Справа №705/6077/24
2/705/2619/24 УХВАЛА
08 листопада 2024 року м.Умань
Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заборону нелегального вселення,
ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про заборону нелегального вселення.
Вивченням матеріалів справи суддею встановлено, що наявні підстави для самовідводу судді у даній справі.
Так, ОСОБА_1 10.01.2024 подано до Уманського міськрайонного суду Черкаської області позовні заяви, відповідачем у яких він зазначає суддю Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко Олену Іванівну, а саме: справа № 705/186/24 за позовом ОСОБА_1 до судді Уманського міськрайонного суду Єщенко О.І. про перешкоди на доступ до правосуддя та справа № 705/187/24 за позовом ОСОБА_1 до судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області Єщенко О.І. про моральні страждання. Зазначене підтверджується даними офіційного сайту «Судова влада України» та даними офіційного сайту Уманського міськрайонного суду Черкаської області.
Також ОСОБА_1 неодноразово був учасником справ, що розглядались під головуванням судді Єщенко О.І., та заявляв відвід судді Єщенко О.І. з причин недовіри до дій судді та сумнівів у її справедливому ставленні.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає самовідводу, якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у ст. ст. 36, 37, 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.
Відповідно до ст. 39 ЦПК України відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.
Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» закріплено принцип, за яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи безстороннім судом. При цьому, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнівів у безсторонності судді та всього складу суду при розгляді даного позову.
Згідно із п. 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи «Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів» від 01.01.2001 незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановленні судових рішень щодо сторін у судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність влади» № 8 від 13.06.2007 наголошується, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.
Згідно зі ст. 15 Кодексу суддівської етики неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Неупередженість є необхідною умовою виконанням суддею своїх обов`язків.
За таких обставин, виходячи з необхідності уникнення напруження та недовіри у судовому провадженні, з метою забезпечення права на справедливий суд, а також для попередження виникнення у сторін будь-яких сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді вважаю, що є підстави заявити самовідвід.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.10.2010 для забезпечення існування неупередженості суду для цілей частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини необхідно виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо безсторонності суду.
У п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23) зазначається, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви у неупередженості судді.
Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу передбачений ст. 40 ЦПК України, яка визначає, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.
Беручи до уваги вищевикладене, суддя вбачає підстави для задоволення заяви про самовідвід.
Керуючись ст.ст. 36, 40, 41 ЦПК України,
Задовольнити у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про заборону нелегального вселення самовідвід судді Уманського міськрайонного суду Єщенко Олени Іванівни.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя О.І. Єщенко