Справа № 450/5026/23 Головуючий у 1 інстанції: Мусієвського В.Є.
Провадження № 22-ц/811/1145/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

секретаря: Псярук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Вегера Наталії Богданівни, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суд з позовом до Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Вегера Н.Б., про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини

Просив визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце смерті: Україна, Львівська область, Пустомитівський район, село Пикуловичі, про що 18 лютого 2004 року складено відповідний актовий запис № 3 Виконавчим комітетом Пикуловичівської сільської ради, Пустомитівського району.

Позов обгрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок АДРЕСА_1 , який в подальшому знищено внаслідок пожежі. На переконання позивача спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 був її син ОСОБА_3 , який жодних дій для прийняття спадщини не вчинив. ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_3 . Вказав, що оскільки на момент смерті ОСОБА_3 позивач постійно з ним проживав, а тому останній вважається таким, що прийняв спадщину. Зазначив, що оскільки житловий будинок АДРЕСА_1 , вважається фактично знищеним, позивач не вважав за потрібне звертатися до уповноважених органів для прийняття спадщини. Однак, наприкінці 2022 року у документах померлої ОСОБА_2 позивач ОСОБА_1 виявив заповіт від 12 жовтня 1995 року, який посвідчений секретарем виконкому Пикуловичівської сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області ОСОБА_4 . Згідно вказаного заповіту ОСОБА_2 усе своє майно заповіла онукові ОСОБА_1 . Зауважив, що оскільки позивачу не було відомо про наявність заповіту, ним пропущено строк для прийняття спадщини, про що також його повідомлено приватним нотаріусом Львівського районного нотаріального округу Вегерою Н.Б. у відповіді № 270/01-16 від 07 вересня 2023 року. Зазначив, що причини пропуску є поважними, оскільки про вищевказаний заповіт позивач дізнався лише наприкінці 2022 року. З огляду на вказане просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 березня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Вегера Наталії Богданівни про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що позивач не знав про те, що на його користь нього складено заповіт, оскільки спадкова справа не заводилась та не повідомлено його, як спадкоємця за заповітом, а тому не звернувся вчасно до уповноважених органів із заявою про прийняття спадщини. Посилання на те, що позивач та спадкодавець були близькими родичами не встановлює обов`язку про те, що особа повинна знати про розпорядження спадковим майном на випадок смерті. Крім цього, на момент складання даного заповіту позивач був малолітнім та відповідно не міг розуміти значення цього правочину. Інші близькі родичі не повідомляли про існування заповіту. Відтак, незважаючи на те, що вони були близькими родичами, позивач в силу свого віку та необізнаності не мав можливості вчинити дії пов`язані з прийняттям спадщини. Також суб`єктивний характер носить і висновок суду про те, що позивач не бажав звертатись до уповноважених органів для прийняття спадщини, оскільки житловий будинок був фактично знищений через пожежу. Інших осіб, які могли б пртендувати на спадкове майно - немає, громада села не зацікавлена в набутті такого майна. Відтак, вважає, що у даному випадку відсутні перешкоди для надання позивачу додаткового строку для набуття спадщини. Звертає увагу на те, що позивач звертався до Приватного нотаріуса Львівського районногонотаріального округу Вегери Наталії Богданівни для того, щоб отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідь про розгляд цієї заяви від приватного нотаріуса надійшла 07.09.2023, в якій відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та роз`яснено можливість звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.При цьому, позивач після отримання відмови від приватного нотаріуса звернувся безпосередньо до суду з позовною заявою 17 жовтня 2023 року. Тобто про такий спосіб захисту, як визначення додаткового строку для прийняття спадщини позивач довідався після відмови приватного нотаріуса у виданні свідоцтва про право на спадщину. І одразу ж через місяць звертається до суду за захистом своїх прав.А також твердження суду про те, що пройшло неповних 20 років після смерті спадкодавця ОСОБА_2 до часу звернення з позовом не має жодного значення, оскільки весь цей період позивач не був обізнаний про існування заповіту, а тому протягом цього часу в позивача існує право на спадщину.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не подано.

В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, представник Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області - Соколовський П. та приватний нотаріус Львівського районного нотаріального округу Львівської області Вегера Н.Б. подали до суду клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Представник ОСОБА_1 ОСОБА_5 подав заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою, однак не долучив до такої доказів на підтвердження зазначеного в заяві, тому колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України слід проводити без їх участі та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкування є переходом прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України).

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно з ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Частиною першою та другою ст. 1233 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270).

Наслідки пропущення строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Разом з тим, частиною третьою статті 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватися тим, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

До таких висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 17 грудня 2021 року у справі № 315/386/19 (провадження № 61-15100св21).

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібна правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим повторно 31 березня 2023 року Пустомитівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Як убачається з дублікату заповіту, що має силу оригіналу, посвідченого 12 жовтня 1995 року, секретарем виконкому Пикуловичівської сільської ради народних депутатів Пустомитівського району Львівської області Тарас Н.С., ОСОБА_2 усе своє майно заповіла онукові ОСОБА_1 .

Згідно довідки Пикуловичівського Старостинського округу Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області № 576 від 14 листопада 2022 року, ОСОБА_2 станом на момент смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала та була зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 . За вказаною адресою на момент смерті ОСОБА_2 зареєстрованих осіб не було. Будинок станом на 14 листопада 2022 року знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що встановлений законом строк на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини пропущений ним з поважних причин, оскільки позивач не надав суду достатніх та належних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини. Також позивачем не доведено, що зазначені ним причини пропуску строку можуть бути визнані поважними у розумінні статті 1272 ЦК України, і пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами, які б перешкоджали йому у встановлений законом шестимісячний строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, як після смерті ОСОБА_2 , так і ОСОБА_3 .

З таким висновком суду колегія суддів погоджується повністю.

Колегія суддів звертає увагу на те, що як убачається з матеріалів справи, дублікат заповіту посвідчений секретарем виконкому Пикуловичівської сільської ради народних депутатів Пустомитівського району, Львівської області Тарас Н.С., зареєстровано 16 червня 2021 року у реєстрі за №38. Також в дублікаті заповіту зазначено, що примірник заповіту зберігається у справах Пикуловичівського Старостинського округу, особу гр. ОСОБА_1 , який отримав дублікат заповіту встановлено, факт смерті заповідача перевірено(а.с.14).

Таким чином позивач отримав дублікат заповіту у 2021 році, однак позовна заява подана лише 17 жовтня 2023 року, тобто через 2 роки після виникнення обставин для звернення з позовними вимогами до суду. Викладені обставини підтверджують свідоме пропущення строків самим позивачем.

Таким чином, поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця суду не наведено.

Висновки суду першої інстанції достатньо мотивовані і підтверджені доказами, наявними в матеріалах справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 березня 2024 року залишит без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 04.10.2024

Головуючий

Судді