Єдиний унікальний номер 725/5917/24
Номер провадження 2/725/1137/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2024 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ватаманюк В.В.,

та представників сторін ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа ОСОБА_5 про стягнення компенсації за частку у спільному майні подружжя, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до суду з вище вказаним позовом та просив стягнути з ОСОБА_4 РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 1/2 вартості за відчужену ним квартиру АДРЕСА_1 , як компенсацію за частку в спільному майні подружжя; стягнути з відповідача ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 20000 гривень; стягнути з відповідача ОСОБА_4 РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати.

В ході судового розгляду вказаного спору представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі з підстав п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, оскільки позивач вже зверталась до суду з аналогічним позовом та рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 30.01.2023 року у справі №725/6415/22 в задоволені позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про стягнення компенсації за частку у спільному майні подружжя, стягнення моральної шкоди та витрат на правову допомогу відмовлено.

Вважає, що даний позов є тотожний тому, що пред`являвся у справі №725/6415/22, оскільки однаковий склад сторін, при цьому третя особа, яка бере участь у даній справі до предмету спору відношення немає, співпадають предмети спору грошова компенсація за частку квартири, а також однакові підстави позову відчуження майна без згоди іншого з подружжя.

В судовому засіданні представник відповідача вказане клопотання підтримав, а представник позивача заперечував проти його задоволення, з підстав зазначених у відповідному письмовому заперечені.

Суд, заслухавши думку представників сторін, частково дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

За змістом ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист. Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до п. 1 статті 6 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, гарантується кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його або її правами та обов`язками цивільного характеру (див. рішення від 21.02.1975 у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), п. 36, Series A № 18).

За наслідками розгляду заявленого клопотання встановлено, що у листопаді 2022 року ОСОБА_6 зверталась до суду з позовом до ОСОБА_4 простягнення компенсації за частку у спільному майні подружжя, стягнення моральної шкоди в якому просила просила стягнути 776000 грн. як компенсацію вартості спільного набутого майна колишнього подружжя, моральну шкоду в сумі 10000 грн., а також понесені судові витрати.

В задоволені вказаного позову було відмовлено з підстав недоведеності належними доказами вартості спірної квартири та судом було поставлено під сумнів інформаційну довідку суб`єкта оціночної діяльності про надання інформаційно-консультативних послуг.

Натомість, в рамках даного спору позивач просила стягнути 1/2 вартості за відчужену ним квартиру АДРЕСА_1 , як компенсацію за частку в спільному майні подружжя та звернулась до суду з клопотанням про призначення експертизи, а також оцінила розмір завданої моральної шкоди в сумі 20000 грн.

Також, в рамках справи №725/6415/22 позивачем не було залучено до участі у справі третьої особи на користь якої було відчужено спірну квартиру.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: тотожних сторін спору, тотожного предмета позову, тотожної підстави позову, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення. Закриття провадження у справі у цьому разі можливе лише за умови, що позов, з приводу якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним з позовом, який розглядається.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц зазначено, що необхідність застосування пункту 2 частини першої статті 205 ЦПК України (2004 року) зумовлена, по-перше, неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову, та, по-друге, властивістю судового рішення, що набрало законної сили (стаття 223 ЦПК України).

За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 вказано, що предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15.

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19, від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20, від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21.

Згідно з висновками Верховного Суду щодо застосування п.3 ч.1ст. 255 ЦПК України, що викладені в постановах від 10.06.2020 року у справі №366/2099/17, від 27.05.2020 року у справі №761/35475/18, закриття провадження у справі на підставі п.3 ч.1ст. 255 ЦПК України можливе лише за умови, що позов за результатами розгляду якого ухвалено рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто, збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Закриття провадження у справі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Враховуючи вище наведені правові висновки в їх сукупності із обставинами даної справи, суд приходить до висновку, що вказані вище позови не можна вважати тотожними, оскільки в них не збігаються учасників цивільного процесу, а саме третя сторона та матеріально-правові вимоги, зокрема вимоги в частині стягнення моральної шкоди.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для закриття провадження відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 4, 13, 255, 258, 260, 272, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі - відмовити.

Відповідно до вимог ст. 353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на неї можуть бути включенні до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлений 02.10.2024 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна