Провадження №: 2/755/8847/24
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"07" листопада 2024 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшов цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків - три дні з дня отримання копії даної ухвали шляхом надання належним чином засвідченої копії постанови Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу міста Києва Леончук І.А. від 30 липня 2024 року

№ 90/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії та відповідного підтвердження (довідки) органу Державної казначейської служби України, якому судовий збір перераховано, про зарахування судового збору в сумі 15 140,00 грн відповідно до платіжної інструкції від 21 серпня 2024 року № 9352-0728-3783-1131 або надання іншого документа про сплату судового збору.

Частиною одинадцятою статті 272 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє (частина сьома статті 272 ЦПК України).

Згідно із пунктом 2 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до довідки про доставку електронного документа від 18 жовтня 2024 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року про залишення позову без руху доставлено до електронного кабінету представника позивача адвоката Крикунова О.В. 18 жовтня

2024 року о 18-15 год.

З наведеного слідує, що ухвалу від 03 жовтня 2024 року про залишення позову без руху було вручено позивачеві 19 жовтня 2024 року.

Також ухвалу про залишення позову без руху від 03 жовтня 2024 року було внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому позивач у вільному доступі мав можливість ознайомитись з її змістом.

Таким чином, суд вважає, що позивач був повідомлений належним чином про залишення позову без руху.

Відповідно до частини першої статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

У даному випадку строк для усунення недоліків позовної заяви розпочався - 20 жовтня

2024 року та тривав до 22 жовтня 2024 року (включно).

23 жовтня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Крикунова О.В., про усунення недоліків позовної заяви, до якої долучено постанову Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу міста Києва Леончук І.А. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30 липня 2024 року № 90/02-31 та дублікат квитанції від 21 серпня 2024 року

№ 9352-0728-3783-1131 про сплату судового збору у розмірі 15 140,00 грн. Також адвокатом Крикуновим О.В. заявлено клопотання про продовження процесуального строку на усунення недоліків позовної заяви в частині надання довідки Державної казначейської служби України.

Отже, позивачем виконано вимоги ухвали про залишення позову без руху від 03 жовтня

2024 року в цій частині.

30 жовтня 2024 року представником позивача - адвокатом Крикуновим О.В., повторно подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої додано лист Державної казначейської служби України. Підтвердження (довідки) органу Державної казначейської служби України, якому судовий збір перераховано, про зарахування судового збору в сумі 15 140,00 грн, сплаченого відповідно до платіжної інструкції від 21 серпня 2024 року № 9352-0728-3783-1131, до заяви не додано.

Вивчивши заяву позивача про усунення недоліків позовної заяви суд зазначає таке.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

До позовної заяви ОСОБА_1 додано платіжну інструкцію 21 серпня 2024 року № 9352-0728-3783-1131 про сплату судового збору у сумі 15 140,00 грн.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд вчинив перевірку зарахування судового збору у розмірі 15 140,00 грн, сплаченого відповідно до платіжної інструкції від 21 серпня 2024 року № 9352-0728-3783-1131 до Державного бюджету України.

При перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України судом з`ясовано, що станом на 03 жовтня 2024 року інформація про зарахування коштів за платіжною інструкцією від 21 серпня 2024 року № 9352-0728-3783-1131 про сплату судового збору у справі

№ 755/16616/24 за подання позовної заяви відсутня.

За наявності сумнівів у здійсненні сплати суми судового збору до Державного бюджету України і зарахування його до спеціального фонду цього бюджету суд вправі витребувати у платника відповідне підтвердження (довідку) органу Державної казначейської служби України, якому судовий збір перераховано.

Аналогічний висновок викладено в ухвалах Верховного Суду від 31 січня 2024 року по справі

№ 757/17452/21-ц, від 24 листопада 2023 року по справі № 334/5481/23, від 12 лютого 2024 року по справі № 2-814/10.

До поданої заяви про усунення недоліків позовної заяви позивачем не додано підтвердження (довідки) органу Державної казначейської служби України про зарахування судового збору у розмірі 15 140,00 грн відповідно до платіжної інструкції від 21 серпня 2024 року № 9352-0728-3783-1131 до спеціального фонду цього бюджету.

При цьому, шляхом моніторингу відомостей відкритого порталу даних «Єдиний державний реєстр судових рішень» встановлено, що 22 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом, справа № 755/14806/24. Через комп`ютерну програму документообігу суду «Д-3» встановлено, що до вказаної позовної заяви позивачем також додано платіжну інструкцію від 21 серпня 2024 року № 9352-0728-3783-1131.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 13 вересня 2024 року по справі

№ 755/14806/24 позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом повернуто на підставі пункту 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України.

20 вересня 2024 року (вхід. №51605) ОСОБА_1 повторно звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Як уже зазначалося раніше, до повторно поданої позовної заяви знову додано копію платіжної інструкції від 21 серпня 2024 року № 9352-0728-3783-1131 про сплату судового збору в розмірі 15 140,00 грн.

При цьому, через комп`ютерну програму документообігу суду «Д-3» судом встановлено відсутність підтвердження щодо зарахування судового збору в сумі 15 140,00 грн, який сплачено відповідно до платіжної інструкції від 21 серпня 2024 року № 9352-0728-3783-1131 до спеціального фонду Державного бюджету України по справі № 755/16616/24.

Верховний Суд в ухвалі від 05 лютого 2024 року по справі № 759/1911/19 вказав: «Додана до касаційної скарги квитанція від 29 грудня 2023 року на суму 3 073,60 грн за подану 05 січня 2024 року касаційну скаргу, яку ухвалою суду касаційної інстанції від 11 січня 2024 року повернуто, не є підставою для його зарахування за подання касаційної скарги 23 січня 2024 року. Оскільки за повторно подану касаційну скаргу судовий збір сплачується на загальних підставах.».

Таким чином, додана до позовної заяви платіжна інструкція від 21 серпня 2024 року № 9352-0728-3783-1131 про сплату судового збору не може слугувати належним доказом сплати судового збору за подачу позовної заяви від 20 вересня 2024 року по справі № 755/16616/24.

Отже, ОСОБА_1 вимоги ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 03 жовтня 2024 року в цій частині не виконала, недоліки позовної заяви не усунула.

Вказані недоліки позовної заяви є суттєвими і такими, що перешкоджають відкриттю провадження у справі до їх усунення.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною п`ятою статті 185 ЦПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Із цього приводу прецедентними є рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач не усунув вказані в ухвалі недоліки, що є підставою для повернення позовної заяви позивачу, в порядку визначеному частиною третьою статті 185 ЦПК України.

Суд звертає увагу позивача, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду, з урахуванням викладеного в даній ухвалі.

При цьому, пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Тому, ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися із відповідним клопотанням та повернути суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви по справі № 755/14806/24 за наявності відповідних правових підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про поділ спільного майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, визначення часток у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом- вважати такою, що не подана та повернути суб`єкту звернення.

Роз`яснити позивачу, що повернення позову не перешкоджає повторному зверненню до суду, з урахуванням викладеного в даній ухвалі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова