Справа № 355/1557/24
Провадження № 2-о/355/71/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2024 року Баришівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чальцевої Т.В.,

за участю секретаря Ющенко Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Баришівка в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлена особа Головне Управління Пенсійного Фонду України в Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення, -

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа Головне Управління Пенсійного Фонду України в Київській області. В обґрунтування заявлених вимог заявник посилається на те, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно із законом України «Про пенсійне забезпечення», має право на оформлення пенсії. Коли він звернувся, з метою оформленням пенсій, до Баришівського відділу обслуговування громадян №1 ГУПФУ в Київській області, з відповідною заявою та належним пакетом документів, йому було відмовлено у призначенні пенсії за віком в зв`язку з тим, що під час перевірки поданих ним документів було встановлено розбіжності у вищевказаних довідках та трудовій книжці, а також встановлено, що у дублікат трудової книжки внесені записи до дати її заповнення, що суперечить Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Рішенням ГУ УПФУ у Київській області від 01.08.2024рку № 34 заявнику відмовлено у призначенні пенсії за віком тому, що до трудового стажу не зараховано період трудової діяльності (записи № 2-8) згідно дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.02.2000р., оскільки вищевказані записи внесені до трудової книжку до дати її заповнення, а в довідці № 115 від 22.07.2024 року прізвище не відповідає паспортним даним.

Архівна довідка Архівного сектору Баришівської селищної ради Броварського району Київської області № 115 від 22.07.2024 року видана на ім`я « ОСОБА_1 », в підтвердження його трудового стажу, де прізвище вказано помилково « ОСОБА_1 », а дублікат трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був виданий 15 лютого 2000 року, в зв`язку із втратою оригіналу, а тому записи трудового стажу до неї з 01.01.1979 року, здійснені не у тижневий строк з дня прийняття працівника на роботу.

В той же час, відповідно до паспорта серії НОМЕР_2 , виданого 24 листопада 2009 року Баришівським РВ УМВС України в Київській області, правильним прізвищем, ім`ям та по-батькові заявника є « ОСОБА_1 », а відповідно до записів у дублікаті трудової книжки та архівної довідки, трудовий період (записи № 2-8 згідно дублікату трудової книжки), підтверджуються в повному обсязі.

У зв`язку з зазначеними невідповідностями заявник змушений звертатися з даною заявою до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме належності йому - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , архівної довідки Архівного сектору Баришівської селищної ради Броварського району Київської області № 115 від 22.07.2024 року, яка видана на ім`я « ОСОБА_1 », в підтвердження трудового стажу ОСОБА_1 , де зазначено прізвище « ОСОБА_1 », та дублікату трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_1 , виданої 15 лютого 2000 року, з усіма її записами.

Встановлення вищезазначених фактів необхідно заявнику для призначення пенсій за віком. Іншого позасудового шляху вирішення свого питання він не має.

Ухвалою суду від 13.08.2024р. відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі та вирішено розглядати справу за правилами окремого провадження.

Судові засідання призначались на 29.08.2024р., 01.10.2024р.. 24.10.2024р. та відкладалися через неявку заінтересованої особи.

У судове засідання заявник ОСОБА_1 не з`явився, надав письмову заяву з клопотанням про розгляд справи у його відсутність, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник зацікавленої особи - Головного Управління Пенсійного Фонду України в Київській області - у судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на заяву не надав.

Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до вимог п.1 ч.3 ст. 205 ЦПК України, «якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі:

1)неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без

поважних причин або без повідомлення причин неявки».

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд може встановлювати факти належності документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, в тому числі трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж.

У порядку окремого провадження суд розглядає цивільні справи на підтвердження наявності юридичних фактів, що мають значення для створення умов здійснення особою особистих немайнових чи майнових прав відповідно до ст. 293 ЦПК України.

Встановлення факту належності зазначених заявником документів має для неї юридичне значення, оскільки необхідне для реалізації права на пенсійне забезпечення.

В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Дернівка Баришівського району Київської області. На даний час заявник проживає в смт. Баришівка, Броварського району Київської області (а.с. 7).

01.08.2024року, досягнувши пенсійного віку заявник звернувся до Баришівського Відділу обслуговування громадян №1 (сервісний центр) Управління обслуговування Головного управління пенсійного фонду України в Київській області з заявою про призначення пенсії .

Рішенням ГУ УПФУ у Київській області від 01.08.2024рку № 34 заявнику відмовлено у призначенні пенсії за віком тому, що до трудового стажу не зараховано період трудової діяльності (записи № 2-8) згідно дублікату трудової книжки серії НОМЕР_1 від 15.02.2000р., оскільки вищевказані записи внесені до трудової книжку до дати її заповнення, а в довідці № 115 від 22.07.2024 року прізвище не відповідає паспортним даним (а.с. 14-15).

Архівна довідка Архівного сектору Баришівської селищної ради Броварського району Київської області № 115 від 22.07.2024 року видана на ім`я « ОСОБА_1 », в підтвердження його трудового стажу, де прізвище вказано помилково « ОСОБА_1 » (а.с. 13).

Дублікат трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був виданий 15 лютого 2000 року, в зв`язку із втратою оригіналу, а тому записи трудового стажу до неї з 01.01.1979 року, здійснені не у тижневий строк з дня прийняття працівника на роботу (а.с. 11-12).

В той же час, відповідно до паспорта серії НОМЕР_2 , виданого 24 листопада 2009 року Баришівським РВ УМВС України в Київській області, правильним прізвищем, ім`ям та по-батькові заявника є « ОСОБА_1 », а відповідно до записів у дублікаті трудової книжки та архівної довідки, трудовий період (записи № 2-8 згідно дублікату трудової книжки), підтверджуються в повному обсязі (а.с. 5-6, 11-12).

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», певні юридичні факти можуть підтверджуватися рішенням суду.

Згідно п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до роз`яснення п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про становлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Згідно листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про становлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте, сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не стільки саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим.

Також, відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу, для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі сумніву в належності трудової книжки особі внаслідок помилки, коли прізвище, яке зазначене в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, ураховуючи положення пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», факт належності цього документа відповідній особі може бути встановлено лише у судовому порядку. Внесення виправлень на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом від 29.07.93 № 58, у таких випадках не передбачено.

Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документ про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції, до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

З огляду на приписи пункту 2.11, 2.12 Інструкції, відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по-батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по-батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Відповідно до пункту 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників», відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.

На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав заявник у той чи інший період його роботи у підприємстві, за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для виключення вказаних періодів роботи з трудового стажу заявника, що дає йому право на призначення пенсії за віком, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.

Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Також варто зазначити, що трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести і негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав ставити під сумнів належність вищевказаної трудової книжки заявникові.

Допущені у документі невідповідності є перешкодою реалізації заявником права на призначення пенсії.

За таких обставин суд вважає, що заявлені вимоги в цій частині є обґрунтованими, доведеними доказами по справі, такими, що спрямовані на створення умов для здійснення прав заявника, а тому такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 7ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 77-80, 89, 265, 293, 315, 319 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , зацікавлена особа Головне Управління Пенсійного Фонду України в Київській області про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити частково.

Встановити факти належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , архівної довідки Архівного сектору Баришівської селищної ради Броварського району Київської області № 115 від 22.07.2024 року, яка видана на ім`я « ОСОБА_1 », в підтвердження трудового стажу ОСОБА_1 , де зазначено прізвище « ОСОБА_1 ».

Встановити факти належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дублікату трудової книжки на ім`я « ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 » серії НОМЕР_1 , виданої 15 лютого 2000 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Баришівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Баришівського

районного суду Т. В. Чальцева