С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
__________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

І. Вступна частина

27 жовтня 2024 року суддя Солом`янського районного суду м. Києва Коробенко С.В. розглянув матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКАМА» про визнання трудових відносин припиненими.

ІІ. Описова частина

18 жовтня 2024 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКАМА» про визнання трудових відносин припиненими.

Обгрунтовуючи позов Позивачка зазначила, що вона з 05.06.2006 працювала на посаді директора ТОВ «ТЕКАМА». У вересні 2008 року написала заяву про звільнення за власним бажанням згідно зі ст. 38 КЗпП України, проте в ЄРПОУ вона досі значиться директором товариства.

У зв`язку з цим, як зазначає Позивачка, 03.09.2024 вона знову поштою звернулася до Відповідача повторно із заявою про звільнення, проте конверт з її заявою повернувся за закінченням зберігання. У зв`язку з Позивачка, враховуючи неможливість оформлення припинення трудових відносин у встановленому порядку, просить визнати їх припинення шляхом ухвалення судового рішення.

ІІІ. Мотивувальна частина

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можна вирішити у межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (абзац перший частини першої статті 19 ЦПК України).

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів в будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, такий суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких, зазвичай, хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення процесуальні закони не віднесли до юрисдикції інших судів.

Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (частина перша статті 43 Конституції України).

До трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами (частина перша статті 3 КЗпП України).

Законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього (стаття 4 КЗпП України).

Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем-фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець-фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін (речення перше частини першої статті 21 КЗпП України).

Однією з підстав припинення трудового договору є закінчення його строку (пункт 2 частини першої статті 36 КЗпП України), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Реалізація учасниками товариства корпоративних прав на участь в управлінні ним шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Хоча такі рішення уповноваженого на їхнє прийняття органу можуть мати наслідки і для трудових відносин, але визначальними у таких ситуаціях є відносини корпоративні, тобто пов`язані з управлінням товариством (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 510/456/17, від 8 листопада 2019 року у справі № 667/1/16, від 4 лютого 2020 року у справі № 915/540/16 (пункт 34), від 19 лютого 2020 року у справі № 145/166/18 (пункт 53), від 12 січня 2021 року у справі № 127/21764/17).

За змістом пункту 3 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають із корпоративних відносин, в тому числі пов`язані з управлінням юридичної особою.

З огляду на цей припис перелік спорів, що виникають із корпоративних відносин і належать до юрисдикції господарських судів, не є вичерпним, й охоплює зокрема спори, пов`язані з управлінням юридичною особою. Стороною цих спорів не обов`язково є учасник такої особи. Спір щодо припинення трудового договору одноосібного виконавчого органу (директора) господарського товариства є спором, який виник із корпоративних відносин, оскільки пов`язаний із реалізацію держави особі профільного Міністерства компетенції щодо формування виконавчого органу та припинення його повноважень. Тому такий спір стосується управління юридичною особою і належить до юрисдикції господарського суду.

Реалізація засновником підприємства корпоративних прав на участь в управлінні ним шляхом прийняття компетентним органом рішень про обрання (призначення), усунення, відсторонення, відкликання членів виконавчого органу цього об`єднання стосується також наділення або позбавлення їх повноважень на управління товариством. Такі рішення уповноваженого на це органу мають розглядатися не в межах трудових, а саме корпоративних правовідносин, що виникають між товариством та особами, яким довірено повноваження з управління ним (абзац четвертий пункту 3.2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України у від 12 січня 2010 року № 1-рп/2010 у справі № 1-2/2010).

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ТОВ «ТЕКАМА» про визнання припиненими трудових відносин між підприємством та нею, як керівником цього товариства.

Отже, цей спір пов`язаний з діяльністю товариства й управлінням ним. Наслідки його вирішення можуть впливати на трудові правовідносини з Позивачем, що не змінює корпоративного характеру такого спору.

Тому, згідно з правовою позицію викладеною Великою палатою Верховного Суду в постанові від 14 червня 2023 року в справі №448/362/22 (№14-113цс22) такий спір пов`язаний із управлінням юридичною особою та належить до юрисдикції господарського суду.

Подібні висновки Верховного Суду містяться і в постанові від 10.05.2023 в справі №359/8573/20, спір у які також стосувався трудових відносин між підприємством і його керівником.

Відповідно до ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З огляду на зазначені вище положення законодавства суд приходить до висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

ІV. Резолютивна частина

Керуючись ст. 186 ЦПК України суд ухвалив:

1.Відмовити у відкритті провадження в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕКАМА» про визнання трудових відносин припиненими у зв`язку з тим, що спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

2.Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її складання

Суддя: