Справа № 643/3520/24
Провадження № 2/643/2329/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.05.2024 року Московський районний суд міста Харкова у складі: головуючого судді Майстренко О.М., за участю секретаря -Гутченко Н.В., представника позивача -адвоката Заруцького Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в залі судових засідань Московського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

встановив:

До Московського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив , що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 25.07.2022 року. Від шлюбу сторони мають дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 254 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження №59. Позивач вказує, що сімейне життя з самого початку не складалося та було досить напруженим. Спільне життя було вже нестерпним та сторони фактично розійшлися у 2022 році, дитина ОСОБА_4 залишилася проживати з позивачем. Дитина була не дуже схильна до матері через її байдуже ставлення до неї. Після припинення відносин у 2022 році і по сьогоднішній час відповідач не бере жодної участі у вихованні, розвитку дитини, вона знаходяться на повному утриманні батька. Аліменти відповідач не сплачувала та не сплачує і до сьогодні. Тобто, вона має можливість брати участь у вихованні дітей, проте не робить цього.

Представник позивача адвокат Заруцький Р.М. подав уточнену позовну заяву, а також заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив слухати справу без його участі та участі позивача. Зважаючи на подання відповідачем заяви про визнання позову, проти розгляду справи без відповідача не заперечував.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась , подала до суду нотаріально засвідчену заяву, у якій визнає обставини, зазначені у позовній заяві, справу просить розглядати без її участі та присутності.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. До суду надано письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Розгляд справи просили проводити без участі представника Департаменту служб у справах дітей.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню з наступних підстав.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені умови, як кожну окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, тобто свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Частинами 2, 3 статті 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.

У пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею дснх загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до п. 15 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно з принципом ст. 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

З досліджених матеріалів справи судом встановлено, що згідно свідоцтв про народження дітей відповідач та позивач по справі є батьками неповнолітніх - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис про народження № 254 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження №59.

Шлюб між сторонами розірвано рішенням Дзержинського районного суду м. Харків від 25.07.2022 року , копія якого наявна в матеріалах справи.

Спільне проживання між сторонами не склалось, відповідач залишив дитину на виховання позивачу та проживає окремо.

Відповідно до відповіді КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №19» Харківської міської ради, останнім часом дитиною опікується батько, ОСОБА_1 З 2020 року мати дівчинки, ОСОБА_2 , з дитиною до лікарні не приходила, здоров`ям доньки не цікавилась. З приводу медичних оглядів, захворювань та профілактичних щеплень дитина приходить у супроводі батька. Догляд та лікування дівчинки батько виконує в повному обсязі.

Згідно відповіді, наданою Комунальним закладом «Харківський ліцей №152 ХАРКІВСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ», мати дитини була присутня 30.08.2023 року на зустрічі з класним керівником, на даний час телефонний зв`язок не підтримує, спілкується через мессенджери. З 28.08.2023 року дитина перебуває у місті Харків та мешкає з батьком, ОСОБА_1 Батько, позивач, постійно підтримує зв`язок з класним керівником, відвідує загальношкільні та класні збори.

Згідно нотаріально засвідченої заяви свідка, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , після розірвання шлюбу у 2022 році дитина залишилась проживати з позивачем. З моменту розірвання шлюбу і до сьогодні відповідач (мати дітей) не бере участь у вихованні дитини, не спілкується з донькою, не зустрічається з нею та не виявляє цікавості до дитини. Батько, позивач, намагався спонукати відповідача до спілкування з донькою, але все марно.

Згідно нотаріально засвідченої заяви свідка, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами у березні 2022 року дитина залишились проживати з позивачем (батьком), після чого відповідач (мати) не бере участі у вихованні дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її життям, не навідується. Вказане відоме свідку від позивача та самої дитини, оскільки свідок регулярно буває вдома у позивача з дитиною, проводить з ними час.

Згідно довідки, виданої Школою робототехніки та програмування для дітей від 8 до 16 років «ROBOCODE», на заняття дитину завжди приводить і забирає батько, позивач, займається її вихованням та піклується; сплату за навчання здійснює у повному обсязі.

Відповідно до висновку, Департамент служб у справах дітей вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав.

Згідно відповіді управління превентивної діяльності Головного управління національної поліції в Харківській області на адвокатський запит адвоката Заруцького Р.М., згідно обліків відділу документального забезпечення та ІТС ІПНП в Харківській області громадянка ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції в Харківській області в період з 01.01.2022 року по 09.02.2024 року з заявами та скаргами щодо перешкоджання у спілкуванні з малолітньою донькою, не зверталась.

Усі вищезазначені обставини були також визнані відповідачем та підтверджені нею у нотаріально засвідченій заяві про визнання позову, яка була подана нею до суду.

Відповідач визнає позов та просить його задовольнити, справу просить розглядати без його участі.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, без поважних причин залишивши її без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, що свідчить про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батьки, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Відповідно до ч. 4 зазначеної статті, суд при поновленні батьківських прав перевіряє наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини.

Судом також встановлено, що дитина перебуває на повному утримані батька, позивача. Мати, відповідач, участі в утриманні дитини не бере, аліменти не сплачує.

За змістом ст. 180 СК України обов`язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків.

Відповідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Також аналогічні рекомендації з цих підстав викладені у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , стосовно дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також стягнення з неї аліментів на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІПН НОМЕР_1 , на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 164 СК України, ст. ст. 5, 6, 10, 206, 263-265, 280, 286, 287, 353 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Департамент служб у справах дітей Харківської міської ради про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 батьківських прав стосовно дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з Відповідача, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_1 , на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 від заробітку (доходу) Відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до суду з 10.04.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Роз`яснити відповідачу, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що відповідно до ст.169 Сімейного кодексу України вона може звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав після зміни відповідної поведінки як особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Рішення в частині стягнення платежу аліментів в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Майстренко О.М.