Справа №442/8193/23
Провадження №2/442/165/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2024 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судових засідань Томан Р.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дрогобичі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу № 442/8193/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

учасники справи: представник позивача ОСОБА_3

відповідачка ОСОБА_2

встановив :

Позивач звернувся з позовом до відповідачки, просить змінити розмір аліментів, що стягуються з нього згідно з рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.08.2022 у справі 442/4814/22 та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 1700 гривень щомісяця на кожну дитину, але не менші 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилась дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.08.2022 постановлено стягувати з нього на користь відповідача аліменти на неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 3500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення було звернуто до примусового виконання.

Зазначає, що з 01.02.2022 проживає в Республіці Польща. Однак, останні три місяці у нього немає стабільної роботи, заробляє собі на життя я виключно тимчасовими підробітками. Крім цього, в Україні залишились проживати його батьки: батько ОСОБА_8 , який на даний час є безробітним та мати ОСОБА_3 , яка є особою з інвалідністю III групи загального захворювання, яка в силу свого стану здоров`я ніде не працює та перебуває на його утриманні, оскільки пенсії, яку отримує остання не вистачає на прожиття.

А тому, сплата аліментів у розмірі 7000 грн. на обох дітей значно перевищує його фактичні доходи та ставить його та його сім ю в скрутне матеріальне становище. Внаслідок чого, станом на 01.10.2023 сума заборгованості по аліментах становить 87 716,12 грн.

А тому, змушений звертатися до суду з позовною заявою про зменшення розміру аліментів на утримання дітей.

Зазначає, що обов`язок по утриманню дитини покладається не тільки на нього, але й на матір дитини, яка, в свою чергу, є здоровою, працездатною, а тому має можливість також брати участь у матеріальному забезпеченні їх дітей.

Відтак, просить змінити розмір аліментів, визначений рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31 серпня 2022 року та стягувати з нього аліменти на дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 1700 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.?

15.11.2023 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку.

Ухвалою від 30.11.2023 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 15.01.2024. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі.

02.01.2023 від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому позов заперечила, посилаючись на те, що доводи відповідача не відповідають дійсності, на даний час він живе та працює у Республіці Польща, участі в утриманні дітей не бере, має значну заборгованість по аліментах, з батьками в Україні він не проживає. Його мати хоч і є інвалідом ІІІ групи, проте є працездатною особою та може сама себе утримувати. Крім того, вказує, що його батьки мають ще одного сина працездатного віку, який не має сім`ї, а тому має кращу можливість забезпечувати батьків.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила такий задоволити, пояснила, що її син проживає в Республіці Польща, коштів для сплати аліментів в розмірі по 3500 грн на кожну дитину щомісяця він не має, а тому просить зменшити розмір аліментів.

Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечила, просила в такому відмовити з підстав, викладених у відзиві.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що в позові слід відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилася дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Заочним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 31.08.2022 ухвалено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 аліменти на неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3500 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 11.08.2022 і до досягнення дітьми повноліття.

Дане рішення ОСОБА_1 не оскаржувалось, набрало законної сили та було звернуто до примусового виконання.

На виконання данного рішення державним виконавцем Сколівського ВДВС у Стрийському районі Львівської області ЗМУ МЮ було відкрито виконавче провадження № 71090547.

Згідно з розрахунком державного виконавця від 01.10.2023 заборгованість по аліментах ОСОБА_1 за період з серпня 2022 року по вересень 2023 становить 87716,12 грн.

Згідно норм ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Пунктом 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.17 постанови від 15 травня 2006 року N3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно із статтею 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із статтею 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до пунктів 1 і 2 статті 3 Конвенції про права дитини, що була ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

За змістом статті 18 Конвенції, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Крім того, судом враховано той факт, що згідно з нормами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, з правового аналізу наведеної вище норми ч.1 ст.192 СК України необхідно дійти висновку про те, що наявність однієї із зазначених у цій нормі обставин є підставою для зміни раніше визначеного за рішенням суду або домовленістю між батьками розміру аліментів.

На підставу зменшення розміру сплачуваних аліментів позивач посилається на те, щона його утриманні перебувають його батьки, які на даний час є непрацездатними особами. Мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є особою ІІІ групи інвалідності, що підтверджується пенсійним посвідченням. Отримує пенсію по інвалідності.

З даного приводу суд зазначає, що наявність пенсійного посвідчення у ОСОБА_3 як інваліда ІІІ групи не свідчить про її непрацездатність, оскільки крім такого в матеріалах справи відсутні будь які докази.

Не береться судом в якості доказу Довідка № 623 від 02.10.2023, оскільки її зміст щодо проживання ОСОБА_1 із батьками суперечить його твердженням та твердженням його матері, яка представляла інтереси останнього в судовому засіданні.

З приводу доводів позивача про те, що обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків суд зазначає, що мати дітей ОСОБА_2 дійсно є особою працездатного віку, проте на даний час перебуває у декретній відпустці по догляду за дітьми сторін: дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що позбавляє її можливості працевлаштуватися та матеріально забезпечувати дітей.

Так, на думку суду, позивачем не підтверджено належними доказами погіршення його майнового стану. Розмір аліментів відповідає вимогам закону, його зменшення з підстав, що позивач має на утриманні батьків без підтвердження погіршення його матеріального стану суперечитиме інтересам його дітей. За таких обставин суд приходить до переконання про відмову в позові.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України в разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 102, 113, 43, 81, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

в позові відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 15.01.2024.

Суддя Нагірна О.Б.