КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа № 755/3508/24 Головуючий у суді І інстанції: Коваленко І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Олійника В.І., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Чайки Ірини Володимирівни , яка представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулось з позовом до суду, просило стягнути із ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 02.02.2022-100004726 від 02 лютого 2022 року, яка станом на 23 лютого 2024 року становить 9 278 грн 55 коп., що включає: заборгованість за кредитом - 8 583 грн 51 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками - 695 грн 04 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що є предметом позовних вимог.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за Кредитним договором в розмірі 8583,51 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2240,72 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, Чайка І.В. , яка представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що судом першої інстанції під час оцінки доказів, а саме копії Пропозиції про укладення Кредитного договору (оферти) від 13.11.2023 року, заявки, підтвердження, споживчого паспорту кредиту, Довідки-розрахунку неповно з`ясовано всі обставини справи, які призвели до помилкового рішення.

В матеріалах справи наявна Довідка-розрахунок заборгованості за кредитним договором № 02.02.2022-100004726 від 02.02.2022 року, щодо позичальника ОСОБА_2 , однак суд першої інстанції в порушення вимог ст. 229 ЦПК України під час розгляду справи не дослідив безпосередньо докази у справі, а саме довідку-розрахунок, а зазначив про відсутність відповідної довідки-розрахунку у матеріалах справи.

Проте, відповідно до умов Договору розрахунок заборгованості по кредитному договору № 02.02.2022-100004726 від 02.02.2022 року здійснювався наступним чином 9000 грн (сума виданих кредитних коштів) х 1% (процентна ставка) х 70 днів (кількість днів користування кредитними коштами), що дорівнює 6300 грн. Кількість днів користування кредитними коштами 70 днів. В довідці-розрахунку позивачем враховано часткову оплату по кредитному договору 2966,49 грн. Однак у зв`язку з запровадженням воєнного стану на території України позивачем не було нараховано проценти за весь період, тому сума процентів відповідно до довідки-розрахунку складає 695,04 грн.

Позивач вважає, що нарахування процентів погоджено між сторонами умовами укладеного кредитного договору та здійснено відповідно до умов договору. Відповідачем належними доказами не спростовано існування заявленої позивачем заборгованості, не надано доказів на спростування наданого позивачем розрахунку, або доказів повернення кредитних коштів та належного виконання зобов`язання у визначені договором строки у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість за Кредитним договором № 02.02.2022-100004726 від 02.02.2022 року у розмірі 8 583,51 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 8583,51 грн та по процентам в розмірі 695,04 грн. Однак суд першої інстанції вважав, що позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за Кредитним договором № 02.02.2022-100004726 від 02.02.2022 року у сумі 695,04 грн задоволенню не підлягають, оскільки, позивачем не надано розрахунок заборгованості на підтвердження вимоги щодо розміру заборгованості за процентами.

Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості за основною сумою боргу за Кредитний договір (оферти) № 02.02.2022-100004726 від 02.02.2022 року в розмірі 8583,51 грн.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 02.02.2022 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_2 укладено Кредитний договір (оферти) № 02.02.2022-100004726 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит у розмірі та на умовах встановлених договором, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним.

Відповідно до умов Кредитного договору (оферти) № 02.02.2022-100004726 від 02.02.2022 року та Заявки відповідачу надано кредит у розмірі 9000,00 грн строком користування на 14 днів шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника.

Також, відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентові ставки за Договором № 02.02.2022-100004726 від 02.02.2022 року про споживчий кредит, загальна вартість кредиту 14 832,47 грн, що складається з: суми кредиту - 9000,00 грн; проценти за користування кредитом - 4482,47 грн; комісія за надання кредиту - 1350,00 грн, яка підписана одноразовим ідентифікатором шляхом введення коду з смс, яке було відправлено на фінансовий телефон: НОМЕР_4.

З квитанції вбачається, що 02.02.2022 року позивачем перераховано відповідачу грошові кошти у розмірі 9000,00 грн, призначення платежу: видача за договором № 02.02.2022-100004726 на рахунок VISA НОМЕР_3.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору Кредитодавець зобов`язується надати Кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити Проценти.

Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору Кредитодавець надає Позичальнику Кредит на умовах його строковості, платності і поворотності.

Відповідно до п. 2.3. Кредитного договору надання Кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника.

Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору днем надання Кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення Кредиту/сплати платежу - день зарахування коштів на поточний рахунок Кредитодавця що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця. У випадку перерахування коштів Позичальником на поточний рахунок Кредитодавця, Позичальник зобов`язаний забезпечити надходження коштів на останній день на останній день періоду внесення відповідного платежу.

Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору Позичальник зобов`язався використати Кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України, і забезпечити своєчасне повернення Кредиту та Процентів шляхом внесення в кассу Кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок Кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту- до дати, вказаній у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) проценти за користування кредитом - в дати, вказані у Графіку платежів.

Відповідно до довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 02.02.2022-100004726 від 02.02.2022 року заборгованість ОСОБА_2 по кредитному договору № 02.02.2022-100004726 від 02.02.2022 року складає 8583,51 грн - основний борг, 695,04 грн - проценти, а разом 9278,55 грн. В довідці зазначено, що проценти по кредиту нараховані за період з 02 лютого 2022 року по 20 травня 2023 року.

Відповідно до ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порядок та підстави нарахування відсотків за користування чужими грошовими коштами, зокрема кредитними коштами банку, передбачені статтями 1048 та 1056-1 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Позивач, обґрунтовуючи вимоги у частині стягнення заборгованості за процентами, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого кредитного договору № 02.02.2022-100004726 від 02.02.2022 року, посилався на довідку-розрахунок заборгованості.

Як вбачається зі змісту укладеного між сторонами Кредитного договору № 02.02.2022-100004726 від 02.02.2022 року, між сторонами у належній формі було погоджено розмір процентної ставки за користування кредитом. Кредитним договором визначена фіксовану незмінну процентну ставку у розмірі 1% за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку на який надається кредит. Розмір процентної ставки не можу бути збільшено в односторонньому порядку (п. 3, 4, а.с. 16 зв.).

Пунктом 6 Кредитного договору передбачено, що проценти розраховуються шляхом множення кредиту (залишку кредиту) на кількість днів користування кредитом/залишком кредиту та на процентну ставку (а.с. 16 зв.).

Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит в розмірі 9000 грн, строком на 70 день з дати його надання.

Відповідач ОСОБА_2 свої зобов`язання за договором належним чином не виконав.

З довідки-розрахунку заборгованості, наданого позивачем вбачається, що проценти за користування кредитними коштами нараховані саме у визначеному сторонами розмірі.

Крім того позивачем враховано часткову оплату по кредитному договору у розмірі 2966,49 грн. Однак у зв`язку з запровадженням воєнного стану на території України позивачем не було нараховано проценти за весь період, тому сума процентів відповідно до довідки-розрахунку складає 695,04 грн.

Суд апеляційної інстанції вважає помилковим висновок суду першої інстанції про ненадання Товариством розрахунку заборгованості за кредитним договором, оскільки розрахунок процентів є в матеріалах справи.

З огляду на наведене, висновки суду першої інстанції щодо відмови у стягненні відсотків за користування кредитом у зв`язку з відсутністю розрахунку заборгованості, є необґрунтованими.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення процентів та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 02.02.2022-100004726 від 02.02.2022 року у розмірі 9278,55 грн, яка складається з: 8583,51 грн - основний борг; 695,04 грн - проценти.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, висновки викладені у ньому, не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим, рішення суду підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів та судових витрат з постановленням нового, про задоволення цих позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6056 грн, що складає 2422,40 грн - сплачений судовий збір при подачі позову (а.с. 1) та 3633,60 грн - сплачений судовий збір при подачі апеляційної скарги (а.с. 54).

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чайки Ірини Володимирівни , яка представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 червня 2024 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів та судових витрат та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 02.02.2022-100004726 від 02 лютого 2022 року по процентам у розмірі 695 (шістсот дев'яносто п'ять) гривень 04 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , адреса: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, буд. 133-А.

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст постанови складено «07» листопада 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

В.І. Олійник