Провадження № 2/537/591/2024
Справа № 537/984/24
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.06.2024 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневича В.І., за участю секретаря судового засідання Бакай М.С., представника відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці, в режимі відеоконференції, в загальному порядку позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою де просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу України на його, ОСОБА_2 користь моральну шкоду у розмірі 1 000 000 грн. в наслідок системної бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області. Розгляд справи прохає провести за його відсутності.

В обґрунтуванні позовних вимог вказав, що факт системної бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області встановлений постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2024 року у справі № 440/6427/23, якою визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області, щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_2 від 21.04.2023 № ГР-15516789, поданого через Урядовий контактний центр, та має преюдиційне значення.

Також, ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 справа №537/1397/23 (провадження №1-кс/537/235/2023), скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження - задоволено. Скасовано постанову старшого дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Горбулі О.О. від 31.03.2023 про закриття кримінального провадження №0000527 від 02.12.2022, як незаконну.

Також, ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 справа №537/1383/23 (провадження №1-кс/537/233/2023), скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження - задоволено. Скасовано постанову старшого дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Горбулі О.О. від 05.04.2023 про закриття кримінального провадження №0000533 від 08.12.2022.

Також, ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 справа №537/1409/23 (провадження №1-кс/537/238/2023), скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження - задоволено. Скасовано постанову дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. від 20.03.2023 про закриття кримінального провадження №0000284 від 02.07.2022.

Також, ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 справа №537/1408/23 (провадження №1-кс/537/237/2023), скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження - задоволено. Скасовано постанову старшого дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Горбулі О.О. від 29.03.2023 про закриття кримінального провадження №0000532 від 08.12.2022.

Тобто, незаконність дій та повна бездіяльність працівників поліції підтверджена вказаними рішеннями судів та свідчить про системність порушення його прав та інтересів Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області.

У зв`язку з вищевикладеним позивач, ОСОБА_2 , вважає, що має право вимагати від Держави Україна в особі Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Державної казначейської служби України, компенсацію за незаконні закриття кримінальних проваджень, порушення розумних строків досудового розслідування та взагалі неякісного проведення досудового розслідування.

Вказує, що бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області призвела до повного зневірення в соціальному захисті його законних прав зі сторони правоохоронної системи на яку покладений обов`язок, захищати порушені права та інтереси громадян, вживати заходів щодо їх відновлення, а відтак позивач, ОСОБА_2 , отримав відчуття повної беззахисності зі сторони вказаних держави органів в особі Держави Україна.

Внаслідок протиправних дій та бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області, виражених в порушеннях чинного законодавства: безпосередньо його прав, встановлених судовими рішеннями, позивачу ОСОБА_2 була спричинена моральна шкода, яка складає 1 000 000 (один мільйон) гривень, що виражено в пережитих психо-емоційних перенавантаженнях, стресах, депресіях, ще додатковими життєвими труднощами окрім, того що позивач є інвалідом по зору І групи з дитинства.

Наявність моральної шкоди обґрунтовує наступним:

- душевними стражданнями повної бездіяльності поліції, підтвердженою в повній мірі постановою Другого апеляційного адміністративного суду 26.02.2024 року, справа 440/6427/23; ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 справа № 537/1397/23 (провадження № 1-кс/537/235/2023); ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 справа № 537/1383/23 (провадження № 1-кс/537/233/2023); ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19.04.202 справа № 537/1409/23 (провадження № 1-кс/537/238/2023); ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 справа 537/1408/23 (провадження № 1-кс/537/237/2023); зверненням ОСОБА_2 від 21.03.2023 поданого через Урядовий контактний центр, реєстраційний номер ГР-15516789;

- душевними стражданнями у зв`язку з направленням ним ряду звернень до різних інстанцій та органів з метою відновлення його порушених прав та інтересів;

- душевними стражданнями у зв`язку з підготовкою самостійно матеріалів до суду та відстоюванням своїх порушених прав та інтересів у суді;

- незаконними винесеннями постанов про закриття вказаного кримінального провадження ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, як структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області;

- душевними стражданнями внаслідок відсутності належного процесуального керівництва зі сторони ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, як структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області;

- розчаруванням відсутності мого правового захисту зі сторони Держави Україна в особі ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, як структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Тож, враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду у системних протиправних дій зі сторони Держави Україна позивач ОСОБА_2 оцінює у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, адже ним перенесені надлюдське психо-емоційне навантаження, стреси, хвилювання, які суттєво впливають постійно на його стан здоров`я, адже всі матеріали справи будуть направлені позивачем до Європейського суду з прав людини, а це все стреси, недоспані ночі, переживання, хвилювання відсутності ефективного Національного захисту позивача, адже викрито неефективність проведеної реформи Поліції та незаконне витрачання на реформи поліції мільйони гривень з бюджету України та Міжнародних партнерів, а фактично все виявилось Політичним популізмом, адже твердження політиків в ефективності реформи поліції взагалі не відповідало та не відповідає дійсності та є надуманим фактом.

Ухвалою Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 12.03.2024 року за означеним позовом було відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням до підготовчого судового засідання.

14.03.2024 року від позивача - ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

25.03.2024 року від відповідача - Головного управління Національної поліції в Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просять відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказують, що дану позовну заяву вважають безпідставною та необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

По-перше, позивач не був присутній ні на одному судовому засіданні по справі № 440/6427/23, до того ж дана справа розглядалась судом за правилами спрощеного позовного провадження повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

По-друге, відділом дізнання ГУНП в Полтавській області було направлено відповідь позивачу листом від 17.05.2023 № 44/ГР-104/кц в якому було зазначено, що сектором дізнання відділення поліції №1 Кременчуцького РУП ГУНП проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000284 від 02.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 (підроблення документів) КК України, у кримінальному провадженні №0000527 від 02.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 (самоправство) КК України, у кримінальному провадженні №0000532 від 08.12.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 (самоправство) КК України та у кримінальному провадженні №0001 від 08.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 175 (невиплата заробітної плати) КК України.

Стосовно необґрунтованого, на думку позивача, закриття кримінальних проваджень №0000284, №0000527, №0000532 останнього проінформовано, що дізнавач, згідно ст. 40-1 КПК України, здійснює свої повноваження до вимог кодексу та є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручатися в яку осіб, що не мають на те законних повноважень - заборонено.

Рішення дізнавачів сектору дізнання відділення поліції № 1 Кременчуцького РУП ГУНП про закриття вказаних кримінальних проваджень були прийняті на підставі зібраних доказів з точки зору належності, достатності і взаємозв`язку та перевірено Кременчуцькою окружною прокуратурою. Підстав, які б свідчили про необґрунтованість та упередженість винесення постанови про закриття кримінального провадження, не встановлено.

Наразі у кримінальних провадженнях №0000284, №0000527, №0000532, №0000533 сектором дізнання відділення поліції №1 Кременчуцького РУП ГУНП проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на повне, всебічне та неупереджене дослідження обставин скоєних кримінальних правопорушень.

Хід досудового розслідування у кримінальних провадженнях №0000284, №0000527, №0000532, №0000533 перебуває на контролі відділу дізнання ГУНП в Полтавській області.

Одночасно повідомлено, що кримінально-процесуальний кодекс України не містить конкретних строків, протягом яких дізнавач має встановити особу, винну у вчиненні кримінально караного діяння та надіслати такій особі повідомлення про підозру. У КПК України зазначається, що кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Також позивачу було роз`яснено, що відповідно до ст. 56 КПК України він має право звернутися з клопотанням про проведення необхідних, на його думку, додаткових слідчих дій у кримінальному провадженні № 0000284, безпосередньо до дізнавача СД відділення поліції № 1 Кременчуцького РУП ГУНП Слюсар Віталії Олександрівни та у кримінальному провадженні №0000533 безпосередньо до старшого дізнавача СД відділення поліції № 1 Кременчуцького РУП ГУНП Горбулі Олександра Олександровича.

Також ОСОБА_2 було повідомлено, що під час досудового розслідування він має право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність дізнавача, відповідно до ст. 303 КПК України.

Відтак протиправні дії зі сторони ГУНП в Полтавській області не відбувалися, а звернення позивача було розглянуте в повному обсязі, службове розслідування відносно ОСОБА_3 було проведено та відповідь була надіслана позивачу відповідно до Закону України «Про звернення громадян».

Відповідач вважає, що позивач, у порушення ст. ст. 12, 81 ЦК України не надав до суду доказів наявності умов для відшкодування моральної шкоди неправомірність дій органу державної влади (відповідача), наявність шкоди і причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Сам по собі факт визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області що полягає у не наданні ОСОБА_2 відповіді на його звернення від 21.04.2023 реєстраційний номер ГР-15516789 поданого через Урядовий контактний центр не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки судове рішення, яким визнано протиправні дії, не встановлено доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності.

Отже, позивачем в порушення вищезазначених норм не доведено наявність шкоди завданої йому, в т.ч. ГУНП в Полтавській області, доказів наявності завданої шкоди ні суду, ні шкоди, яка підлягає стягненню та є не зрозумілим з чого виходив позивач визначаючи розмір моральної шкоди. Таким чином, обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог недоведеними, а тому позовні вимоги ОСОБА_2 не підлягають задоволенню.

27.03.2024 року від відповідача Державної казначейської служби України, надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого Державна казначейська служба України не визнає позовні вимоги ОСОБА_2 та заперечує проти їх задоволення з наступних підстав.

Державна казначейська служба вважає посилання позивача, як на підставу завдання йому моральної шкоди - неналежний розгляд його звернення від 21.04.2023 реєстраційний номер ГР-15516789, безпідставним, оскільки констатація порушень з боку посадових осіб Головного управління Національної поліції в Полтавській області в постанові Другого апеляційного адміністративного суду від 26 лютого 2024 року у справі № 440/6427/23, в частині неналежного розгляду звернення та поновлення прав позивача, шляхом зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути звернення позивача, є достатньою справедливою сатисфакцією (Рішення Європейського суду «Сивокоз проти України» від 04.10.2005).

Сам факт визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_2 не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для її відшкодування, так як судові рішення, якими визнано протиправність дій (бездіяльності), не встановлюють доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності.

При розгляді вимоги позивача про відшкодування завданої йому моральної шкоди судом можуть братися до уваги лише ті негативні наслідки немайнового характеру, які доведені позивачем під час розгляду дав справи.

Так, позивач при розгляді справи повинен був довести: факт наявності моральної шкоди; факт протиправності дій (бездіяльності) посадових осіб (Відповідача 1); наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діяннями Відповідача 1 та завданою шкодою.

Але вказані обставини не були доведені позивачем, а доводи щодо спричинення моральної шкоди, викладені у позовній заяві, є безпідставними і нічим не доведеними, як і визначений розмір шкоди, яка на думку позивача підлягає відшкодуванню.

Інтереси держави полягають у забезпеченні правомірного обігу бюджети коштів, додержанні законодавчого порядку відшкодування, а також у визнанні фінансуванні лише законних підстав відшкодування шкоди. Безпідставне стягнення бюджетних коштів створює загрозу економічним інтересам держави, порушує порядок надходження, акумулювання та використання коштів державного або місцевого бюджету, що може призвести до неможливого фінансування видатків бюджетів, у т. ч. захищених.

Держава бере участь у справі як відповідач через відповідний орган державної влади, зазвичай орган, діями якого заподіяно шкоду. З позовної заяви вбачається, що Державна казначейська служба ніяких допроцесуальних відносин з позивачем не мала, його законні права та інтереси не порушувала. Отже, залучення або ж незалучення до участі у таких категоріях спорів Державної казначейської служби не впливає на результати її розгляду, оскільки вона не є тим суб`єктом, який порушив права чи інтереси позивача.

Підсумовуючи вищевикладене та враховуючи недоведеність позивачем факту завдання моральних страждань, душевних переживань та психологічного розладу, наявність втрат немайнового характеру, що настали у зв`язку з діями відповідача 1; відсутність, належних доказів, якими підтверджується заподіяння моральної шкоди позивачеві; не надання обґрунтованого розрахунку розміру шкоди в сумі - 1 000 000,00 грн, вважають, що факт заподіяння моральних страждань, як того вимагає ч.3 ст. 23 ЦК України, позивачем не підтверджено. А тому жодних законних підстав для стягнення моральної шкоди на користь позивача не має.

В судове засідання позивач - ОСОБА_2 не з`явився, однак у матеріалах справи мається заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та прохає задовольнити.

В судове засідання представник відповідача - Головного управління Національної поліції в Полтавській області - Паламар Д.О. не з`явився, направив заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача та прохав врахувати раніше поданий відзив.

В судовому засіданні представник відповідача - Державної казначейської служби України Кобеляцька М.А. прохала відмовити у задоволені позовних вимог з підстав вказаних у поданому відзиві.

Заслухавши представника відповідача, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 21.04.2023, позивачем, ОСОБА_2 через Урядовий контактний центр подано заяву, реєстраційний № ГР-15516789, до відділення поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якій викладено вимоги негайно провести службову перевірку по факту системних незаконних дій дізнавача ОСОБА_3 з притягненням його до дисциплінарної відповідальності з вирішенням питання перебування на посаді, а також притягнути до відповідальності прямого керівника ОСОБА_3 за відсутність відомчого контролю за діями підлеглих.

У зв`язку з тим, що відповіді на вказану заяву станом на 21.05.2023 відділенням поліції № 1 Кременчуцького РУП, як структурним підрозділом ГУНП в Полтавській області, позивачу надано не було, жодного належного заходу реагування не вжито, що порушувало права позивача як заявника, ОСОБА_2 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність відділення поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції, як структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області, щодо не належного розгляду звернення ОСОБА_2 від 21.04.2023, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ГР-15516789;

- визнати протиправною бездіяльність відділення поліції №1 Кременчуцького районного управління поліції, як структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області, щодо не вжиття відповідних заходів реагування по обставинам, викладеним у зверненні ОСОБА_2 від 21.04.2023 поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ГР-15516789;

- зобов`язати відділення поліції № 1 Кременчуцького районного управління поліції, як структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області, повторно розглянути звернення ОСОБА_2 , реєстраційний № ГР- 15516789 від 21.04.2023, вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановлених судом та подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погодившись з рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на означене рішення.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.06.2023 по справі № 440/6427/23 скасовано. Прийнято нову постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_2 від 21.04.2023 за № ГР-15516789, поданого через Урядовий контактний центр. Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_2 від 21.04.2023 за №ГР-15516789, поданого через Урядовий контактний центр, з урахуванням висновків суду . У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Згідно тексту постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2024 року, «Судовим розглядом встановлено, що 21 квітня 2023 року ОСОБА_2 направив через Урядовий контактний центр заяву (реєстраційний номер ГР- 15516789), адресовану начальникові ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, в якій повідомляв, що з ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.04.2023, справа №537/1397/23, йому стало відомо, що скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження задоволено, скасовано постанову старшого дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Горбулі О.О. від 31.03.2023 про закриття кримінального провадження №0000527 від 02.12.2022. Також згідно ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 справа №537/1383/23, стало відомо, що скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження задоволено, скасовано постанову старшого дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Горбулі О.О. від 05.04.2023 про закриття кримінального провадження №0000533 від 08.12.2022. Також згідно ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.04.2023, справа №537/1409/23, йому стало відомо, що скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження задоволено, скасовано постанову старшого дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. від 29.03.2023 про закриття кримінального провадження №0000532 від 08.12.2022. Зазначив, що системна незаконність та бездіяльність дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області підтверджується вищевикладеними фактами. У зв`язку з вищевикладеними фактами позивач просив провести службову перевірку по факту системних незаконних дій ОСОБА_3 з притягненням його до дисциплінарної відповідальності з вирішенням питання про перебування на посаді. Окремо заявник вимагав притягнути до відповідальності прямого керівника ОСОБА_3 за відсутність відомчого контролю за діями підлеглих.

Відповідь на вказане вище звернення надано листом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 17.05.2023 вих. №44/ГР-104/кц, в якому повідомлено, що з метою з`ясування обставин, викладених у зверненні, проведено службове розслідування, за результатами якого зазначені обставини не знайшли свого підтвердження. Повідомлено, що сектором дізнання відділення поліції №1 Кременчуцького РУП ГУНП проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000284 від 02.07.2022 за ознаками криміналього правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні №0000527 від 02.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України, у кримінальному провадженні №0000532, від 08.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України та у кримінальному провадженні №0000533 від 08.12.2022, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 175 КК України. Стосовно необгрунтованого закриття кримінальних проваджень №0000284, №0000527, №0000532 повідомлено, що дізнавач, згідно ст. 40-1 КПК України, здійснюючи свої повноваження до вимог кодексу є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручатися в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, заборонено. Також повідомлено, рішення дізнавачів сектору дізнання відділення поліції № 1 Кременчуцького РУП ГУНП про закриття вказаних кримінальних проваджень були прийняті на підставі зібраних доказів з точки зору належності, достатності і взаємозв`язку та перевірено Кременчуцькою окружною прокуратурою.

Підстав, які б свідчили про необгрунтованість та упередженість винесення постанови про закриття кримінального провадження, не встановлено. Роз`яснено заявнику, ще відповідно до ст. 56 КПК України він, як потерпілий, має право звернутися з клопотанням про проведення необхідних, на його думку, додаткових слідчих дій у кримінальному провадженні №0000284, безпосередньо до дізнавача СД відділення поліції №1 Кременчуцького РУП ГУНП Слюсар Віталії Олександрівни та у кримінальному провадженні №0000533 безпосередньо до старшого дізнавача СД відділення поліції №1 Кременчуцького РУП ГУНП Горбулі Олександра Олександровича. Також поінформовано, що під час досудового розслідування заявник має право оскаржувати рішення, дії чи бездіяльність дізнавача, відповідно до ст. 303 КПК України.

Колегія суддів, дослідивши зміст листа-відповіді зазначає, що він не містить відомостей про результати розгляду питань, поставлених позивачем у зверненні від 21.04.2023 № ГР-15516789, а саме: не надано позивачу відповіді на питання наявності чи відсутності підстав для проведення службової перевірки по Факту закриття кримінального провадження №0000527 від 02.12.2022, №30000284 від 02.07.2022, №0000532 від 08.12.2022, №0000533 від 08.12.2022 та невиконання дізнавачами сектору дізнання відділення поліції №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Горбулені Олександром Олександровичем та ОСОБА_4 необхідних та достатніх заходів в межах такого провадження.

Таким чином, звернення позивача від 21.04.2023, подане через Урядовий контактний центр, реєстраційний номер ГР-15516789, у порушення наведених вище норм Закону, відповідачем розглянуто без об`єктивної та всебічної перевірки, та без надання ґрунтовних та вичерпних відповідей стосовно усіх порушених позивачем питань, а саме: щодо проведення службової перевірки з притягнення працівників поліції до відповідальності.

Оскільки відповідь Головного управління Національної поліції в Полтавській області на скаргу позивача не містить результатів об`єктивного розгляду скарги, перевірки викладених фактів у скарзі, колегія суддів доходить висновку про наявність обгрунтованих підстав для визнання протиправними дій відповідача щодо неналежного розгляду його звернення від 21.04.2023 за № ГР-15516789.

Між тим, позивач посилається на неотримання жодної відповіді на своє звернення від 21.04.2023, поданого через Урядовий контактний центр реєстраційний № ГР-15516789.

Як зазначає відповідач у відзиві на апеляційну скаргу, відповідь на електронне звернення ОСОБА_2 від 21.04.2023 реєстраційний № ГР-15516789 направлено йому на електронну адресу, в підтвердження чого надано скріншот з електронного кабінету Головного управління Національної поліції в Полтавській області. Також, відповідач зазначив, що відповідь позивачу направлялась поштою.

Колегією суддів з наданого відповідачем скріншоту з електронного кабінету Головного управління Національної поліції в Полтавській області, а саме з розділу "історія" вбачається, що дата відповіді: 17 05.2023 00:00; остаточна відповідь (файл): гр-1551678.pdf; відповідь надано: поштою.

Поряд із тим, матеріали справи не містять доказів направлення відповіді на звернення позивача від 21.04.2023 поштою, зокрема: опису вкладення, зворотного поштового повідомлення, конверту, що повернувся за закінченням терміну зберігання, як і відсутні докази отримання ОСОБА_2 вказаної відповіді засобами поштового зв`язку або засобами електронного зв`язку.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що наявність скріншоту з електронного кабінету Головного управління Національної поліції в Полтавській області не є належним та допустимим доказом належного повідомлення запитувача інформації про результати розгляду його звернення.».

З долучених до позову позивачем копій ухвал (резолютивних частин) Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 року вбачається наступне.

Так, ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 справа №537/1397/23 (провадження №1-кс/537/235/2023), скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження - задоволено. Скасовано постанову старшого дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Горбулі О.О. від 31.03.2023 про закриття кримінального провадження №0000527 від 02.12.2022.

Також, ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 справа №537/1383/23 (провадження №1-кс/537/233/2023), скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження - задоволено. Скасовано постанову старшого дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Горбулі О.О. від 05.04.2023 про закриття кримінального провадження №0000533 від 08.12.2022.

Також ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 справа №537/1409/23 (провадження №1-кс/537/238/2023), скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження - задоволено. Скасовано постанову дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. від 20.03.2023 про закриття кримінального провадження №0000284 від 02.07.2022.

Також, ухвалою слідчого судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 справа №537/1408/23 (провадження №1-кс/537/237/2023), скаргу ОСОБА_2 на постанову про закриття кримінального провадження - задоволено. Скасовано постанову старшого дізнавача СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Горбулі О.О. від 29.03.2023 про закриття кримінального провадження №0000532 від 08.12.2022.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди (стаття 16 ЦК України).

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 48 ЦПК України позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина перша статті 167 ЦК України). Держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України). У цивільному судочинстві держава бере участь у справі як сторона через відповідний її орган, наділений повноваженнями саме у спірних правовідносинах, зокрема і представляти державу в суді (постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 5023/10655/11 (провадження № 12-161 гс 18) (пункт 6.22), від 21 серпня 2019 року у справі № 761/35803/16-ц (постанова № 14-316 цс 19) (пункт 33), від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц (провадження № 14-447 цс 19) (пункт 28)), зазвичай, орган, діями якого завдано шкоду. У справах про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, держава може брати участь через орган, діями посадової особи якого завдано шкоду.

Відповідно до статті 1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та, з урахуванням інших обставин, зокрема, тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (постанова Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 464/3789/17).

Аналіз статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом (стаття 1167 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) зроблено висновок, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Статті 1173, 1174 ЦК України передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Ними передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є необхідною, однак не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які підлягають доведенню у відповідних спорах. Підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із цих складових є підставою для відмови у задоволенні позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні кожного окремого спору про відшкодування моральної шкоди необхідно встановити та довести наявність усіх складових елементів цивільного правопорушення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17 (провадження № 12-199гс18) зазначено, що: необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Подібна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 464/3789/17, від 30 січня 2018 року в справі 804/2252/14, від 20 лютого 2018 року в справі № 818/1394/17 від 25 січня 2022 року в справі № 686/13686/2, від 07 вересня 2022 року в справі № 686/19070/21, від 07 вересня 2022 року в справі № 686/19910/21, від 26 вересня 2022 року в справі № 686/29071/21, від 27 жовтня 2022 року в справі № 686/20441/21.

За вимогами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.5,6 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач вважає, що системна бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, надає йому право на компенсацію моральної шкоди.

Вказуючи, що системна бездіяльність полягала у ненаданні відповіді ОСОБА_2 на його запит від 21.04.2023 № ГР-15516789, поданого через Урядовий контактний центр; винесення постанови старшим дізнавачем СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Горбуля О.О. від 31.03.2023 про закриття кримінального провадження №0000527 від 02.12.2022; винесення постанови старшим дізнавачем СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Горбуля О.О. від 05.04.2023 про закриття кримінального провадження №0000533 від 08.12.2022; винесення постанови дізнавачем СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Слюсар В.О. від 20.03.2023 про закриття кримінального провадження №0000284 від 02.07.2022; винесення постанови старшим дізнавачем СД ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Горбуля О.О. від 29.03.2023 про закриття кримінального провадження №0000532 від 08.12.2022.

Оскільки означені вище дії (бездіяльність) були визнані незаконними, що підтверджується вказаними рішеннями судів (постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2024 року у справі № 440/6427/23 та ухвалами Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 у справах: справа №537/1397/23 (провадження №1-кс/537/235/2023, справа №537/1383/23 (провадження №1-кс/537/233/2023), справа №537/1409/23 (провадження №1-кс/537/238/2023), справа №537/1408/23 (провадження №1-кс/537/237/2023, що свідчить про системність порушення його прав та інтересів Головним управлінням Національної поліції в Полтавській області.

Заподіяну йому моральну шкоду під час системних протиправних діях відповідача, позивач ОСОБА_2 , оцінює у розмірі 1 000 000 (один мільйон) гривень, адже ним перенесені надлюдське психо-емоційне навантаження, стреси, хвилювання, які суттєво впливають постійно на його стан здоров`я, депресії, ще додаткові життєві труднощі окрім, того що позивач є інвалідом по зору І групи з дитинства. Наявність моральної шкоди обґрунтовує, зокрема, наступним:

- душевними стражданнями повної бездіяльності поліції, підтвердженою в повній мірі рішеннями судів (зазначеними вище);

- душевними стражданнями у зв`язку з направленням ним ряду звернень до різних інстанцій та органів з метою відновлення його порушених прав та інтересів;

- душевними стражданнями у зв`язку з підготовкою самостійно матеріалів до суду та відстоюванням своїх порушених прав та інтересів у суді;

- незаконними винесеннями постанов про закриття вказаного кримінального провадження ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, як структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області;

- душевними стражданнями внаслідок відсутності належного процесуального керівництва зі сторони ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, як структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області;

- розчаруванням відсутності правового захисту зі сторони Держави Україна в особі: ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, як структурного підрозділу Головного управління Національної поліції в Полтавській області.

Однак, суд наголошує, що підставою для відшкодування моральної шкоди державним органом є: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди.

Як вже встановлено судом та зазначено вище, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2024 року у справі № 440/6427/23, визнано протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_2 від 21.04.2023 за № ГР-15516789, поданого через Урядовий контактний центр та зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути звернення ОСОБА_2 від 21.04.2023 за №ГР-15516789, поданого через Урядовий контактний центр, з урахуванням висновків суду. Ухвалами слідчого судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 у справах: справа №537/1397/23 (провадження №1-кс/537/235/2023, справа №537/1383/23 (провадження №1-кс/537/233/2023), справа №537/1409/23 (провадження №1-кс/537/238/2023), справа №537/1408/23 (провадження №1-кс/537/237/2023) скасовані постави дізнавачів про закриття кримінальних проваджень.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 303КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, у тому числі рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно із частиною другою статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування забезпечується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у ній.

Втім, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб саме по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої.

Суд зазначає, що позивачем не долучено до матеріалів справи повного тексту ухвал суду про скасування постанов про закриття кримінальних проваджень, що позбавляє суд можливості їх дослідити у судовому засіданні під час розгляду справи.

Однак, задоволення ухвалами слідчого судді Крюківського районного суду м. Кременчука від 19.04.2023 року скарг ОСОБА_2 та визнання факту порушення норм КПК України, саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.

Аналогічно, визнання протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо неналежного розгляду звернення ОСОБА_2 від 21.04.2023 за № ГР-15516789, поданого через Урядовий контактний центр та зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області повторно розглянути означене звернення, з урахуванням висновків суду, також становить достатньо справедливу сатисфакцію за шкоду, завдану особі.

З`ясовуючи наявність моральної шкоди та причинного зв`язку між діями/бездіяльністю службових осіб ВП № 1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області/ Головного управління Національної поліції в Полтавській області та моральною шкодою суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що будь-яких доказів (медичних висновків чи ін..) щодо наявності душевних страждань та погіршення стану здоров`я стороною позивача до суду не подано.

Відсутність будь яких доказів позбавляє суд можливості оцінити рівень негативних емоції на які вказує позивач, так як не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

Суд зазначає, що моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду.

Тож позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявності моральної шкоди, яку він оцінює у 1 000 000 грн.

Також відсутні будь які докази щодо того, що саме неналежний розгляд звернення ОСОБА_2 від 21.04.2023 за № ГР-15516789, поданого через Урядовий контактний центр та постанови дізнавачів про закриття кримінальних проваджень завдали ОСОБА_2 означені ним душевні стараждання.

Тобто позивачем не доведено суду наявності таких необхідних умов, як наявність моральної шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Таким чином, суду не доведено, що дії/бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, мали негативний вплив та викликали душевні страждання у позивача.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та шкодою, на яку посилається позивач, а постанова Другого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2024 року у справі № 440/6427/23 та ухвали слідчого судді Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 19.04.2023 у справах: справа №537/1397/23 (провадження №1-кс/537/235/2023, справа №537/1383/23 (провадження №1-кс/537/233/2023), справа №537/1409/23 (провадження №1-кс/537/238/2023), справа №537/1408/23 (провадження №1-кс/537/237/2023), самі по собі не є достатніми доказами.

Тож, суд приходить до висновку про не доведеність факту заподіяння позивачу моральної шкоди та відповідно відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди відповідачем.

А тому у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди, слід відмовити.

Згідно п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, ухвалюючи рішення, суд, зокрема вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати (судовий збір та витрати пов`язані з розглядом справи).

Відповідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору по даній справі слід віднести за рахунок держави.

Керуючись статтями 5, 10, 13, 19, 76, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 19, 56 Конституції України, ст. 23, 1166,1167,1172, 1173 Цивільного кодексу України, суд,

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати зі сплати судового збору по даній справі віднести за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подана апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.І. Хіневич

Повний текст рішення складено 06.06.2024 року.