ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5826/24
Провадження № 2/210/1814/24
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Суддя Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Вікторович Н.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін, в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» про захист прав споживачів та просила суд зобов`язати Комунальне підприємство «Кривбасводоканал» провести перерахунок заборгованості за послугою водопостачання та водовідведення шляхом списання заборгованості, яка утворилась до дня вступу у спадщину ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивача зазначила, що27. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , після його смерті вона прийняла спадщину за законом. По досягненню повноліття вона отримала свідоцтвом про право на спадщину. Протягом всього строку з моменту відкриття спадщини відповідач не звертався до неї із відповідною вимогою про сплату заборгованості за спожиті комунальні послуги, яка утворилась на день відкриття спадщини. У зв`язку з чим, позивач звернулась до суду з вказаним позовом.

Ухвалою суду від 14 жовтня 2024 року відкрито провадження по вказаній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику з повідомлення сторін.

31 жовтня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на вимоги ст. ст. 1216, 1268, 1297 ЦК України, спадкоємець який у встановленому законом порядку прийняв спадщину є власником із часу її відкриття, а не з моменту отримання свідоцтва. Враховуючи той факт, що ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , то заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за період з 27.07.2019 року до дня вступу у спадщину, яку позивач просить списати, не є заборгованістю попереднього власника квартира а має бути сплачена позивачем.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до ч.1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В тому числі, суд враховує вимогист. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду.

Судом встановлено, відповідно до паспорту громадянина України № НОМЕР_1 виданого на ім`я ОСОБА_1 , вона народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до листа вих. №5309 від 23.08.2022 року за підписом адміністратора Центру адміністративних послуг «Віза» виконавчого комітету Криворізької міської ради Станіславчук Л., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 29.04.2021 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно до Довідки вих. №1013/02-14 від 02.06.2020 року наданої за підписом державного нотаріуса Третьої Криворізької державної нотаріальної контори Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Рикової Т.В., ОСОБА_3 є спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 та у Третій Криворізькій державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу №252/2019. Інших спадкоємців немає.

Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 29.06.2022 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , 29 червня 2022 року зареєстрували шлюб, про що Криворізьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Криворізькому районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис за №70, після державної реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_5 .

Відповідно до статей 66, 67, 162 Житлового кодексу України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відповідно до ст.322 ЦПК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Проте, повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття) ( ч.1 ст.34 ЦК України). Спірні правовідносини не підпадають під вимоги ст.33 ЦК України, якою передбачено цивільна відповідальність неповнолітньої особи.

Позивач ОСОБА_1 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_6 , тому з цього часу вона має відповідати по зобов`язанням щодо оплати житлово-комунальних послуг, в т.ч. за послугу з водопостачання та водовідення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 досягла повноліття ІНФОРМАЦІЯ_6 тому заборгованість яка виникла за адресою АДРЕСА_1 , до 01.02.2021 року не підлягає сплаті позивачем.

При цьому суд зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача вчинити дії щодо виключення суми із загальної заборгованості узгоджується із абз.12 ч.2 ст.16 ЦК, яким передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу, згідно ст.ст.8, 9 Конституції, а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема, ст.16 ЦК, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Отже, у випадку порушення юридичною особою законодавства при нарахуванні плати за житлово-комунальні послуги споживач має право оскаржити в судовому порядку такі його дії та вимагати здійснення відповідного перерахунку.

Подібні висновки були викладені Верховним Судом у постановах від 18 грудня 2018 року у справі № 209/4456/16-ц та від 27 серпня 2020 року у справі № 207/2990/18.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144 цс 18); від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187 гс 18); від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338 цс 18); від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (провадження № 14-364 цс 19); від 06 квітня 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-84 гс 20).

З урахуванням фактичних обставин даної справи, суд приходить до висновку про те, що вимога позивача про зобов`язання Комунального підприємства «Кривбасводоканал» провести перерахунок заборгованості за послугою водопостачання та водовідведення шляхом списання заборгованості, яка утворилась до дня вступу у спадщину ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Аналогічний правовий висновок щодо способу судового захисту у подібних справах викладено Верховним Судом у постановах від 01 вересня 2020 року у справі № 686/6276/19, від 26 січня 2022 року у справі №201/11406/20, від 15 березня 2023 року у справі №176/552/22.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17, вирішуючи справу хоча і з іншим предметом позову, аніж у справі, яка переглядається судом, проте щодо подібного способу судового захисту, зазначила, що за умови визнання недійсною умови кредитного договору про плату за управління кредитом, є підстави задовольнити вимогу про зобов`язання банку перерахувати кредитну заборгованість позивача. Така вимога є вимогою про примусове виконання обов`язку в натурі (пункт 5 частини другої статті 16 ЦК України), а її задоволення ефективно захистить позивача у спірних правовідносинах (пункт 54).

У пункті 58 вказаної постанови зазначено, що задоволення вимоги боржника про зобов`язання кредитора перерахувати заборгованість за договором (аналогічно, як і списати якусь її частину, якої стосується спір), може бути способом захисту права боржника на мирне володіння майном.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідно до частин 1статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 6 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Таким чином з КП «Кривбасводоканал» підлягає стягненню на користь держави судовий збір за звернення до суду з вказаним позовом 1211,20 грн.

Керуючись ст. 16, 520 ЦК України, ст. 4, 12, 76 81, 141, 223, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Кривбасводоканал» про захист прав споживачів задовольнити .

Зобов`язати Комунального підприємства «Кривбасводоканал» провести перерахунок заборгованості за послугою водопостачання та водовідведення шляхом списання заборгованості, яка утворилась до 01.02.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з Комунального підприємства «Кривбасводоканал», , на користь держави, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

- відповідач: Комунальне підприємство «Кривбасводоканал», , місцезнаходження за адресою: місто Кривий Ріг, вулиця Джохара Дудаєва, будинок 6А.

Суддя: Н. Ю. Вікторович