленого про день і час примусового вселення, під час виконання рішення про вселення не є перешкодою для вселення стягувача. У разі якщо боржник перешкоджає виконанню рішення про вселення стягувача, державний виконавець накладає на нього штраф та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом. Примусове вселення стягувача здійснюється у присутності понятих за участю працівників поліції. Про примусове вселення стягувача державний виконавець складає акт, що підписується особами, які брали участь у виконанні рішення про примусове вселення.

У разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 75 цього Закону. Виконавче провадження не відновлюється і повторне примусове вселення стягувача не здійснюється, якщо особа, яка перешкоджає його проживанню (перебуванню), не є боржником. Питання про вселення стягувача в такому разі вирішується в судовому порядку.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню, зокрема у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Змістовний аналіз наведених норм Конституції України та Закону №1404-VIII свідчить про те, що рішення про вселення особи стягувача вважається виконаним, коли державним виконавцем забезпечено безперешкодне входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, а також забезпечення його проживання.

Матеріали цієї справи свідчать та сторонами не заперечується, що 14 червня 2024 року о 14 год 30 хв стягувач ОСОБА_1 , старший державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Чернівці Сидорчук М. І. повторно спільно із залученими двома працівниками органів внутрішніх справ та двома понятими прибули за адресою: АДРЕСА_1 для вчинення виконавчих дій щодо виконання рішення суду за виконавчим листом від 03 лютого 2021 року №725/910/20.

Боржник ОСОБА_2 надала вказаним особам фактичний доступ до житлового будинку (котеджу) на АДРЕСА_1 .

З огляду на це старший державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Чернівці Сидорчук М. І. вважала рішення суду у справі № 725/910/20 про вселення ОСОБА_1 у житловий будинок (котедж) на АДРЕСА_1 фактично виконано.

Як наслідок старший державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Чернівці Сидорчук М.І. склала і учасниками виконавчої процедури було підписано акт про закінчення виконавчого провадження № 68680080 з примусового виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року № 725/910/20, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівців, про вселення ОСОБА_1 у житловий будинок (котедж), що знаходиться на АДРЕСА_1 .

Як пояснив в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 , що після підписання акту він вийшов на вулицю до машини для того, щоб забрати речі і одразу повернувшись, виявив, що двері від будинку закриті на інший замок, від якого йому не передали ключі.

Він одразу ж подзвонив державному виконавцю ОСОБА_5 та повідомив про те, що не може попасти в будинок. Державний виконавець пообіцяла відновити виконавче провадження.

Також він подзвонив працівникам поліції.

Проте, 17 червня 2024 року старшим державним виконавцем Другого відділу ДВС у м. Чернівці Сидорчук М. І. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 68680080 з виконання виконавчого листа №725/910/20 у зв`язку з його виконанням.

Аналізуючи подані сторонами докази, колегія суддів прийшла до висновку, що під час процедури примусового виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року № 725/910/20, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівців, про вселення ОСОБА_1 у житловий будинок (котедж) на АДРЕСА_1 , яка відбулась 14 червня 2024 року, старший державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Чернівці Сидорчук М. І. усупереч вимогам статей 18, 67 Закону № 1404-VIII не забезпечила неупередженого і повного виконання рішення суду щодо вселення ОСОБА_1 , не перевірила можливість проживання стягувача у житловому приміщені та не впевнилась у відсутності перешкод для його проживання.

Фактично старший державний виконавець Другого відділу ДВС у м. Чернівці Сидорчук М.І. надала стягувачу лише фактичний вхід до такого житлового приміщення, що не є належним і повним виконанням рішення суду щодо вселення. Державний виконавець не забезпечила проживання (перебування) ОСОБА_1 в житловому приміщенні.

Як наслідок, вже 17 червня 2024 року стягувач ОСОБА_1 звернувся до начальника Чернівецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернівецькій області із заявою про вчинення злочину, в якій вказав про наявність у діях старшого державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Чернівці Сидорчук М. І. ознак кримінального правопорушення передбаченого статтею 382 КК України, тобто невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили або перешкоджання їй виконанню вчинені службовою особою.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про те, що повного виконання рішення суду у справі № 725/910/20 про вселення ОСОБА_1 у житловий будинок (котедж) на АДРЕСА_1 фактично не відбулося. Старший державний виконавець Другого відділу ДВС у м.Чернівці Сидорчук М.І. не здійснила всіх необхідних заходів, визначених статтями 18, 67 Закону № 1404-VIII, і передчасно вважала виконавче провадження закінченим. Доводи скарги ОСОБА_1 є обґрунтованими.

Суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, не перевірив всіх фактичних обставин справи і наявних у справі доказів, неправильно застосував норми матеріального права та дійшов помилкового висновку про те, що дії державного виконавця під час виконання виконавчого листа № 725/910/20 про вселення ОСОБА_1 у житловий будинок (котедж), що знаходиться на АДРЕСА_1 , відповідають вимогам чинного законодавства та є правомірними.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право).

Доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанцій ухвалена з порушенням норм матеріального і процесуального права та підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про постановлення окремої ухвали

У відповідності із вимогами ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.

Суд може постановити окрему ухвалу у випадку зловживання процесуальними правами, порушення процесуальних обов`язків, неналежного виконання професійних обов`язків (в тому числі, якщо підписана адвокатом чи прокурором позовна заява містить суттєві недоліки) або іншого порушення законодавства адвокатом або прокурором (ч. 2 ст. 262 ЦПК України).

Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення (ч. 3 ст. 262 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року в справі № 438/610/14-ц (провадження № 14-577цс19) вказано, що «суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу (частина перша статті 262 ЦПК України). Отже, постановлення окремої ухвали є процесуальною дією суду, вчинення якої не залежить від наявності клопотань учасників справи. Суд постановляє окрему ухвалу лише тоді, якщо встановить порушення певним органом чи іншою особою вимог законодавства або недоліки в їхній діяльності під час вирішення спору».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 квітня 2018 в справі № 761/32388/13-ц (провадження № 61-3251св18) зазначено, що «посилання в касаційній скарзі на непостановлення окремої ухвали не свідчить про несправедливу процедуру. При вирішенні питання про постановлення окремої ухвали суд має виходити з того, що мають бути виявлені порушення закону. Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є дискреційними повноваженнями суду і є його правом, а не обов`язком».

Отже, окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Вирішення питання щодо постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Колегія суддів не встановила грубих порушень порушень, які б давали підстави для постановлення окремої ухвали в цій справі, у зв`язку з чим клопотання ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Щодо розподілу судових витрат

Згідно із ч.13 ст.141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до статті 382 ЦПК України, апеляційний суд при винесенні постанови вирішує питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до статті 452 ЦКПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

З мотивувальної частини постанови вбачається, що апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що за подання до суду апеляційної скарги ОСОБА_1 сплатив судовий збір в розмірі 605,60 (а.с.57).

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, то з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на корись ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 605,60 грн.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно п.1,3,4 ч.1, ч.2 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 15 серпня 2024 року слід скасувати та постановити нове рішення про часткове задоволення скарги.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Першотравневого районного суду м.Чернівців від 15 серпня 2024 року скасувати та постановити нове рішення.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: старший державний виконавець Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сидорчук Марія Іванівна, ОСОБА_2 , на дії (бездіяльність) державного виконавця задовольнити.

Визнати неправомірними дії та бездіяльність старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сидорчук Марії Іванівни під час виконання та закінчення виконавчого провадження № 68680080 з примусового виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року № 725/910/20, виданого Першотравневим районним судом м. Чернівців.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби у м. Чернівці Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Сидорчук Марії Іванівни від 17 червня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № 68680080 з виконання виконавчого листа від 03 лютого 2021 року № 725/910/20.

Зобов`язати Другий відділ державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції провести виконавчі дії за виконавчим провадженням № 68680080 відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Стягнути з Другого відділу державної виконавчої служби у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції в розмірі 605 гривень 60 копійок.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено судом 03 жовтня 2024 року.

Головуючий Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк