04.10.2024 Справа № 696/1190/24
№ 2-о/696/75/24
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

04 жовтня 2024 року суддя Кам`янського районного суду Черкаської області Білопольська Н.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання особи безвісно відсутньою, -

встановила:

03 жовтня 2024 року до Кам`янського районного суду Черкаської області надійшла заява ОСОБА_1 , згідно з якою він просить визнати безвісно відсутньою свого колишню дружину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши заяву з доданими до неї документами, приходжу до висновку про залишення її без руху як таку, що подана без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 та 177 ЦПК України, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Частиною 4 вказаної статті визначено, що справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Заявник вказує заінтересованою особою ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте не вказує та не обґрунтовує у чому заінтересованість цієї особи у даній заяві. При цьому будь-яких інших заінтересованих осіб в заяві не зазначено.

Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місцезнаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 06 травня 2020 року, справа № 760/3112/16-ц.

У порушення наведених вимог, заявником не вказано для якої мети йому необхідно визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , безвісно відсутньою.

Крім того, ч. 1 ст. 307 ЦПК України визначено, що суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання осіб або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

Проте у поданій заяві не вказано, яких саме осіб суд має викликати для свідчення, із зазначенням їх прізвищ, імен, по-батькові, адрес, інших відомих ідентифікаційних даних. Також не зазначені організації, до яких необхідно робити запити за останнім місцем проживання відсутньої (житлово-експлуатаційні організації, органи реєстрації місця проживання або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей, що перешкоджає здійснити суду належну підготовку до розгляду справи по суті, як передбачено ст. 307 ЦПК України.

Заявником не зазначено про наявність майна, яке належить ОСОБА_2 , оскільки відповідно до ч. 2 ст. 307 ЦПК України суд до початку розгляду справи вживає заходів щодо встановлення опіки над майном фізичної особи, місцеперебування якої невідоме.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту. Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу.

Враховуючи тотожність відповідних норм ЦПК України, які регулювали питання щодо форми та змісту заяви про встановлення фактів, що мають юридичне значення, станом на час прийняття постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, та регулюють вказані питання станом на даний час, суд вважає за можливе врахувати вказані вище роз`яснення Верховного Суду України під час вирішення питання про можливість відкриття провадження в даній цивільній справі.

Таким чином, виходячи з положень ч. 3 ст. 294 ЦПК України, а також роз`яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року, заява про встановлення факту, що має юридичне значення, повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.ст. 175, 177 ЦПК, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст. 306 ЦПК України. Недотримання заявником вказаних вимог унеможливлює відкриття провадження у справі та є підставою для залишення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, без руху.

Порядок звернення до суду за судовим захистом урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання позовної заяви має відбуватись з дотриманням певних умов.

Відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_1 про визнання особи безвісно відсутньою, відсутні відомості стосовно заінтересованої особи, а саме повне найменування, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

За правилами ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення заяви без руху зазначаються недоліки заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

Враховуючи зазначене, заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 259-261, 306 ЦПК України, -

постановила:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання особи безвісно відсутньою, - залишити без руху.

Запропонувати заявнику ОСОБА_1 виправити недоліки заяви протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

Копію ухвали про залишення заяви без руху надіслати заявнику.

У разі неусунення зазначених недоліків у встановлений строк заява вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Білопольська