Справа № 473/3982/24
РІШЕННЯ

іменем України

"07" листопада 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі: головуючої судді Ротар М.М., при секретарі Ніколаєнко Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

встановив

18 липня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, в якій вказав, що 11 вересня 1993 року у Виконавчому комітеті Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ним та відповідачем, актовий запис №46. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім`ї є те, що сторони виявилися різними людьми зі своєрідними характерами, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, відсутні почуття поваги та любові, відсутні нормальні відносини. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду від 19 липня 2024 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі, справу призначено до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явився від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, причини неявки суду невідомі, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.

Відповідно до п. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких причин.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги, що передбачено ст. 55 СК України.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України).

Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України, суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення.

В судовому засіданні було встановлено, що 11 вересня 1993 року у Виконавчому комітеті Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , актовий запис №46 (свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 , видане 13.12.2016 року). Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач байдуже ставиться до питання збереження сім`ї, про що свідчить її неявка в судове засідання.

За такого, враховуючи характер відносин, що склалися між сторонами, відсутність взаєморозуміння між ними, суд вважає, що збереження шлюбу є неможливим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд

ухвалив

позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 11 вересня 1993 року у Виконавчому комітеті Олександрівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області, актовий запис №46 - розірвати.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: М.М. Ротар