СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/6990/24

пр. № 2/759/3092/24

20 травня 2024 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ул`яновської О.В.,

секретаря судового засідання Кривонос Ю.Р.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Абібулаєвої Т.Г. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві з викликом сторін у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

І. Позиція сторін у справі

у квітні 2024 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, після уточнення 20.05.2024 позовних вимог, просить суд зобов?язати відповідача виплатити позивачу грошові кошти у розмірі 10632 грн 82 коп., які були наявні на банківській картці № НОМЕР_1 на день видалення вказаної картки з застосунку Приват24.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі повного виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31.12.2022 та постанови Київського апеляційного суду від 08.12.2023 у цивільній справі 759/6393/22, а саме погашення заборгованості у розмірі 29483 грн 91 коп. та сплати судового збору у розмірі 1339 грн 74 коп., ОСОБА_1 вимагав від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» привести його банківську картку № НОМЕР_1 в нульовий стан та розблокувати її. Однак, на початку березня 2024 року ОСОБА_1 зайшовши в застосунок Приват24 виявив, що банківська картка № НОМЕР_1 з застосунку Приват24 зникла, а також з вказаного застосунку зникла історія транзакцій по банківській картці № НОМЕР_1 . Вказані дії АТ КБ «ПРИВАТБАНК» є необґрунтованими, протиправними та незрозумілими, так як станом на початок березня 2024 на банківській карті № НОМЕР_1 були грошові кошти ОСОБА_1 у розмірі приблизно 9500 грн 00 коп.

07.05.2024 представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі. Однак, відповідач не заперечує факт погашення позивачем після винесення судом першої інстанції рішення заборгованості, що у підсумку складає 30823 грн 65 коп. За фактом звернення позивача, у зв`язку з коригуванням заборгованості відповідно до рішення суду, залишок заборгованості за кредитом, незадоволений у судовому порядку 12.03.2024 року банком списано, картку закрито. Крім того, зарахувань особистих коштів на суму 9500 грн 00 коп. на картку № НОМЕР_1 після 31.10.2022 не відбувалося. Всі поповнення до 31.10.2022 (включно) були предметом перегляду за новоявленими обставинами і включені в розрахунок при визначені суми боргу позивача перед відповідачем, відтак, посилання на наявність особистих коштів позивача в обсязі 9500 грн 00 коп. на кредитній картці не знайшли свого підтвердження (а.с. 56-100).

20.05.2024 до суду від позивача надіслано відповідь на відзив, де зазначив, що саме через те, що з банківського застосунку ОСОБА_1 зникла вся інформація по зазначеній картці позивач не зміг вказати точну суму грошових коштів, що були на банківській карті № НОМЕР_1 на початок березня 2024. З відзиву на позов вбачається, що 05.03.2024 з картки позивача АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно списав 1339 грн 74 коп.; 12.03.2024 з картки позивача АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно списав 9293 грн 08 коп. Таким чином, з картки ОСОБА_1 відповідач незаконно списав всього 10632 грн 82 коп. За таких обставин станом на 05.09.2023 ОСОБА_1 сплатив АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/ н від 12.02.2013 у розмірі 29483 грн 91 коп. та судовий збір у розмірі 1339 грн 74 коп., що разом складає 30823 грн 65 коп. Отже, позивачу не зрозуміло, на якій підставі відповідач 05.03.2024 та 12.03.2024 стягнув з позивача кошти у сумі 10632 грн 82 коп., якщо станом на 05.09.2023 заборгованість позивача була повністю погашена (а.с. 106-109).

ІІ. Процесуальні дії і рішення суду

відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 05.04.2024 справу розподіллено на суддю Ул`яновську О.В. (а.с. 26-26).

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 08.04.2024 у справі відкрито провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с. 29-30).

Ухвалою судді від 12.04.2024 витребувано в Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» всю інформацію, щодо надходжень витрат коштів включно, по банківській карті (рахунку) № НОМЕР_1 (а.с. 35-36).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.04.2024 здійснено перехід із спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін до розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 52-53)

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, просила відмовити.

Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

ІІІ. Фактичні обставини справи

судом встановлено, що 13.04.2023 рішенням Святошинського районного суду м. Києва стягнено із ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 12.02.2013 у розмірі 29483 грн 91 коп. та судовий збір у розмірі 1339 грн 74 коп., а всього підлягає стягненню 30823 грн 65 коп. У решті позову - відмовлено (а.с. 7-8).

Постановою Київського апеляційного суд від 08.12.2023 рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2023 в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приват Банк» заборгованості за кредитним договором б/н від 12.02.2013 у розмірі 29483 грн 91 коп. скасовано, постановити в цій частині нове рішення про стягнення заборгованості у розмірі 29483 грн 91 коп. (а.с. 9-11).

Згідно платіжних інструкцій ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» сплачено: 08.06.2023 суму у розмірі 5000 грн 00 коп.; 06.07.2023 суму у розмірі 17872 грн 00 коп.; 05.09.2023 суму у розмірі 7951 грн 65 коп. (а.с. 13-15).

Відповідно до виписки по картці/рахунку № НОМЕР_1 усі погашення у залишок заборгованості та внесення коштів на рахунок починаються з 31.10.2022, тобто з ухвалення рішення суду (а.с. 62-99).

ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду

відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов?язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов?язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов?язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов?язку. Зобов?язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов?язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 1066 ЦК України, банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Статтею 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 1068 ЦК України, клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором.

Згідно зіст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Відповідно дост. 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов?язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов?язані з героризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила віх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позовні вимоги сформульовано таким чином, що на кредитному рахунку «нібито» були наявні особисті кошти позивача, проте жодних доказів про таке до суду не надано.

Відповідно до рішення Київського апеляційного суду від 08.12.2023 по справі 759/6393/22 Позивач мав сплатити на користь відповідача заборгованість по кредитній картці в розмірі 29483 грн 91 коп. та 1339 грн 74 коп.. судового збору, присудженого за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2023 залишеного в цій частині без змін.

Відповідач не заперечує факт погашення позивачем після винесення судом першої інстанції рішення наступних сум: 5000 грн 00 коп., 17872 грн 00 коп., 7951 грн 65 коп., що у підсумку складає 30823 грн 65 коп.

Зазначена сума відповідає сумі боргу позивача за рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.04.2023 після його перегляду в апеляційному порядку, а саме 29483 грн 91 коп. + 1339 грн 74 коп.. = 30823 грн 65 коп..

За фактом звернення позивача, у зв`язку з коригуванням заборгованості відповідно до рішення суду, залишок заборгованості за кредитом, незадоволений в судовому порядку, 12.03.2024 банком списано, картку закрито.

Для корегування заборгованості банком було вчинено наступні платежі:

1) 05/03/2024 16:07:09 05/03/2024 P32 S DB -1,339.74 UAH -1,339.74 -9,293.08 CP980048 UKR /DID=PB_EN_BOPMNP04855792/ПОГАШЕННЯ СУДОВОГО ЗБОРУ ДОГ РЕФ.SAMDNWFC0 РАХУНОК НОМЕР_2 ПЕРЕКАЗ З КАРТКИ, Грошові перекази.

2) 12/03/2024 11:39:19 12/03/2024 P33 S CR 9,293.08 UAH 9,293.08 0.00 CP980054 UKR /DID=PB_EN_SP:LAWSUITE/N-SMS СПИСАННЯ НЕЗАДОВОЛЕНИХ СУМ ЗГIДНО РIШЕННЯ СУДУ SZ_6778003 ПОПОВНЕННЯ КАРТКИ, Грошові перекази.

Будь яких поповнень кредитної картки № НОМЕР_1 з боку позивача, окрім сум зазначених в позовній заяві до суду не додано.

Відповідно до Виписки по рахунку (додається) зарахувань особистих коштів на суму 9500 грн 00 коп. на картку № НОМЕР_1 після 31.10.2022 не відбувалося. Всі поповнення до 31.10.2022 (включно) були предметом перегляду за новоявленими обставинами і включені в розрахунок при визначені суми боргу позивача перед відповідачем.

Відповідно до положень ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, при цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Як правило, особа, чиї права порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України та не є вичерпним. За змістом п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є зокрема й примусове виконання обов`язку в натурі.

Дії - це вчинки людини, акти державних органів. Це такі юридичні факти, настання яких залежить від волі осіб, для яких у зв`язку з цими фактами виникають юридичні наслідки. Вони є результатом свідомої, цілеспрямованої діяльності людей та інших суб`єктів права.

В позовній заяви не зазначено на підставі якої норми закону у відповідача виникає обов`язок з виплати позивачу грошових коштів, яких на карту внесено не було, адже на карті обліковувалась лише кредитна заборгованість з від`ємним сальдо.

Таким чином, враховуючи все вищенаведене в своїй сукупності, з урахуванням того, що, Позивач зазначає на необхідності відмови в задоволенні позовних вимог

Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та недоведеними, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

V. Розподіл судових витрат

відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», а в задоволенні позову відмовлено, відшкодування судових витрат не здійснюється.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 15, 204, 509, 526, 610, 614, 1066, 1068, 1071-1074 ЦК України; ст.ст. 3, 10, 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції яких перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О.В. Ул`яновська

Повний текст судового рішення складено 30.05.2024