Справа № 291/1270/23
Ружинський районний суд Житомирської області

Р І Ш Е Н Н Я
( З А О Ч Н Е )
І м е н е м У к р а ї н и
29 травня 2024 року
Ружинський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді Митюк О.В.,
за участю секретаря судового засідання Колесник Р.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Ружині цивільну справу за позовом
до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ружинська селищна рада Бердичівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок і земельну ділянку за набувальною давністю,-
ВСТАНОВИВ:
15.09.2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та на земельну ділянку загальною площею 0,7128 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
Свої позовні вимоги мотивує тим, що він є племінником ОСОБА_3 , який був власником житлового будинку загальною площею 70,4 кв.м., який знаходитися за адресою: АДРЕСА_2 .
Вищезазначений житловий будинок був побудований його дядьком у 1972 році на належній йому земельній ділянці загальною площею 0, 7128 га, яка знаходилась в його користуванні.
ІНФОРМАЦІЯ_1 його дядько ОСОБА_3 помер, а спадкоємицею всього належного йому майна, зокрема житлового будинку загальною площею 70,4кв.м. та земельної ділянки загальною площею 0,7128 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 стала його дружина ОСОБА_4 .
30.01.1998 року на підставі рішення виконкому Вербівської сільської ради ОСОБА_4 земельна ділянка загальною площею 0, 7128 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 була передана у власність, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю від 30.01.1998 року серії ЖТ 05-05-0000Ш.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Вербівською сільською радою Ружинського району Житомирської області 20.08.2002 року.
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не мали власних дітей та інших родичів, які на момент смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_5 були зареєстровані або проживали разом із ними.
Спадкоємицею належного ОСОБА_4 майна, в тому числі житлового будинку загальною площею 70,4 кв.м. та земельної ділянки загальною площею 0,7128 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 на підставі заповіту посвідченого секретарем виконкому Вербівської сільської ради стала ОСОБА_2 .
У 2003 році після оформлення Свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 повідомила його про те, що має намір продовжувати проживати в російській федерації і запропонувала йому придбати житловий будинок разом із земельною ділянкою і 16.08.2003 року між нами було укладено договір купівлі-продажу майна, який був зареєстрований в Вербівській сільській раді.
Враховуючи вищезазначене, з 16.08.2003 року він є фактичним власником зазначеного майна і постійно здійснюю догляд за житловим будинком і земельною ділянкою, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .
Також ним було проведено капітальний ремонт житлового будинку, побудований стаціонарний паркан та висаджено багаторічні насадження.
17.03.2009 року рішенням Вербівської сільської ради Ружинського району Житомирської області 27 сесії 5 скликання, номер житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 змінено на 21, що підтверджується довідкою Вербівської сільської ради Ружинського району Житомирської області.
В 2020 році з метою приведення документів, які підтверджують його право власності на житловий будинок та земельну ділянку у відповідність до вимог чинного законодавства, він звернувся до Вербівської сільської ради, де йому було повідомлено, що договір, який був укладений між ним в сільській раді відсутній, а житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано на померлу ОСОБА_4 .
Починаючи з 2003 по 2023 роки ОСОБА_2 на територію України не з`являлась, долею житлового будинку не цікавилась, про свій намір розірвати укладений між нами договір купівлі - продажу земельної ділянки ніколи не заявляла.
Останній раз у 2020 році він та його дружина мали з нею телефонну розмову, де ОСОБА_2 повідомила їх, що будь-яких претензій на житловий будинок та земельну ділянку вона не має, та підтвердила факт укладення між нами договору купівлі-продажу земельної ділянки.
Проте, надавати будь-які документи, які свідчать про її згоду на передачу їм у власність земельної ділянки вона відмовилась.
Починаючи з 2020 року і на даний час враховуючи те, що ОСОБА_2 є посадовою особою російської федерації, зв`язок із нею він не підтримує.
Таким чином, оскільки у зв`язку із втратою договору купівлі-продажу житлового будинку і земельної ділянки у нього відсутня можливість у встановленому порядку підтвердити своє право власності на житловий будинок та земельну ділянку та оформити своє право власності у встановленому законом порядку він змушений звернутися до суду із позовною заявою про визнання за мною права власності на житловий будинок і земельну ділянку за набувальною давністю, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .
В судове засідання позивач не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, належним чином повідомлена про розгляд справи. Відзив на позов до суду не подала.
Третя особа в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, щодо позовних вимог покладається на розсуд суду.
Судом ухвалено проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 07.06.2002 року Виконкомом Вербівської сільської ради Ружинського району Житомирської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 (а.с.10).
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 20.08.2002 року Вербівською сільською радою Ружинського району Житомирської області вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 (а.с.11).
Згідно державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЖТ 05-05-000ІІІ, виданого на підставі рішення виконкому 30.01.1998 року Вербівської сільської ради народних депутатів, ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0,7128 га, що розташована на території Вербівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, призначена для ведення особистого підсобного господарства обслуговування житлових будівель та господарських споруд (а.с.12).
Згідно технічного паспорту виготовленого 11.09.2002 року БТІ вбачається, що замовником була ОСОБА_4 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який має загальну площу 70,4 кв.м, побудований в 1972 році, інформація щодо правовстановлюючих документів на житловий будинок відсутня (а.с.13-16).
Відповідно до копії свідоцтва «про право на спадщину за заповітом» від 15 серпня 2003 року ОСОБА_2 набула право власності на житловий будинок та земельну ділянку площею 0,7128 га, що знаходиться по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17).
Згідно довідки №419 від 26.03.2020 року виданою Вербівською сільською радою Ружинського району Житомирської області вбачається, що ОСОБА_3 разом з дружиною ОСОБА_4 були зареєстровані та проживали в селі по АДРЕСА_1 (а.с.18).
Відповідно до довідки Ружинської селищної ради Бердичівського району Житомирської області №109 від 01.08.2023 року ОСОБА_1 разом із дружиною ОСОБА_6 з 2002 року доглядають за будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та проводять поточні ремонти, обробляють присадибну земельну ділянку (а.с.19).
Згідно виписки з погосподарської книги виданої Ружинською селищною радою Житомирської області за №110 від 01.08.2023 року вбачається, що згідно запису у, погосподарській книзі №2 особовий рахунок № НОМЕР_3 , стор.31-32 за 2001-2005 роки, внесено запис про домогосподарство, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Розділ 1. Головою домогосподарства зазначено ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка фактично була власником житлового будинку, померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Розділ 2. Житловий будинок 1968 року побудови, Загальна площа 77 кв.м, житлова площа 45 кв.м, будинок цегляний, не газифікований.
Розділ 3. Земля приватизована, всього 0,71 га в тому числі для ОЖБ-0,2500 га, для ведення ОСГ-0,46 га. Знаходиться у постійному користуванні ОСОБА_1 (а.с.20).
Відповідно до копії довідки Бердичівського міжміського бюро технічної інвентаризації №564 від 03.04.2020 року, яка видана ОСОБА_2 про те, що згідно наявних даних паперових носіїв станом на 31.12.2012 року житловий будинок АДРЕСА_2 зареєстрований по праву приватної власності за ОСОБА_4 на підставі свідоцтва на право приватної власності на житловий будинок, виданого виконкомом Вербівської сільської ради 08.10.2002 року (а.с.21).
Згідно довідки №440 від 15.04.2020 року виданою Вербівською сільською радою Ружинського району Житомирської області вбачається, що згідно рішення 27 сесії 5 скликання Вербівської сільської ради від 17.03.2009 року «Про затвердження нумерації будинків» номер житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 змінено на 21 (двадцять один) (а.с.22).
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 41 Конституції України, главою 24 ЦК України встановлено, що право власності набувається у порядку, визначеному законом.
Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.
Отже, для набуття права власності на майно за набувальною давністю згідно з правилами ст. 344 ЦК України, по-перше, необхідно, щоб заволодіння майном було добросовісним, тобто особа при заволодінні майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Разом з тим факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викрадення, шахрайство).
По-друге, таке володіння повинно бути відкритим, тобто очевидним для всіх інших осіб, при цьому володілець має ставитись до цього майна як до власного (експлуатувати, вживати необхідні заходи для утримання майна в належному стані тощо). Приховування володільцем свого володіння майном є порушенням цієї вимоги.
По-третє, володіння майном повинно бути безперервним протягом встановлених законом строків (відповідно до ч. 2 ст. 344 ЦК особа, яка володіє майном, до часу свого фактичного володіння може приєднати час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є).
Звертаючись до суду позивач вказує на те, що у 2003 році після оформлення Свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 повідомила його про те, що має намір продовжувати проживати в російській федерації і запропонувала йому придбати житловий будинок разом із земельною ділянкою і 16.08.2003 року між нами було укладено договір купівлі-продажу майна, який був зареєстрований в Вербівській сільській раді.
Враховуючи вищезазначене, з 16.08.2003 року він є фактичним власником зазначеного майна і постійно здійснює догляд за житловим будинком і земельною ділянкою, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .Також ним було проведено капітальний ремонт житлового будинку, побудований стаціонарний паркан та висаджено багаторічні насадження, а тому просить визнати за ним право власності на нерухоме майно за набувальною давністю.
Відповідно до п. 13 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності.
Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.
Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014, відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.
Застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. Виняток прямо передбачено законом - це наявність між набувачем і власником договору, строк дії якого закінчився, а власник не заявив позову про витребування цього майна.
За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України, добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності.
Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.
Аналізуючи поняття добросовісності володіння як ознаки набувальної давності за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений в тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.
Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.
За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.
Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).
Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.
Посилання на те, що житловий будинок та земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 входить до спадкового майна ОСОБА_4 , підтверджує, що позивач знав, що володіє чужим майном. Тривалий час проживання, відкритість володіння, догляд та утримання нерухомого майна не є безумовною підставою для задоволення позовних вимог з підстав, передбачених статтею 344 ЦК України.
З урахуванням ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у справі суд також врахував висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 31.01.2019 по справі № 225/2258/17.
Крім того,суд враховує вимоги ст.41 Конституції України, відповідно до змісту якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Аналогічний принцип непорушності права власності закріплений і в ст. 321 ЦК України.
Також суд звертає увагу на той факт, що позивач не позбавлений можливості набути права власності на вищевказаний житловий будинок та земельну ділянку, оформивши нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу із спадкоємцями майна ОСОБА_4 .
Суд із урахуванням вказаних норм матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов висновку про те, що ОСОБА_1 не довів наявності підстав для набуття права власності на нерухоме майно за давністю володіння, а тому позов не підлягає до задоволення.
Керуючись ст. ст.4, 259, 265-268, 273 ЦПК України, ст..ст.335, 344 ЦК України суд,
В И Р І Ш И В:
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Ружинська селищна рада Бердичівського району Житомирської області про визнання права власності на житловий будинок і земельну ділянку за набувальною давністю - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , проживає: АДРЕСА_3 ;

відповідач ОСОБА_2 , проживає: АДРЕСА_4 ;

третя особа - Ружинська селищна ради Житомирської області, місце розташування: 13600, Житомирська область, Ружинський район, смт.Ружин, вул.Соборна, буд.44, .

Суддя О. В. Митюк.