Справа №568/216/23
Провадження №2-др/568/6/24
06 листопада 2024 р. м.Радивилів
Радивилівський районний суд Рівненської області суддя Сільман А.О.
секретар судового засідання Саган В.В.
представник відповідача ОСОБА_1
розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №568/216/23
про стягнення заборгованості
за зустрічним позовом ОСОБА_3
про визнання недійсним договору позики
Рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області у справі №568/216/23 від 15.10.2024 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 3762240,80 грн. задоволено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання договору позики недійсним - відмовлено.

23.10.2024 р. представник позивача за первісним позовом адвокат Соколов А.О. звернувся до Радивилівського районного суд Рівненської області з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу та витрат на проведення почеркознавчої експертизи.

В обгурнування заяви зазначив, що в позовній заяві ним надано попередній розрахунок судових витрат за договором про надання правової допомоги в розмірі 50000 грн. та зазначено, що остаточний розрахунок буде надано суду відповідно до норм ЦПК України. Оскільки, враховуючи тривалий строк розгляду справи, кількість судових засідань, подання зустрічного позову та проведення експертизи, він не міг передбачити розмір витрат на правничу допомогу в сумі 120000 грн. при зверненні до суду.

В запереченнях на заяву про ухвалення додаткового рішення, представник відповідача (за первісним позовом) просив відмовити в задоволенні заяви про стягнення з відповідача понесених судових витрат.

Зазначив, що дана справа є типовою справою про стягнення боргу за розпискою, написання процесуальних документів не вимагало великого обсягу юридичної і технічної роботи. Вважає, що обсяг виконаної адвокатом роботи не можливо встановити із матеріалів справи та визначити затрачений адвокатом час. Розмір витрат є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час та неспіврозмірінсть у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Ухвалою від 30.10.2024 р. поновлено строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення, заяву представника позивача (за первісним позовом) прийнято до розгляду.

В судове засідання представник позивача (за первісним позовом) не з`явився. Подав клопотання про проведення судового засідання без його участі.

Представник відповідача (за первісним позовом) просив відмовити у задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнення судових витрат. Вважає, що адвокатом пропущено строк на подання суду доказів понесених судових витрат, судом такий строк не поновлювався. Вважає, що витрати на правничу допомогу в сумі 120000 грн. завищені відповідно до складності справи та обсягом виконаних робіт.

Зазначив, що почеркознавча екпертиза проведена за ініціативою позивача до звернення з позовом до суду, тому відсутні підстави для відшкодування витрат на підготовку експертного висновку.

Розглянувши матеріали справи, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Відповідно до ст. 141 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченомустаттею 270 цього Кодексу.

Представник позивача в позовній заяві заявив про надання доказів, що підтверджують розмір понесених його довірителем судових витрат.

Враховуючи, що ухвалою суду від 30.10.2024 р. представнику позивача з посиланням на вимоги ч. 8 ст. 141 ЦПК України поновлено строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення до якої долучено докази понесених витрат на правничу допомогу, суд критично оцінює доводи відповідача про залишення заяви без розгляду з підстав пропуску строку на подання доказів.

В контексі наведених норм та викладених обставин, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у цивільній справі щодо розподілу судових витрат.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 15 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом з тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Суд враховує, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Для вирішення питання про розподіл судових витрат, суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом

Установлено, що в позовній заяві позивач надав попередній розрахунок витрат на правничу допомогу в сумі 50000 грн., зазначено, що остаточний розмір витрат на професійну правничу допомогу будуть визначені відповідно до норм ЦПК України.

23.10.2024 р. представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 120000 грн.

На підтвердження наданих послуг, представником позивача долучено: договір про надання правової допомоги від 27.01.2023 р., Додаток № 1 до договору, ордер на надання правничої допомоги, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю та акт наданих послуг № 1 від 16.10.2024 р., звіт № 1 про обсяг наданих послуг.

Як вбачається із матеріалів справи, 27.01.2023 р. між ОСОБА_2 та адвокатом Соколовим А.О. укладено договір про надання правової допомоги.

Відповідно до умов Договору, адвокат зобов`язався надати клієнту правову допомогу та здійснити його представництво в справі щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, в правоохоронних органах, у відділах державної виконавчої служби з усіх можливих питань, а клієнт зобов`язався сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором.

Для виконання даного Договору, клієнт надає право для адвоката від його імені складати, подавати, підписувати заяви, скарги, клопотання, позовні заяви, всі види процесуальних та інших необхідних документів, давати усні та письмові пояснення, тощо.

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар (виногороду) в розмірі, що визначається в окремому додутку до договору.

В залежності від змісту правової допомоги та інших обставин сторони можуть погодити виплату фіксованих сум гонорару або визначення погодинної форми оплати гонорару з встановленням розміру погодинної ставки гонорару, строни можуть також передбачати доплату гонорару за позитивний результат по справі (п. 3.2).

Зміна розміру гонорару здійснюється у випадку збільшення обсягу правової допоги або зростання обсягу часу який необхідно витратити адвокату на надання правової допомоги клієнту за цим Договором та оформляється сторонами письмово (п. 3.3).

27.01.2023 р. ОСОБА_2 та адвокатом Соколовим А.О. підписано Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги. Відповідно до уомв якого, сторони дійшли згоди, що розмір гонорару адвоката за надані послуги складаються з загальної кількості годин витрачених адвокатом на надання послуг. Одна година наданої правової допомоги адвокатом клієнту за цим Договором складає 10000 грн. Гонорар за цим Договором оплачується клієнтом протягом 30 робочих днів з дати набрання чинності судовим рішенням у справі на підставі виставленого рахунку.

Пунктом 2 Додатку № 1 передбачено, що послуги, які надає адвокат клієнту за цим Договором (перелік не є вичерпним): юридичний аналіз документів, які надані клієнтом та формування правової позиції по справі щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_3 за борговою розпискою від 25.06.2020 р.; підготовка та подання позовної заяви про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 за борговою розпискою від 25.06.2020 р.; отримання інформації у суді щодо руху справи; надання клієнтові усних консультацій з приводу вчинених процесуальних дій в рамках справи; участь в судових засіданнях у справі; інше.

Згідно акту наданих послуг № 1 до Договору від 16.10.2024 р., загальна вартість наданих адвокатом послуг складає 120000 грн. Клієнт претензій до адвоката щодо об`єму та строків виконаних робіт (наданих послуг) немає. Вартість однієї години послуг (надання професійної правничої допомоги) клієнту адвокатом складає 10000 грн.

Згідно звіту № 1 про обсяг наданих послуг до Договору від 16.10.2024 р. адвокат надав клієнту професійну правничу допомогу: юридичний аналіз документів та формування правової позиції (вартість послуги 10000 грн.); підготовка та подання заяви про забезпечення позову (вартість послуги 10000 грн.); підготовка та подання позовної заяви про стягнення заборгованості (вартість послуги 10000 грн.); підготовка та подання клопотання про долучення доказів (вартість послуги 5000 грн.); підготовка та подання заперечення на клопотання про призначення експертизи (вартість послуги 5000 грн.); підготовка та подання відзиву на зустрічну позовну заяву (вартість послуги 5000 грн.); участь в 14 судових засіданнях (вартість послуги 50000 грн.); надання клієнту усних консультацій з приводу вчинених процесуальних дій в рамках справи № 568/216/23 (вартість послуги 5000 грн.). На надання професійної правничої допомоги адвокатом витрачено загалом 12 годин.

Суд враховує, що закон не обмежує розмір компенсації витрат на професійну правничу допомогу, однак він має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданим адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

З акту надання послуг та звіту про обсяг наданих послуг вбачається, що відповідно до договору про надання правової допомоги від 27.01.2023 р. адвокат Соклов А.О. брав участь в 14 судових засіданнях у справі № 568/216/23: 14.03.2023 р., 04.04.2023 р., 02.05.2023 р., 23.05.2023 р., 06.06.2023 р., 03.10.2023 р., 05.12.2023 р., 05.03.2024 р., 22.05.2024 р., 26.06.2024 р., 02.07.2024 р., 22.07.2024 р., 01.10.2024 р., 15.10.2024 р.

Щодо участі в судовому засіданні від 22.05.2024 р. суд враховує, що відповідно до протоколу судового засідання від 28.05.2024 р. та ухвали Радивилівського районного суду Рівненської області від 28.05.2024 р. у справі № 568/216/23, судове засідання відбулось 28.05.2024 р., а не 22.05.2024 р., проте представник позивача не приймав участь у вказаному судовому засіданні.

Крім того, суд зазначає, що судове засідання у справі № 568/216/23 від 26.06.2024 р. судом не призначалось (ухвалою від 28.05.2024 р. відкладено розгляд справи на 02.07.2024 р.), а тому посилання адвоката на участь в судовому засіданні від 26.06.2024 р. є безпідставним.

Відповідно до протоколів судових засідань у справі № 568/216/23, адвокатом витрачено на участь в судових засіданнях від 14.03.2023 р., 04.04.2023 р., 02.05.2023 р., 23.05.2023 р., 06.06.2023 р., 03.10.2023 р., 05.12.2023 р., 05.03.2024 р., 02.07.2024 р., 22.07.2024 р., 01.10.2024 р., 15.10.2024 р. в загальному 3 год. 49 хв. Оскільки, узгоджена варість послуг адвоката становить 10000 грн. за одну годину, суд дійшов висновку про обгрунтованість вимог в частині стягнення 38141 грн. за участь в судових засіданнях.

Щодо витрат на правничу допомогу в сумі 5000 грн. пов`язаних з підготовкою та поданням клопотання про долучення доказів, суд зазначає, що в матеріалах справи наявні два клопотання про надання доказів за підписом адвоката Соколова А.О. від 23.05.2023 р. (т. 1, а.с. 144) та від 07.06.2023 р. (т. 1, а.с. 188). Вказані клопотання невеликої складності, вартість витрат в сумі 5000 грн. не відповідає пропорційності обсягу виконаної адвокатом роботи при складанні клопотань про долучення доказів. Враховуючи обсяг виконаної адвокатом роботи, суд вважає співмірним стягнути 1000 грн. за вказані послуги.

Крім того, суд зазначає, що вартість витрат за надання послуг адвоката, зокрема юридичний аналіз документів, які надані клієнтом та формування правової позиції в сумі 10000 грн. є нерозумним та невиправданим, завищеним відповідно до складності справи на обсягом виконаної адвокатом роботи. А тому, суд вважає, що співрозмірним із складністю справи, розумним є стягнення 5000 грн. за вказані послуги.

Адвокатом не доведено, що надання клієнту усних консультацій з приводу вчинення процесуальних дій в сумі 5000 грн. має значення для розгляду справи. А відтак, вимога позивача в частині стягнення з відповідача 5000 грн. за вищевказані адвокатські послуги є недоведеною та задоволенню не підлягає.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає за можливе частково задовольнити заяву позивача про ухвалення додаткового рішення та стягнути з відповідача 74141 грн. витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, кількості судових засідань, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Щодо стягнення з відповідача (за первісним позовом) витрат на проведення почеркознавчої експертизи в сумі 6000 грн., суд враховує наступне.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи (частина третя статті 133 ЦПК України).

Процесуальні питання розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Частинами другою, третьою статті 102 ЦПК України передбачено, що предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Згідно із ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення.

Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду.

Підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою - якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб (частина перша статті 71 цього Закону).

Пункт 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, передбачає, що підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню.

Системний аналіз наведених положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке: витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат; висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи; у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок; при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що період, коли тривало провадження щодо процесуальних питань, має розглядатись як частина розгляду справи по суті та, відповідно, як частина вирішення спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру (рішення ЄСПЛ від 01 березня 2018 року у справі «Літвінюк проти України» (Litvinyk v. Ukraine), заява № 55109/08).

Відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Відтак сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Відмова у відшкодуванні судових витрат за проведення експертизи стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (особливо, якщо суд врахував відповідний висновок експерта як доказ), не відповідає вимогам розумності та правової визначеності, «підриває» конструкцію забезпечення передбачуваності застосування процесуальних норм, а тому не є такою, що відповідає верховенству права.

З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку з розглядом справи №568/216/23 на замовлення адвоката Соколова А.О., який діє в інтересах ОСОБА_2 , проведено почеркознавчу експертизу.

Відповідно до акту виконаних робіт від 04.11.2022 р., який долучений до позовної заяви, вартість виконаних експертом робіт в сумі 18000 грн. оплачена замовником.

Суд врахував висновок Науково-дослідної лабораторії судових експертиз № 245-22 від 02.11.2022 р. за результатами проведення почеркознавчої експертизи як доказ під час розгляду справи та ухвалення судового рішення.

Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що витрати за проведення почеркознавчої експертизи в сумі 6000 грн. є обґрунтованими, безпосередньо пов`язані із розглядом справи та підлягають відшкодуванню.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2023 р. у справі № 712/4126/22.

На підставі викладеного та керуючись ст. 141, 270, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Ухвалити додаткове рішення у цивільній справі №568/216/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 74141 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу

В іншій частині стягнення витрат на правничу допомогу - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 6000 грн. витрат напроведення експертизи.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляційного суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлений 07.11.2024 р.

Суддя А.О. Сільман