24.05.2024 Єдиний унікальний номер 205/6563/24
Провадження номер 2-з/205/403/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.05.2024 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Курбанова Н.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

24.05.2024 р. ОСОБА_1 звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з заявою про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 та будь-яким іншим особам, в тому числі суб`єктам державної реєстрації прав: державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам вчиняти будь-які дії: купівля-продаж, міна, найм, виділ часток та інше, по відчуженню, переоформленню документів, а також інші дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав стосовно: 1/2 частини автомобіля марки «Mercedes-Benz», модель 817, рік випуску 1999, державний номерний НОМЕР_2 ; автомобіля марки «Renault», модель «Мegane», 2008 року випуску, об`ємом двигуна 4249.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначила, що ОСОБА_1 з листопада 2008 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а з 07.09.2019 р. по 18.11.2021 р. в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . В лютому 2018 року під час проживання однією сім`єю ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 за спільні сімейні кошти придбали у спільну сумісну власність автомобіль «Mercedes-Benz», модель 817, рік випуску 1999, державний номерний НОМЕР_2 . Автомобіль було придбано за спільні сімейні кошти та з метою використання в інтересах сім`ї. Право власності на придбаний автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_2 . 22.03.2019 року ОСОБА_2 був зареєстрований як фізична особа-підприємець та з того часу розпочав підприємницьку діяльність з надання послуг перевезення вантажним автомобільним транспортом (КВЕД 49.41), з використанням автомобіля «Mercedes-Benz», державний номерний НОМЕР_2 , який є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Разом з тим, ОСОБА_2 відмовляється розподіляти з ОСОБА_1 чистий прибуток, отриманий від господарської діяльності із використанням під час такої діяльності належного на праві спільної сумісної власності автомобіля «Mercedes-Benz», державний номерний НОМЕР_2 , вважаючи даний автомобіль своєю особистою власністю, оскільки на момент укладення правочину купівлі-продажу шлюб між сторонами не було зареєстровано. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, поділ майна подружжя задоволено частково: встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу сторін у період з листопада 2008 року по 07.09.2019 року, визнано об`єктом спільної сумісної власності сторін автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель 817, рік випуску 1999, державний номерний НОМЕР_2 , в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини автомобіля марки Mercedes-Benz», модель 817, рік випуску 1999, державний номерний НОМЕР_2 , в іншій частині позовних вимог відмовлено. Згідно інформації, отриманої з кабінету водія за адресою: https://e-driver.mvs.gov.ua/. за ОСОБА_3 01.04.2021 року зареєстровано право власності на автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель 817, рік випуску 1999, державний номерний НОМЕР_2 , а також 22.11.2023 року на автомобіль марки «Renault», модель «Мegane», 2008 року випуску, об`ємом двигуна 4249. Згідно відповіді №187С23, наданої судовим експертом Пилипенко О.С. на запит ОСОБА_1 про середню ринкову ціну транспортного засобу від 17.07.2023 року, середня по Україні ціна продажу транспортного засобу, який був у використанні, «Mercedes-Benz» 817 Atego, 1999 року випуску 1999, становить 331 310 грн. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 21.09.2023 року, яке набрало законної сили 19.03.2024 року, автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель 817, рік випуску 1999, державний номерний НОМЕР_2 , визнано об`єктом спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та в порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини автомобіля марки «Mercedes-Benz», модель 817, рік випуску 1999, державний номерний НОМЕР_2 . З урахуванням заявлених позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частини прибутку, отриманого від провадження підприємницької діяльності із використанням автомобіля, який є об`єктом спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , з огляду на те, що автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель 817, рік випуску 1999, державний номерний НОМЕР_2 , продовжує перебувати у власності та користуванні лише ОСОБА_2 , наявність можливості у ОСОБА_2 вільно розпоряджатись як даним автомобілем так і автомобілем марки «Renault», модель «Мegane», 2008 року випуску, об`ємом двигуна 4249, відтак існують обгрунтовані ризики відчуження, псування, пошкодження або знищення майна, що може значно вплинути на можливість виконання рішення суду.

Суд, дослідивши матеріали заяви, приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову передбачених статтею 150 цього Кодексу.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

У відповідності до ч. 1 ст.151 ЦПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємстві організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (дляфізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб -громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, занаявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як роз`яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

Отже, при вирішенні питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову судом, між іншим, підлягають встановленню: наявність або відсутність спору, наявність або відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам, співмірність заявлених позовних вимог до майна, яким заявник просив забезпечити позов.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

За наслідками розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд відповідно до частин 9-10 ст. 153 ЦПК України може постановити ухвалу про повернення заяви заявникові, а також про вжиття заходів забезпечення позову або відмову у забезпеченні позову, вказані ухвали підлягають оскарженню відповідно до статті 353 ЦПК України.

Суд, проаналізувавши доводи та обґрунтування, викладені в заяві про забезпечення позову, дослідивши докази, на які посилається представник у поданій заяви, встановив, що копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу «Mercedes-Benz», модель 817 на ім`я ОСОБА_2 за реєстраційним номером НОМЕР_2 , 1999 року випуску, надано позивачем не повному обсязі та відсутні відомості щодо наявності права власності за відповідачем на вказаний транспортний засіб .

Окрім того, позивач в заяві про забезпечення позову посилається на, те що транспортний засіб «Renault», модель «Мegane», 2008 року випуску, об`ємом двигуна 4249, теж зареєстрований за відповідачем, але документів, які це підтверджують, суду не надано.

Окрім того, відсутність в поданому позові визначення позивачкою ціни позову, позбавляє суд, окрім вищевикладеного, визначити співмірність заявленого заходу забезпечення позову з ризиками неможливості виконання судового рішення в разі його задоволення.

У зв`язку з вищевикладеним суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Курбанова Н. М.