Справа № 579/818/24
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 жовтня 2024 року Кролевецький районний суд Сумської області

в складі головуючого судді - Моргуна О.В.,

за участі секретаря - Сергієнко Ж.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кролевець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Кролевецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про визнання батьківства,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд визнати його, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с. 93).

Відповідач надав відзив на позовну заяву за змістом якого позов визнає повністю, просить справу розглядати без її участі (а.с.50-51).

Третя особа Кролевецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, належним чином повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, в судове засідання свого представника не направив, надав заяву про розгляд справи без участі представника (а.с.81).

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

З урахуванням зазначеного положення ЦПК України та клопотання учасників справи суд вирішив можливим розглянути справу за їх відсутності.

Відповідно до положення ч.2 ст.247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Перевіряючи наявність підстав для задоволення позову, судом досліджені такі докази.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис № 152 , його батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 7). ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , актовий запис № 144 , її батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 9). Відомості про батька дітей записані згідно ч 1 ст. 135 СК України (а.с.46-49).

Згідно довідки старшого будинку ОСОБА_1 з 2009 року по 2020 рік проживав за адресою АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_2 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . ОСОБА_1 постійно займався вихованням дітей, водив їх до дитячого садка та школи, проводив з ними дозвілля , утримував сім`ю. Діти називали його батьком (а.с.11).

Згідно довідки Кролевецького закладу дошкільної освіти № 9 «Ромашка» ОСОБА_1 приводив та забирав дітей до закладу , приймав участь в освітньому процесі, діти називали його батьком (а.с.12).

Згідно довідок Кролевецького ліцею № 1 Кролевецької міської ради ОСОБА_1 приймав участь в освітньому процесі, діти називали його батьком (а.с.13,14).

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Судово-генетична та судово-імунологічна експертизи у цій справі не проведені, проте, встановлено з підтвердженням належними і допустимими доказами походження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від позивача: сумісне проживання відповідача разом із позивачем без реєстрації шлюбу до і на момент народження дітей у квартирі ОСОБА_2 , визнання позивачем дітей своїми.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях.

Сторонам надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.78-80 ЦПК України, обставини , на які позивач посилається як на підставу своїх вимог.

Позивач надав докази, якими обґрунтовуються його позовні вимоги.

Відповідач за змістом відзиву на позовну заяву підтверджує походження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від позивача (а.с.51,63).

Виходячи з вимог ст. 41 Конституції України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому на підставі викладеного суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Суд не вбачає підстав для відмови в задоволенні позову.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись ст. 125,128 СК України , ст. ст. 4, 5, 81, 200, 206, 247, 258, 259, 265, 268, 273, 352, 354, 355 , 293, 294, ч.2 ст.315 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , третя особа Кролевецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження: 41300, Сумська область, м.Кролевець, пл.Миру, 2, про визнання батьківства задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кролевець Сумської області, громадянина України, батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження № 152 складений у Кролевецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми).

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кролевець Сумської області, громадянина України, батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис про народження № 144 складений у Кролевецькому відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Конотопському районі Сумської області Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми).

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Повне рішення суду складено 7 листопада 2024 року.

Суддя О. В. Моргун