Справа № 459/393/24 Головуючий у 1 інстанції: Мельникович М. В.
Провадження № 22-ц/811/1077/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Псярук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 21 березня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії/бездіяльність державного виконавця Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

ВСТАНОВИЛА:

12.02.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просив визнати неправомірною бездіяльність державних виконавців Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка полягала у не знятті арешту з майна, належного ОСОБА_1 , накладеного у виконавчому провадженні № 21427790. Також просив зобов`язати державного виконавця (уповноважену посадову особу) Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт із майна ОСОБА_1 , накладеного у даному виконавчому провадженні.

Скаргу мотивував тим, що постановою державного виконавця відділу ДВС Червоноградського міського управління юстиції від 12.12.2011 було накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 (ВП № 21427790). 28.12.2012 в цьому провадженні державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, встановлено строк для повторного пред`явлення до виконання до 28.12.2013. Наголошує, що згідно інформації, наданої на адвокатський запит Червоноградським відділом державної виконавчої служби, виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 на виконанні у відділі не перебувають. Разом з тим, арешт на все майно ОСОБА_1 , накладений згідно постанови державного виконавця від 12.12.2011, не знято, що не дає змоги власнику вільно розпоряджатися своїм майном. Вважає бездіяльність з приводу незняття арешту з вищевказаного майна неправомірною, оскільки стягувач повторно до виконання виконавчий документ не пред`явив, а строк для повторного пред`явлення його до виконання давно сплив, стягувач помер, заміни сторони у виконавчому провадженні не було.

Ухвалою Червоноградського міського суду Львівської області від 21 березня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії/ бездіяльність державного виконавця Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відмовлено.

Ухвалу суду в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що в оскаржуваній ухвалі зазначено, що повернення виконавчого документа не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, а також не позбавляє стягувача права звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання. Однак судом не враховано, що стягувач помер, в запиті до Червоноградського відділу ДВС представник заявника просив надати інформацію стосовно того, чи звертався державний виконавець до компетентних органів з метою отримання інформації щодо спадкоємців померлого стягувача та чи відбулась заміна сторони у виконавчому провадженні. Відповідей на ці питання немає, зазначено лише, що архів виконавчих проваджень за 2012 рік знищено, а виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 на виконанні у відділі не перебувають. Зазначає, що ЗУ Про виконавче провадження саме на державного виконавця покладено обов`язок вжити заходів щодо виявлення правонаступників померлої сторони виконавчого провадження. Вважає, що існування більше 10 років не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у його право на мирне володіння своїм майном. Крім того, арешт накладено на все майно боржника, в тому числі і нерухоме, що при сумі боргу 40 000 грн явно не відповідає принципам пропорційності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства та захистом основних прав особи, на дотриманні яких неодноразово наголошував ЄСПЛ (рішення Христов проти України, Брумареску проти Румунії).

Просить скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким вимоги скарги задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Представник Червоноградського відділу державної виконавчої служби у Червоноградському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Павліха В. подав клопотання про відкладення розгляду справи, однак причин відкладення у клопотанні не зазначено, тому таке є необгрунтоване та не підлягає до задоволення, таким чином розгляд справи відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України слід проводити без участі учасників справи та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду таким вимогам відповідає.

Судом встановлено, що 17.09.2010 постановою головного державного виконавця відділу ДВС Червоноградського міського управління юстиції Тишко В.М. на підставі заяви стягувача відкрито виконавче провадження №21427790, з приводу примусового виконання виконавчого листа №1-72, виданого 31.08.2010, Червоноградським міським судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 30 000,00 гривень матеріальної шкоди (а.с.10).

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, арешт на майно ОСОБА_1 накладено на підставі постанови про арешт майна боржника № 21427790 від 12.12.2011, державним виконавцем Червоноградського ВДВС МУЮ Васько О. С. (а.с.12-13).

28.12.2012 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Червоноградського міського управління юстиції Васько В.С. у рамках виконавчих проваджень ВП № 21427790, ВП № 21427826 були винесені постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві. З цих постанов убачається, що боржником у добровільний термін борг не сплачено, вимоги виконавчого документа не виконано, згідно відповідей реєструючи органів м.Червонограда на вимогу та акту державного виконавця, майна у боржника на яке можна було б звернути стягнення не виявлено. У зв`язку з цим, виконавчий документ на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 та ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» було повернуто стягувачу. У даній постанові також зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлено до виконання у строк до 28.12.2013 (а.с. 22-23).

Із листа Червоноградського ВДВС №в8/103386 від 13.12.2023 убачається, що матеріали виконавчих проваджень ВП №21427790, ВП № 21427826 знищено у зв`язку із закінченням строку зберігання завершених виконавчих проваджень. Згідно даних АСВП дані виконавчі провадження стосовно ОСОБА_1 станом на 13.12.2023 на виконанні у Червоноградському ВДВС Західного МРУ МЮ (м. Львів) не перебувають.

Скаржник вважає неправомірними такі дії державного виконавця, що стало підставою для звернення до суду з цією скаргою.

Оскільки арешт, який просить зняти скаржник було накладено державним виконавцем 12.12.2011, до цих правовідносин суд правильно застосовав спеціальний закон, що визначав на той час умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку Закон України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV, який втратив чинність 05.01.2017 на підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII.

Згідно з ст. 11 Закону № 606-XIV державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до статті 30 Закону № 606-XIV державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 48 цього Закону.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону (частина п`ята статті 47 Закону № 606-XIV).

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення строку пред`явлення до суду, який видав виконавчий документ, або до суду за місцем виконання. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк, якщо інше не передбачено законом (частина друга статті 24 Закону № 606-XIV).

Статтею 49 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання рішення суду; 2) визнання судом мирової угоди між стягувачем і боржником у процесі виконання; 3) смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва; 4) скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі; закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення; передачі виконавчого документа ліквідаційній комісії (або ліквідатору) у разі ліквідації боржника юридичної особи; 8) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 9) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 10) направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби; 11) повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 51 цього Закону; 14) списання згідно із Законом України «Про деякі питання заборгованості за спожитий природний газ та електричну енергію» заборгованості, встановленої рішенням суду, яке підлягало виконанню на підставі виконавчого документа.

Згідно з частиною другою статті 50 Закону № 606-XIV у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Отже, з огляду на наведені норми Закону № 606-XIV, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження не є закінченим.

Вказане узгоджується із висновками Верховного Суду у постановах від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21, від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18, від 26 квітня 2022 року у справі № 242/4601/20, від 04 листопада 2022 року у справі № 686/6010/14-ц.

Чинний Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII також передбачає право стягувача, у разі повернення йому виконавчого документу, повторно пред`явити виконавчий документ до виконання (частина п`ята статті 37 Закону № 1404-VIII).

Враховуючи положення пункту 2 частини першої статті 47 Закону України № 606-XIV, повернення виконавчого документа стягувачу у разі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби (приватного виконавця) за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, також не позбавляє стягувача звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції, правильно врахував, що у рамках виконавчих проваджень ВП №21427790, ВП №21427826 були винесені постанови про повернення виконавчих документів стягувачеві на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV, тобто, виконавчі провадження не є закінченими, після чого могли б наступити правові наслідки, передбачені частиною другою статті 50 Закону № 606-XIV, у вигляді зняття арешту.

З огляду на викладене, державний виконавець, відмовляючи у знятті арешту з майна боржника, діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», оскільки виконавче провадження не є закінченим, а рішення суду є невиконаним.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні скарги.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Червоноградського міського суду Львівської області від 21 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 04.10.2024

Головуючий

Судді