Справа № 180/2178/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Янжули О.С.,

при секретарі Котовій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Марганець, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, в письмовому провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він знаходився у трудових відносинах з ВАТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", правонаступником якого є АТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат".

За час роботи на даному підприємстві він, отримав електротравму - електроопік, опіки полум`ям електричної дуги голови, правого плеча, обличчя, шиї, лівої кисті III АБ-IV ступеню до 6%, травматичний шок, що підтверджується Актом за Формою Н-1 від 01.02.2000 року № 6/1, копія якого додається до матеріалів справи. Зазначив, що одразу після нещасного випадку у нього була запинка серця і йому проводився його непрямий масаж. Після цього його було доставлено до Марганецької центральної міської лікарні у вкрай важкому стані.

З 19.01.2000 р. до 24.01.2000 р. він перебував у реанімаційному відділенні Марганецької ЦМЛ, після чого був направлений в опікове відділення міської клінічної лікарні №2 м. Дніпропетровська, де проходив стаціонарне лікування до 03.07.2000 року. В подальшому, протягом усього життя, він вимушений був боротися з наслідками перенесеної електротравми. Внаслідок опіку у нього було понівечене обличчя. У зв`язку з чим він неодноразово проходив лікування у різних медичних закладах та переніс де-кілька хірургічних операцій.

За висновком МСЕК йому встановлено першу групу інвалідності та 85% втрати працездатності.

Так, згідно, згідно із довідкою МСЕК від 03.05.2001 серія МСЕ-ДНА-01 № 235830 за результатами повторного огляду йому підтверджено першу групу інвалідності та визначено, що він потребує постійного стороннього догляду, а згідно з довідкою про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності в процентах, потреби в додаткових видах допомоги від 03.05.2001 р. Серія ДНА-01 № 235830 йому визначено 85% втрати професійної працездатності.

За результатами повторного огляду МСЕК від 20.09.2007 р. йому встановлено першу групу інвалідності з 01.06.2007р. безстроково, про що свідчить довідка Серія МСЕ-ДНА-01 №592102, а також згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги № 016386 від 20.09.2007р. йому визначено 85% втрати працездатності з 01.06.2007 безстроково.

Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що він був змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, виснажливе і недешеве лікування та перенесення операцій. Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 300 000,00 гривень, з утриманням податків та зборів, згідно з чинним законодавством України. Судові витрати покласти на відповідача.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Ухвалою суду від 08 жовтня 2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін - в письмовому провадженні. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

21 жовтня 2024 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди у розмірі 300,00грн. у повному обсязі. Вважають позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ "Марганецький ГЗК" безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України. Свій відзив обґрунтовують тим, що АТ «Марганецький ГЗК» не визнає позовні вимоги ОСОБА_1 до АТ «Марганецький ГЗК» повністю, вважає їх безпідставними та такими, що не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України. При цьому зазначають, що характер відповідальності за заподіяння моральної (немайнової) шкоди є матеріальний, оскільки будь яка із сторін індивідуальних чи колективних трудових відносин при заподіянні моральної (немайнової) шкоди іншій стороні відшкодовує (компенсує) цю шкоду у матеріальній формі. Матеріальна відповідальність як один з видів юридичної відповідальності становить собою обов`язок однієї сторони трудового договору - працівника або власника (уповноваженого ним органу) відшкодувати іншій стороні шкоду, заподіяну внаслідок протиправного, винного невиконання або неналежного виконання трудових обов`язків у встановленому законом розмірі і порядку. Підставою виникнення матеріальної відповідальності є трудове правопорушення (як майнове, так і немайнове) сторін трудових правовідносин, тобто противоправне, винне невиконання чи неналежне виконання однією зі сторін трудового договору(індивідуального чи колективного) своїх трудових обов`язків, яке спричинило заподіяння шкоди (як майнової, так і немайнової) іншій стороні трудових правовідносин. Елементи трудового правопорушення є одночасно умовами матеріальної відповідальності сторін трудового договору. Такими умовами є: наявність прямої дійсної шкоди; протиправність дії або бездіяльності однієї зі сторін трудового договору (невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків); причинний зв`язок між протиправним порушенням стороною трудового договору свого обов`язку і шкодою (як майновою, так і немайновою), що наступила, тобто результат з неминучістю випливає із заподіяного однією зі сторін трудового договору діяння (дії або бездіяльності); вина однієї зі сторін трудового договору. При цьому на відмінну від цивільно- правової майнової відповідальності, коли передбачаються випадки майнової відповідальності без вини, матеріальна відповідальність у трудових відносинах не може наступити без вини. Для настання матеріальної відповідальності необхідною є наявність всіх вказаних умов у сукупності, оскільки відсутність однієї з умов не створює складу трудового правопорушення (як майнового, так і немайнового) та унеможливлює виникнення матеріальної відповідальності. Відповідно до абз. З пункту 5 Постанови Пленуму ВСУ N 4 зазначається, що особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювана шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Правова норма ст. 237і КЗпП України не містить положення про те, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у повному обсязі незалежно від вини. Таким чином, враховуючи вищезазначені положення Постанови Пленуму ВСУ N 4, неправомірні дії чи бездіяльність та вина власника або уповноваженого ним органу є обов`язковими передумовами виникнення правовідносин з відшкодування моральної шкоди. Тому, наявність неправомірних дій чи бездіяльності та вини заподіювана підлягає обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди. Звертають увагу суду на ті обставини, що згідно Додатку № 2 до Акту форми Н-1 №6/1 від 01.02.2000 р. про нещасний випадок, який стався 19.01.2000 р. о 20 годині 45 хвилин на Грушевському кар`єрі ВАТ «Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат» однією з осіб яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці є машиніст екскаватора ОСОБА_1 , який не виконав технічні заходи при роботі з електроустановками. Порушив п.п.2.1.3. та 4.1.1. «Правил безпечної експлуатації електроустановок споживачів», п.п.2.1.3.1. та 2Л.5.1. Інструкції з безпеки праці для машиніста та помічника машиніста екскаватора. Позивач не оскаржував висновки, викладені в Акті форми Н-1 №6/1 від 01.02.2000 р. про нещасний випадок, який стався 19.01.2000р. о 20 годині 45 хвилин на Грушевському кар`єрі ВАТ «Марганецький гірничо - збагачувальний комбінат».

Таким чином ОСОБА_1 погодився, що нещасний випадок стався з ним саме в зв`язку з його недбалістю про особисту безпеку. За таких підстав вважають, що для притягнення АТ «Марганецький ГЗК» до відповідальності за нанесені моральні страждання відсутні усі умови правопорушення, а саме: наявність прямої дійсної шкоди, протиправність дії або бездіяльності Відповідача; причинний зв`язок між протиправним порушенням свого обов`язку і шкодою, що наступила; вина сторони (винні дії). Відповідно до ч. І ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких су встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформації щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмет доказування. Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яі вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за наступних підстав.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно положень статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 знаходився у трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», правонаступником якого на даний час є Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", що підтверджується копією трудової книжки Серії НОМЕР_1 , заведеної 20 травня 1981 року на ОСОБА_1 .

За час роботи на даному підприємстві, а саме: 19 січня 200 року о 20 год. 45 хв. ОСОБА_1 отримав травму на виробництві, яка обумовлена умовами в яких він працював, а саме - електротравму: електроопік і опіки полум`ям електричної дуги голови, правого плеча, обличчя. шиї, лівої кисті III-АБ-IV ступеню до 6%, травматичний шок, що підтверджується Актом № 6/1 про нещасний випадок, що стався 19 січня 2000 року о 20 год. 45 хв. ( форма Н-1) від 01.02.2000 р.

За даним нещасним випадком складено акти за формою Н-1 від 01 лютого 2000 року.

Згідно довідки МСЕК від 03.05.2001 Серія МСЕ-ДНА-01 № 235830 ОСОБА_1 при повторному огляді встановлено першу групу інвалідності по трудовому каліцтву та визначено, що він потребує у сторонньому постійному догляді. Дата чергового переогляду 10 травня 2003 року.

Згідно довідки Серія ДНА-01 № 235830 від 03.05.2001 року про результати визначення ступеню втрати професійної працездатності в процентах, потреби в додаткових видах допомоги ОСОБА_1 визначено ступінь прати професійної працездатності в процентах в розмірі 85 %.

За результатами повторного огляду МСЕК від 20.09.2007 р. Серія МСЕ-ДНА-01 ОСОБА_1 встановлено першу групу інвалідності з 01.06.2007р., по трудовому каліцтву, безстроково. Потребує в постійному сторонньому догляді.

Згідно довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги Серія ДНА-02 №016386 від 20.09.2007 р ОСОБА_1 повторним оглядом встановлено першу групу інвалідності, ступінь втрати професійної працездатності у відсотках встановлено в розмірі 85%, безстроково.

Виходячи з медичних документів, Акту №6/1 про нещасний випад від 01.02.2000 року, що стався 19 січня 2000 року о 20 год. 45 хв. суд прийшов до висновку про те, що у зв`язку з небезпечними умовами праці, низьким рівнем техніки безпеки, позивач отримав виробничу травму.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно за ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробнича травма отримана позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок виробничої травми, спричиненої негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, позивач з моменту отримання травми постійно відчуває фізичні страждання та больові відчуття, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. У нього присутнє постійне відчуття дискомфорту, тривоги, емоційне пригнічення, переживання, роздратованість, які викликані наслідками виробничої травми. Крім того, останній позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, вимушений постійно приймати лікарські препарати, відчуває наслідки травми, він обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, все це вимагає додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров`я, що порушує нормальні життєві зв`язки ОСОБА_1 .

Таким чином, встановивши, що виробнича травма позивача, яка завдає йому фізичного болю та душевних страждань, виникла з вини АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», яким було допущено порушення трудового процесу, що підтверджено висновком МСЕК щодо втрати позивачем працездатності, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок виробничої травми (постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року по справі № 211/2524/16-ц).

Тому, вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує значні тяжкі зміни його життєвих зав`язків, ступінь втрати ним професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю та неодноразових хірургічних операцій, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку зі ушкодженням здоров`я, враховуючи, що вищевказана електротравма не пройшла безслідно для позивача і він вимушений майже щорічно проходити курс лікування, про що свідчать виписки з медичних карток амбулаторного (стаціонарного хворого), інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 250 000,00 грн., без утримання податку та обов`язкових платежів.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 23,1167 ЦК України; ст.ст.2,3,4,

6,9,10,12,13,19,76-81,133,141,247,258,259,263-265,268,273,352,354-355ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок виконання трудових обов`язків задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного Товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код юридичної особи 00190911 згідно ЄДРПОУ, місцезнаходження: 53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, 62) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 в відшкодування моральної шкоди 250 000 (двісті п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, без утримання податку та обов`язкових платежів.

Стягнути з Акціонерного Товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код юридичної особи 00190911 згідно ЄДРПОУ, місцезнаходження: 53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, 62) судовий збір на користь держави в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5ст.265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Акціонерне Товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код юридичної особи 00190911 згідно ЄДРПОУ, місцезнаходження: 53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, 62) .

Суддя: О. С. Янжула