Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-6889/09
Номер провадження 2-п/711/58/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого-судді Демчик Р.В., секретаря судових засідань Шемшур Д.С., за участі представника відповідача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 25 грудня 2009 року у справі № 2-6889/09 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту,-

встановив:

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.12.2009 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ АТ «Укргазбанк» заборгованість за договором кредиту в розмірі 5625,16 доларів США. Стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення кредиту в розмірі 506,87 грн.; 2315 грн. штрафу за порушення умов договору застави; 478,66 судового збору; 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 3420,53 коп. У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № АФВ_39-07/00 від 15.10.2007 року звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки «ВАЗ» моделі 211120, 2007 року випуску, що належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , виданого реєстраційною групою 1 МРВ ДАІ при ВДАІ УМВС України в Черкаській області 12.10.2007 року.

09.09.2024 року до Придніпровського районного суду надійшла заява ОСОБА_3 про перегляд вказаного заочного рішення.

В заяві вказує про те, що про розгляд справи його не повідомлено у встановленому законом порядку, повісток про виклик в судове він не отримував, що є підставою для скасування заочного рішення. Також вказує на те, що позичальником не виконані вимоги п.3.2.6 Договору, який передбачає вимагати від позичальника дострокового виконання зобов`язань, а в разі їх невиконання звернути стягнення на предмет застави

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 ОСОБА_1 заяву підтримала, просила її задовольнити.

В судовому засіданні представник ПАТ АТ «Укргазбанк» проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2009 року, в частині звернення, у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № АФВ_39-07/00 від 15.10.2007 р., стягнення на предмет застави автомобіль марки «ВАЗ» моделі 211120, 2007 року випуску, виконано.

Дані обставинами підтверджуються, постановою заступника начальника відділу Центрального відділу ДВС у місті Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) від 31.03.2020 року про закінчення виконавчого провадження №57266159 у зв`язку з фактичним виконанням рішення в повному обсязі та сплачено витрати виконавчого провадження. Вище вказана постанова та оригінал виконавчого листа, з відміткою про фактичне виконання рішення суду в частині звернення стягнення на автомобіль, містяться в матеріалах даної справи.

Також вище вказані обставини, ставлять під сумнів пояснення ОСОБА_3 що йому не було відомо про існування рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25 грудня 2009 року, а отримано його представником лише 16.08.2024 року. Оскільки ОСОБА_3 не міг не знати проте, що його автомобіль вилучений з його користування та примусово реалізований органом виконавчої служби у 2020 році.

З моменту прийняття рішення Придніпровським районним судом м. Черкаси від 25 грудня 2009 року минуло майже 15 років. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, зокрема, право на справедливий судовий розгляд. При цьому ключовими принципами, які мають скеровувати тлумачення статті 6 Конвенції, є верховенство права, правова певність і належне відправлення правосуддя.

Принцип правової певності є одним з основних аспектів верховенства права вимагає, серед іншого, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. У його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").

Європейський суд з прав людини у справі "Христов проти України" (рішення від 19 лютого 2009 року, заява № 24465/04) наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних Держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення не може ставитися під сумнів (справа "Брумареску проти Румунії").

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Водночас скасування рішення суду, яке вже частково виконано, може (поряд з іншими обставинами) свідчити про зведення принципу res judicata нанівець (пункт 35 Рішення ЄСПЛ від 2 листопада 2004 року у справі "Трегубенко проти України" (заява № 61333/00).

Враховуючи наведене і прецеденти Європейського суду з прав людини, перегляд заочного рішення та його скасування через значний проміжок часу є правомірним випадком обмеження права на доступ до суду. Більше того, встановлення в судовій практиці зворотного принципу призведе до порушення принципу верховенства права через викривлення таких його складників, як правова визначеність правовідносин і res judicata.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 листопада 2023 року справа №643/6253/14-ц.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час ухвалення судового рішення) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення

справи.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Яку вбачається з матеріалів справи, провадження у справі відкрито на підставі ухвали Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.12.2009 року. Попереднє судове засідання призначене на 15:15 14.12.2009 року.

В попередньому судовому засіданні 14.12.2009 року цивільну справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 10:30 год. 25.12.2009 року.

Відповідно до ч.5 ст. 74 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час прийняття рішення суду) судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

14.12.2009 року на адресу ОСОБА_3 направлено виклик в судове засідання, призначене на 10:30 год. 25.12.2009 року.

За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_3 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Розглядаючи питання про скасування заочного судового рішення, суд керується положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і відповідною практикою Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справі «Dilipak and Karakaya v. Turkey» (№№ 7942/05, 24838/05, рішення від 04.03.2014 року) ЄСПЛ зазначив, що можливість для сторін взяти участь у судовому розгляді випливає з предмету та мети статті 6 Конвенції, взятої в цілому. Крім того, принципи змагальності судового процесу та рівності сторін, навряд чи можливі без участі сторін у розгляді. ЄСПЛ наголосив, що Конвенція вимагає від договірних держав вживати необхідних заходів для забезпечення ефективного здійснення прав, гарантованих статтею 6 Конвенції. Це передбачає, насамперед, що особи, стосовно яких судові провадження були розпочаті, повинні бути проінформовані про цей факт. Таким чином, в контексті указаної справи ЄСПЛ вирішував питання, чи прийняла влада необхідні заходи для повідомлення одного із заявників про порушення судового розгляду, і чи відмовився останній від свого права; якщо ні, то чи міг заявник домогтися нового змагального розгляду відповідно до національного законодавства.

Водночас з`ясування причин неявки не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення.

Наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них заочне рішення скасуванню не підлягає.

Доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи заявником суду не надано.

Також слід зазначити, що 29.11.2010 року до Придніпровського районного суду м. Черкаси надійшло подання старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції про тимчасове обмеження права ОСОБА_3 на виїзд з України.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.12.2010 року відмовлено у відкриті провадження за поданням старшого державного виконавця Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції про тимчасове обмеження права ОСОБА_3 на виїзд з України.

04.11.2011 року до суду надійшло подання начальника Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції про примусове проникнення до житла ОСОБА_3 .

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.11.2011 року в задоволенні подання відмовлено.

Постановою заступника начальника відділу Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції від 31.03.2020 року закінчене виконавче провадження № 57267164 з виконання виконавчого листа №2-6889/2009, виданого 05.01.2010 року Придніпровським районним судом м.Черкаси про стягнення з ОСОБА_3 на користь АБ «Укргазбанк» боргу у сумі 3420,53 грн.

Постановою заступника начальника відділу Центрального відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції від 31.03.2020 року закінчене виконавче провадження № 57266159 з виконання виконавчого листа №2-6889/2009, виданого 05.01.2010 року Придніпровським районним судом м.Черкаси про звернення стягнення на предмет застави автомобіль марки «ВАЗ» моделі 211120, 2007 року випуску, що належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , виданого реєстраційною групою 1 МРВ ДАІ при ВДАІ УМВС України в Черкаській області 12.10.2007 року.

Крім цього, суд враховує наступне.

З моменту прийняття рішення Придніпровським районним судом м. Черкаси від 25 грудня 2009 року минуло майже 15 років.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, зокрема, право на справедливий судовий розгляд. При цьому ключовими принципами, які мають скеровувати тлумачення статті 6 Конвенції, є верховенство права, правова певність і належне відправлення правосуддя.

Статтею 9 Конституції України визначає, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно преамбули та статті 6 параграфу 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг проти України», а також рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.99 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Принцип правової певності є одним з основних аспектів верховенства права вимагає, серед іншого, щоб остаточні рішення судів не могли бути поставлені під сумнів. У його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").

Європейський суд з прав людини у справі "Христов проти України" (рішення від 19 лютого 2009 року, заява № 24465/04) наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних Держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення не може ставитися під сумнів (справа "Брумареску проти Румунії").

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду.

Водночас скасування рішення суду, яке вже частково виконано, може (поряд з іншими обставинами) свідчити про зведення принципу res judicata нанівець (пункт 35 Рішення ЄСПЛ від 2 листопада 2004 року у справі "Трегубенко проти України" (заява № 61333/00).

Враховуючи наведене і прецеденти Європейського суду з прав людини, перегляд заочного рішення та його скасування через значний проміжок часу є правомірним випадком обмеження права на доступ до суду. Більше того, встановлення в судовій практиці зворотного принципу призведе до порушення принципу верховенства права через викривлення таких його складників, як правова визначеність правовідносин і res judicata.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 листопада 2023 року справа №643/6253/14-ц.

В силу ЦПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» згадані судові рішення та зміст самої Конвенції про захист прав та свобод людини є пріоритетним джерелом права для національного суду.

У зав`язку з цим, суд приходить до висновку про залишення без задоволення заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 25 грудня 2009 року у справі № 2-6889/09 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України,-

постановив:

Заяву ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення від 25 грудня 2009 року у справі № 2-6889/09 за позовом Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором кредиту залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Заочне рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду в загальному порядку, при цьому строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Головуючий: Р.В.Демчик

Повне судове рішення складене 31.10.2024 року (з урахуванням перебування суді у відпустці).

Головуючий: Р. В. Демчик