ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/2225/23 Номер провадження 22-ц/814/2520/24Головуючий у 1-й інстанції Черняєва Т.М. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Одринська Т.В.,

Суддів: Панченка О.О., Кузнєцової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання - Сальної Н.О.,

представника позивача адвоката Євграфової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк Форвард» - Караченцева Артема Юрійовича, на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2023 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню

УСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом, відповідно до якого просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 20.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичемта зареєстрований в реєстрі за № 23305 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 13 019,84 грн та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису.

В обґрунтування позову зазначено, що про існування боргу перед АТ «Банк Форвард» та наявність оскарженого виконавчого напису їй стало відомо з постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. про арешт її коштів, як боржника в межах виконавчого провадження № 67420871, відкритого 08.11.2021 з виконання вище вказаного виконавчого напису. Ані від Банку, ані від нотаріуса вона не отримувала жодних повідомлень щодо наявності заборгованості. Вважає, що виконавчий напис винесений з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а саме ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та постанови КМУ № 1172 від 29.06.1999, якими передбачалось вчинення виконавчого напису лише на підставі договору, посвідченого нотаріально, а також, що нотаріус не переконався у безспірності розміру заборгованості.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Банк Форвард», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Овсієнко Алла Вікторівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем від 20.08.2021 року № 23305 про стягнення із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованості у розмірі 13 019,84 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Банк Форвард» на користь держави витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 073,60 грн.

Вказане рішення оскаржено в апеляційному порядку уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк Форвард», - Караченцевим А.Ю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просив рішення суду першої інстанції скасувати, як таке, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити у справі нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 06.02.2012 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», було укладено кредитний договір № 95157881, відповідно до якого позивач отримала в користування кредитні кошти на кредитну картку. Обов`язкового нотаріального посвідчення такого договору законом не вимагалось. У зв`язку із невиконанням/неналежним виконанням умов кредитного договору приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 20.08.2021 вчинено виконавчий напис № 23305 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в загальному розмірі 13 019,84 грн. Відповідно до закону нотаріусу був поданий пакет всіх необхідних документів, зокрема, кредитний договір і виписку по рахунку, перевіривши які нотаріус видав виконавчий напис у безспірному порядку, натомість, позивач не навела у позові жодних доводів щодо неправильності розміру заборгованості, стягнутої за виконавчим написом чи її відсутності (контррозрахунок не надала).

05.11.2024 до апеляційного суду представником позивача ОСОБА_1 , адвокатом Євграфовою О.О. подано відзив на апеляційну скаргу, відповідно до якого остання прохала поновити процесуальний строк на його подачу, апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення місцевого суду без змін.

Колегія суддів апеляційного суду вважає за можливе продовжити строк для подачі відзиву та приймає відзив на апеляційну скаргу, оскільки ОСОБА_1 не отримувала ухвалу про відкриття апеляційного провадження та копію апеляційної скарги, які повернулись до суду без вручення, а її представник, адвокат Євграфова О.О., ознайомилась з матеріалами справи тільки 29.10.2024, відповідно до наявної у справі заяви. (а.с. 97)

Місцевим судом установлено, що 20.08.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. вчинено виконавчий напис за № 23305 про стягнення боргу із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» у сумі 13 019,84 грн.

Вказаний виконавчий напис був пред`явлений для примусового виконання, на виконання якого постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Овсієнко А.В. від 08.11.2021 було відкрито виконавче провадження ВП № 67420871. (а.с. 2 т. 1)

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновку про те, що наявна заборгованість в оспорюваному виконавчому написі не є безспірною, оскільки позивач заперечує факт заборгованості, а відповідачем до суду вказані докази також надані не були, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій).

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду.

Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»).

Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положеньстатей 87, 88 Закону України «Про нотаріат`у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Такий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 18.10.2024 у справі № 363/1306/19.

Предметом оскарження у даній справі є виконавчий напис № 23305, вчинений нотаріусом 20.08.2021, яким стягнуто із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Банк Форвард» заборгованість у розмірі 13 019,84 грн.

Як зазначено скаржником в апеляційній скарзі, 06.02.2012 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», було укладено в простій письмовій формі кредитний договір № 95157881, відповідно до якого позивач отримала в користування кредитні кошти на кредитну картку. У зв`язку із невиконанням/неналежним виконанням умов кредитного договору приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 20.08.2021 вчинено виконавчий напис № 23305 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості в загальному розмірі 13 019,84 грн.

Таким чином, скаржником визнається той факт, що кредитний договір, на підставі якого стягнуто заборгованість за виконавчим написом, що оскаржується, не був посвідчений нотаріально.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) (див. пункти 80, 82, 83, 87, 89) встановлено, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172) розділом: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» (цей розділ передбачав, що: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості»). Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині і ця постанова втратила чинність (у цій частині) 22 лютого 2017 року, то кредитний договір, який не був нотаріально посвідченим, не входив до Переліку документів, за якими міг бути виданий виконавчий напис про стягнення заборгованості у безспірному порядку. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

З урахуванням того, що укладений 06.02.2012 між ОСОБА_1 та ПАТ «Банк Русский Стандарт», правонаступником якого є АТ «Банк Форвард», кредитний договір, на підставі якого нотаріусом 20.08.2021 був виданий оскаржуваний виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, - наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із порушенням нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису.

Місцевий суд належним чином не мотивував рішення в цій частині, обмежившись лише посиланням на норми матеріального права про те, що відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться нотаріусом у безспірному порядку на підставі виконавчого напису, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172, виконавчий напис про стягнення заборгованості за кредитним договором видається на підставі поданого нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченої угоди.

ОСОБА_1 оскаржувала виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису (видачі його на підставі кредитного договору, не посвідченого нотаріально), так і з підстав того, що стягнута заборгованість не була безспірною.

При вирішенні спору такої категорії суд повинен перевірити як додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться нотаріусом у безспірному порядку на підставі виконавчого напису, так і перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Такий висновок викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц.

Задовольняючи позов, місцевий суд дійшов висновку про те, що: «наявна заборгованість в оспорюваному виконавчому написі не є безспірною, оскільки позивач заперечує факт заборгованості, а відповідачем до суду вказані докази також надані не були». Разом із тим, ОСОБА_1 не надано у справі жодного належного і достатнього доказу на спростування відсутності у неї заборгованість перед банком за кредитним договором від 06.02.2012 станом на дату видачі нотаріусом виконавчого напису, чи того, що заборгованість існувала в іншому розмірі, ніж стягнуто.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими.

Принцип змагальності покладає тягар доказування на сторони. Водночас, цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою ту обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Враховуючи вище викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що місцевий суд дійшов вірного висновку про визнання оскаржуваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, однак помилився з мотивами, які необхідно викласти відповідно до мотивувальної частини даної постанови.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин. (ч. 4 ст. 376 ЦПК України)

Враховуючи те, що за результатом апеляційного перегляду зміна рішення суду першої інстанції полягає в зміні мотивів, - підстави для відшкодування судових витрат, понесених скаржником під час апеляційного перегляду справи, відсутні.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 376, ст. ст. 381, 382, 383, 384 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Акціонерного товариства «Банк Форвард» - Караченцева Артема Юрійовича, - задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 23 жовтня 2023 року змінити в частині мотивів задоволення позовних вимог, виклавши їх відповідно до мотивувальної частини даної постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк на касаційне оскарження обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2024 року.

Головуючий суддя Т.В. Одринська

Судді О.О. Панченко

О.Ю. Кузнєцова