Справа № 229/4880/24
Провадження № 2/229/1705/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 р. м. Дружківка, Донецької області

Дружківський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді -Рибкіної Н.М.,

за участю секретаря судового засідання - Шайгородської О.Г.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дружківка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» звернувся з позовною заявою та просить стягнути на його користь з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 заборгованість за надані послуги з теплопостачання за період з 01.07.2004 року по 31.05.2024 року в сумі 51 618,34 грн, заборгованість за абонентське обслуговування за період з 01.07.2004 року по 31.05.2024 року в сумі 473,26 грн, інфляційні втрати в розмірі 15 426,71 грн, 3% річних в розмірі 1249,78 грн. за період з 01.07.2004 до 24.02.2022, а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн., витрати, пов`язані з отриманням витягу з реєстру нерухомого майна у розмірі 45,00 грн та витрати, пов`язані з відправленням листа відповідачу у розмірі 42,00 грн., посилаючись на те, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг квартири АДРЕСА_1 . Позивач стверджує, що не зважаючи на надання позивачем відповідних житлово-комунальних послуг в період з 01.07.2004 року по 31.05.2024 року, відповідачі не здійснювали їх оплату в повному обсязі, в результаті чого виникла відповідна заборгованість. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звертатися до суду з цим позовом.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 30 липня 2024 року позовну заяву прийнято до свого провадження, відкрито спрощене позовне провадження, у зв`язку з чим призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін для розгляду справи по суті та визначено відповідачам п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву з одночасним надісланням копії відзиву відповідно до вимог ч. 4 ст. 178 ЦПК України позивачу.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, повідомив, що станом на час розгляду справи відповідачами після подачі позову до суду погашена заборгованість за надані послуги з теплопостачання в сумі 32400,00 грн та заборгованість за абонентське обслуговування в сумі 473,26 грн. Остаточно просить стягнути з відповідачів залишок заборгованості у розмірі 19218,34 грн, інфляційні втрати в розмірі 15 426,71 грн, 3% річних в розмірі 1249,78 грн. за період з 01.07.2004 до 24.02.2022, а також судові витрати у розмірі 2422,40 грн., витрати, пов`язані з отриманням витягу з реєстру нерухомого майна у розмірі 45,00 грн та витрати, пов`язані з відправленням листа відповідачу у розмірі 42,00 грн.. Уточнив, що заборгованість за абонентське обслуговування в розмірі 473,26 грн відповідачами сплачена у жовтні 2024 року.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнав, заявив про застосування позовної давності до вимог позивача, пояснив, що відповідачем визнається заборгованість лише у межах позовної давності, яка погашена після подання позову до суду, а саме: квитанціями на загальну суму 32 400 грн (10 000 грн, 10 000 грн, 2000 грн, 10 400 грн) та станом на теперішній час заборгованість відсутня. Суми інфляційних втрат та 3% річних не визнає, оскільки заборгованість погашена, просить у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 в судовому засіданні заявлений позов не визнала, заявила про застосування строку позовної давності до заборгованості, яка пред`явлена до стягнення, суду пояснила, що заборгованість в межах строку позовної давності погашена, просила у позові відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 377309134 з 26.07.2004 року являються власниками в рівних частках по 1/2 частці квартири АДРЕСА_1 (а.с.38-39).

За приписами ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Серед обов`язків співвласників багатоквартирного будинку, визначених у статті 7 Закону України Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, є своєчасна оплата за спожиті житлово-комунальні послуги.

Таким чином, Закон покладає обов`язок утримання квартири та сплати житлово-комунальних послуг на власника квартири у багатоквартирному будинку.

Непроживання особи у квартирі, яка належить їй на праві власності, та факт відсутності її реєстрації в цій квартирі не звільніє особу від обов`язку нести витрати з оплати житлово-комунальних послуг. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.04.2020 року у справі № 757/29813/17-ц.

Позивач ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є постачальником послуг з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_2 .

Особовий рахунок № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , відкрито на ім`я ОСОБА_2 (а.с.29-37, 40).

В період 2004-2024 р.р. позивачем надавались послуги з централізованого опалення в будинку АДРЕСА_3 , що підтверджується актами про підключення житлового будинку АДРЕСА_3 до системи централізованого опалення, рішеннями виконавчого комітету Дружківської міської ради за 2004-2024 року ( а.с. 42-44,47-73, 85-87,142-145).

Відповідно до довідки позивача від 04.06.2024 року, звернень споживачів за особовим рахунком № НОМЕР_1 по квартирі АДРЕСА_1 , щодо не проведення стягнення з наданням документів відповідно до Постанови КМУ «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05 березня 2022р. № 206 (зі змінами) до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» не надходило (а.с.41).

Відповідно до розрахунку заборгованості за надані послуги теплопостачання, за період з 01.07.2004 року по 31.05.2024 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 існує заборгованість за теплову енергію в розмірі 51 618,34 грн., заборгованість з абонентської плати 473,26 грн (а.с. 74-76). Наданий розрахунок відповідачами не оспорювався, в судовому засіданні заявлено про позовну давність щодо нарахованої заборгованості.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Згідно з частиною 1 статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.

Згідно з ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Таким чином, споживачі зобов`язані оплачувати отримані ними житлово-комунальні послуги. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. За таких обставин зобов`язання відповідачів оплатити надані послуги виникає на підставі закону з узгоджених дій постачальника і споживача послуг.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що плата за абонентське обслуговування - це платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат виконавця, пов`язаних з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, а у випадках, визначених цим Законом, також і витрати на обслуговування приладів-розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирах (приміщеннях) багатоквартирного будинку.

Розмір плати за абонентське обслуговування встановлено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 808 «Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам багатоквартирних будинків за індивідуальними договорами».

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Інфляційні втрати та три відсотки річних за своєю правовою природою мають гарантувати право стягувача від знецінення невчасно одержаного ним виконання зобов`язання через прострочення боржника, і не є неустойкою (штрафом, пенею).

Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що не підлягають нарахуванню та стягненню інфляційні втрати та 3% річних, які нараховані на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги саме в період воєнного стану, після 24.02.2022.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт порушення відповідачами обов`язку з оплати за послуги з теплопостачання, тому з них на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за надані послуги з теплопостачання.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості, що підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, даний позов позивачем сформовано та подано до Дружківського міського суду Донецької області 17.07.2024 року через систему «Електронний суд», що вбачається з позовної заяви.

Тлумачення статті 264 ЦК України свідчить, що переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності. Аналогічний по суті висновок зроблено в постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-1996цс16.

У постанові Верховного Суду України від 08 листопада 2017 року у справі № 6-2891цс16 вказано, що відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Вчинення боржником дій з виконання зобов`язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою .

Одночасно суд враховує положення Постанови Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020р. № 211, якими установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк даного карантину неодноразово продовжувався.

Крім того, Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020р. № 540-IX доповнив розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУ пунктом 12, яким під час карантину строки, визначено, що строки, передбачені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

А також, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022р. було доповнено пунктом 19 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, згідно з яким у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

За таких обставин, законом передбачено продовження позовної давності щодо вимог за якими перебіг позовної давності не закінчився станом на 02 квітня 2020 року.

Із розрахунку заборгованості за надані послуги з теплопостачання по особовому рахунку № НОМЕР_1 (а.с. 74-76) вбачається, що відповідачами за заявлений період заборгованості, починаючи з грудня 2014 року періодично, не в повному обсязі здійснювалась оплата послуг позивача. А також, у період відсутності щомісячних нарахувань / при нарахуванні меншої суми за спожиті житлово-комунальні послуги, відповідачами здійснювалась оплата цих послуг, зокрема: у квітні 2015 року при нарахуванні 222,06 грн сплачено 1000 грн, у серпні 2015 року 500 грн, у липні 2016 року 750 грн, у вересні 2016 року 1500 грн, у червні 2017 року -1000 грн, у липні 2017 року 1000 грн, у жовтні 2017 при нарахуванні 480,33 грн сплачено 1400 грн, у липні 2018 року - 1500 грн, у вересні 2018 року 1500 грн, у травні 2019 року 1200 грн, у липні 2019 року 1200 грн, у вересні 2019 року 1000 грн, у червні 2020 року- 240 грн, , у серпні 2020 року- 1000 грн, у жовтні 2020 року 1500 грн. , останній платіж було здійснено відповідачами в січні 2022 року.

Такі дії відповідачів свідчать про визнання ними боргу, який існував та вжиття ними активних дій для його погашення, тому суд вважає, що в даному випадку перебіг позовної давності преривався.

Враховуючи, що переривання позовної давності можливе виключно в межах позовної давності, з урахуванням тієї обставини, що перший платіж погашення боргу було здійснено відповідачами у грудні 2014 року, суд вважає, що поза межами позовної давності находиться заборгованість у розмірі 14516,96 грн. за період з 01 липня 2004 року по 30 листопада 2011 року, тому вимоги про стягнення заборгованості за цей період не підлягають задоволенню, оскільки заявлені позивачем поза межами трирічного строку позовної давності і причини, які б можна було визнати поважними для поновлення пропущеного строку, позивачем не наведені.

Таким чином, на користь позивача підлягають стягненню: заборгованість за теплову енергію за період з 01.12.2011 року по 31.05.2024 року в розмірі 37 101,38 грн ( 51618,34 грн 14516,96 грн). Крім того, судом враховується, що відповідачами після подачі позову до суду в рахунок погашення заборгованості за теплову енергію сплачено 32 400 грн, тому сума заборгованості має бути зменшена на цю суму і на день ухвалення рішення складає 4701,38 грн.

А також в судовому засіданні представником позивача суду повідомлено, що заборгованість за абонентське обслуговування в розмірі 473,26 грн була погашена відповідачами після подачі позову до суду у жовтні 2024 року.

Щодо розрахунку інфляційних втрат та 3% річних суд зазначає про наступне.

Розмір штрафних санкцій розраховується на підставі даних Державної служби статистики України. Розрахунок здійснюється за формулою: ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ), ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Отже, інфляційне збільшення складає 2044,02 грн.

Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Розмір 3% річних складає 296,20 грн

Таким чином, з відповідачів підлягають стягненню інфляційні збитки за період з 01.12.2011 року до 24.02.2022 року в сумі 2044,02 грн, 3% річних за період з 01.12.2011 року до 24.02.2022 року в сумі 296,20 грн..

У задоволенні частини позовних вимог про стягнення заборгованості за теплову енергію за період з 01.07.2004 року по 30.11.2011 року у розмірі 14516,96 грн. слід відмовити у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Суд відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судові витрати присуджує позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних в розмірі 1406,02 гривень, по 703,01 грн з кожного відповідача.

Відповідно до п.4 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Позивачем по справі понесені витрати, пов`язані з отриманням витягу з реєстру нерухомого майна у розмірі 45,00 грн та витрати, пов`язані з відправленням рекомендованого листа відповідачам у розмірі 42,00 грн., тому ці витрати слід стягнути з відповідачів на користь позивача, з кожного по 22,50 грн та 21,00 грн відповідно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,128,131,133,141,259,264,265,268,280-283 ЦПК України , суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», заборгованість за послуги теплопостачання за період з 01.12.2011 року по 31.05.2024 року в сумі 4701( чотири тисячі сімсот одну ) грн 38 коп, інфляційні збитки в сумі 2044 ( дві тисячі сорок чотири) грн 02 коп, 3 % річних в сумі 296 ( двісті дев`яносто шість) грн 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі по 703 ( сімсот три ) грн 01 коп з кожного, витрати, пов`язані з отриманням витягу з реєстру нерухомого майна у розмірі по 22 ( двадцять дві ) грн 50 коп з кожного та витрати, пов`язані з відправленням поштової кореспонденції по 21 ( двадцять одній) грн 00 коп з кожного.

У задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за період з 01.07.2004 року по 30.11.2011 року у розмірі 14516,96 грн. - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» , місцезнаходження за адресою: 84307, Донецька область, м.Краматорськ, пров Земляний буд 2, ;

Відповідачі : ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , власник квартири за адресою : АДРЕСА_2 ;

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , власник квартири за адресою : АДРЕСА_2 ;

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_6 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 ;

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 , адреса місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Суддя Н.М.Рибкіна