Справа № 202/2751/24
Провадження № 2-др/202/46/24
РІШЕННЯ

Іменем України

(додаткове)

02 жовтня 2024 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Мачуського О.М.

за участю секретаря судового засідання Карасьової Г.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Дніпро, заяву представника ОСОБА_1 адвоката Галкіна М.Г. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 202/2751/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Управління у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 202/2751/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Управління у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними.

20 вересня 2024 року, за результатом розгляду даної справи ухвалено рішення, яким відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

25 вересня 2024 року представник третьої особи ОСОБА_1 адвокат Галкін М.Г. за допомогою системи «Електронний суд» звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування заяви зазначив, що під час ухвалення рішення по справу не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат, понесених третьою особою на правничу допомогу, тому просив ухвалити додаткове рішення, відповідно до якого стягнути з позивача на його користь витрати на правничу допомогу у загальному розмірі 9000,00 гривень.

В судове засідання учасники не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяв повідомлялись належним чином.

Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши заяви про ухвалення додаткового рішення та матеріали справи № 202/2751/24, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3)судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно до матеріалів справи, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 вересня 2024 року, ухваленому за результатом розгляду справи № 202/2751/24, відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Управління у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними .

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

У ЦПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 134 ЦПК України).

Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зважаючи на положення частини восьмої статті 141 ЦПК України, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється за наявності відповідної заяви (клопотання) сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів.

У поданих під час судового розгляду запереченнях, третя особа ОСОБА_1 визначив передній (орієнтовний) розрахунок судових витрат та заявив клопотання про стягнення даних витрат з відповідача.

При цьому, докази на підтвердження розміру понесених ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані із розглядом справи № 202/2751/24, подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, тобто в строк, визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 12 ст. 141 ЦПК України визначено, що судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу.

Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

В постанові ВП ВС від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц зазначено, що у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 5,6 ст. 137 ЦПК України).

У розумінні положень частини п`ятої статті 141 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, є можливим лише на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт.

З наданих третьою особою доказів встановлено, що 25 червня 2024 року між Адвокатським бюро «Галкін та партнери» в особі керуючого бюро Галкіна М.Г. та ОСОБА_1 укладено договір про надання адвокатських послуг (професійної правничої допомоги) № 01, за яким сторони узгодили надання адвокатських послуг адвокатом Галкіним М.Г. а також розмір (година праці адвоката складатиме 3 000,00 грн. ) та спосіб їх оплати (сплачуються протягом 30 банківських днів після підписання акту здачі-приймання) .

Відповідно до Акту № 01 здачі-приймання наданих адвокатських послуг (професійної правничої допомоги) до договору про надання адвокатських послуг професійної правничої допомоги) № 01 вiд 25.06.2024 року, загальна вартість наданих третій особі ОСОБА_1 адвокатських послуг становить 9000,00 гривень, із розрахунку: тривалість наданих послуг 3 години; вартість 1 години 3000,00 гривень. Зокрема, третій особі надано такі послуги: аналіз наданих документів (позовної заяви ОСОБА_2 та надання усної консультації щодо заявлених позовних вимог, тривалість 1 година, загальна вартість 3 000,00 грн.; підготовка та складання письмових пояснень по справі № 202/2751/24, тривалість 2 години, вартість 6 000,00 грн.

ОСОБА_1 надано рахунок на оплату адвокатських послуг № 01 від 25.09.2024 року за яким останній має оплатити 9000,00 гривень на рахунок адвокатського бюро «Галкін та партнери».

В постанові Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 визначено, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною,третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Лупан О.Є. в ході судового розгляду справи по суті, подавала заяву від 20.09.2024 року в якій, окрім іншого, просила звільнити ОСОБА_2 від сплати правової допомоги ОСОБА_1 у зв`язку із тим, що позивач є військовослужбовцем, а також відсутні докази обґрунтування суми відшкодування правової допомоги.

Безпідставними є посилання на те, що третьою особою не надано доказів на обґрунтування суми відшкодування правової допомоги, оскільки ОСОБА_1 , користуючись правом, визначеним ч. 8 ст. 141 ЦПК України, надав їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Суд зазначає, що судові витрати, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, за умови, що без задоволення залишено позов особи, звільненої від сплати судових витрат (ч. 7 ст. 141 ЦПК України).

Доказів того, що позивача звільнено від сплати судових витрат, до суду не надано, а тому відсутні підстави для звільнення його від компенсації (сплати) витрат, пов`язаних з розглядом справи, що понесені сторонами, третьою особою.

При цьому, позивачем, його представником не заявлено клопотань про зменшення розміру судових витрат третьої особи на професійну правничу допомогу й не оспорювалась їх співмірність.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 03.10.2019 року по справі № 922/445/19.

Оцінюючи наявні у справі докази, відсутність клопотань сторони позивача про зменшення розміру витрат, оскільки позовні вимоги ОСОБА_2 залишено без задоволення, суд доходить висновку, що з позивача на користь третьої особи підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 9000,00 гривень.

З урахуванням викладених вище обставин, вимог діючого законодавства, суд вважає, що заява третьої особи про ухвалення додаткового рішення, є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Галкіна М.Г. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 202/2751/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Управління у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними задовольнити.

Ухвалити по цивільній справі № 202/2751/24 за позовною заявою ОСОБА_2 до Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Управління у сфері державної реєстрації Дніпровської міської ради, третя особа: ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними, додаткове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 , витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000,00 гривень.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя О.М. Мачуський