Справа №454/3130/20 Головуючий у 1 інстанції:Веремчук О.А.
Провадження №22-ц/811/451/23 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Шандри М.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у Львівській області на рішення Сокальського районного суду Львівської області в складі судді Веремчука О.А. від 29 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ГУ НП у Львівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок неправомірного звинувачення в адміністративному правопорушенні, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 29 червня 2022 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Головного Управління Національної Поліції у Львівській області на користь ОСОБА_1 10000 (десять тисяч) грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку для здійснення казначейського обслуговування.

Стягнуто з Головного Управління Національної Поліції у Львівській області на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40коп.

В решті позову відмовлено.

Дане рішення оскаржило Головне управління Національної поліції у Львівській області.

В апеляційній скарзі просять рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 червня 2022 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Зазначають, що позивачем не надано доказів, які встановлюють, що йому було заподіяно фізичний біль та страждання, які він зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Також не було подано доказів, які б вказували на те, що позивач пережив душевні страждання, яких він зазнав у зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього самого, членів його сім`ї чи близьких родичів. У позові не наведені будь-які докази, що підтверджувати б приниження честі та гідності, а також ділової репутації. ОСОБА_1 не надав суду необхідних, належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, що стосується відшкодування саме моральної шкоди у розмірі 100 000 грн. Вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт заподіяння йому моральних страждань, причинно-наслідкового зв`язку між заподіянням моральних страждань і оціненою моральною шкодою. Крім того оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, оскільки суд першої інстанції вирішив стягнути моральну шкоду з ГУНП у Львівській області, а повинен був стягнути з Державного бюджету України.

Відповідно до ст. 368, ч.1 ст. 369 ЦПК України, розгляд справи проводився без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши мотиви учасників справи в межах доводів позовної заяви, відзивів на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 56, 129 Конституції України, 3, 12, 13, 76, 77, 81, 82, 89, 133, 137, 247, 263-265, 268, 272-273, 354 ЦПК України, 23, 1173, 1174 ЦК України, 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» задовольняючи позов частково, виходив з того, що рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 15.10.2019 року у справі № 454/377/19 скасовано постанови поліцейського Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області Єрьоменко М.В. в справі про адміністративне правопорушення серії НК №941634 від 28.01.2019 року, серії НК №941635 від 28.01.2019 року, серії НК №941636 від 28.01.2019 року, серії НК №941637 від 28.01.2019 року, серії НК №941638 від 28.01.2019 року, серії НК №941639 від 28.01.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення і надіслати справу на новий розгляд. Таким чином, суд прийшов до висновку, що необхідно визначити розмір морального відшкодування в межах суми 10000 гривень. При цьому, суд зазначає, що належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава, як учасник цивільних відносин, як правило, в особі органу, якого відповідач зазначає порушником своїх прав.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду зроблені без повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для справи, обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону, не відповідають.

29.09.2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ГУ НП у Львівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок неправомірного звинувачення в адміністративному правопорушенні, в якому просив:

- стягнути з ГУ НП у Львівській області на користь ОСОБА_1 100 000 грн моральної шкоди, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку для здійснення казначейського обслуговування.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 08 січня 2019 року сержантом поліції ОСОБА_2 , який є працівником Сокальського відділення поліції Червоноградського відділу поліції ГУНП у Львівській області було складено шість постанов щодо позивача у справі про адміністративне правопорушення, а саме:

1) постанова НК № 941634 від 28.01.2019 року, відповідно до якої накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.;

2) постанова НК № 941635 від 28.01.2019 року, відповідно до якої накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.;

3) постанова НК № 941636 від 28.01.2019 року, відповідно до якої накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.;

4) постанова НК № 941637 від 28.01.2019 року, відповідно до якої накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.;

5) постанова НК № 941638 від 28.01.2019 року, відповідно до якої накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.;

6) постанова НК № 941639 від 28.01.2019 року, відповідно до якої накладено стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 15.10.2019 року у справі №454/377/19 вищевказані постанови скасовані. В результаті безпідставної зупинки та винесення неправомірних постанов з накладенням штрафу права позивача були порушені та для відновлення своїх прав позивач повинен був вживати заходи щодо їх відновлення у суді. Позивачу була нанесена моральна шкода, пов?язана зі стресом від неправомірних дій працівників поліції, яку він оцінює в 100000,00 (сто тисяч) гривень.

Згідно зі статтями 55, 56 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої, другої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон № 266/94-ВР) визначено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди у розмірах і у порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.

Згідно з пунктом 5 статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.

Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі №569/1799/16-ц (провадження

№61-19000сво18), на яку посилається заявник у касаційній скарзі, викладений правовий висновок про те, що на підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.

У постанові Верховного Суду від 05 лютого 2020 року у справі № 640/16169/17 (провадження № 61-15393св18), на яку посилається заявник у касаційній скарзі, зазначено, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, затримання особи, отримання пояснень та інше). Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом. Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій не врахували, що дії працівників поліції щодо затримання позивача та складання щодо нього протоколів про адміністративне правопорушення, відповідно до положень пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 266/94-ВР, є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди, оскільки закриття судом справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, відшкодування такої шкоди здійснюється незалежно від вини. Зважаючи на наведене, висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про відсутність вини у діях працівників поліції при складанні протоколів про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 173, 185 КУпАП, є помилковими.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до постанови серія НК №941634, 28.01.2019 року о 21:55 год. в АДРЕСА_1 , водій керував автомобілем у якого на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопроникнення, а саме затоновані задні габаритні вогні, вогні стоп сигналу, чим порушив ПДР п.п.31.4.3 ПДР України, за яке адміністративне правопорушення передбачено ч.1 ст.121 КУпАП. Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 340 грн.

Відповідно до постанови серії НК №941635, 28.01.2019 року о 22:20 год. в АДРЕСА_1 , водій керував автомобілем у якого режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, чим порушив ПДР 31.4.3а, за яке адміністративне правопорушення передбачено ч.2 ст.122 КУпАП. Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн.

Відповідно до постанови серії НК №941636 вбачається, 28.01.2019 року о 21:55 год. в АДРЕСА_1 , водій керував автомобілем у якого режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, та при перевірці документів не пред`явив документів, не пред`явив посвідчення водія, чим порушив ПДР 31.4.3а, 2.1а ПДР України, за яке адміністративне правопорушення передбачено ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 КУпАП. Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн.

Відповідно до постанови серії НК №941637, 28.01.2019 року о 21:55 год. в АДРЕСА_1 , водій керував автомобілем у якого режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, та при перевірці документів не пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чим порушив ПДР 31.4.3а, 2.1б ПДР України, за яке адміністративне правопорушення передбачено ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 КУпАП. Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн.

Відповідно до постанови серії НК №941638, 28.01.2019 року о 21:55 год. в АДРЕСА_1 , водій керував автомобілем у якого режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, та при перевірці документів не пред`явив поліс обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, чим порушив ПДР 31.4.3а, 2.4а ПДР України, за яке адміністративне правопорушення передбачено ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 КУпАП. Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн.

Відповідно до постанови серії НК №941639, що 28.01.2019 року о 21:55 год. в АДРЕСА_1 , водій керував автомобілем у якого режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу, та після зупинки на вимогу поліцейських не увімкнув аварійної світлової сигналізації, чим порушив ПДР 31.4.3а, 9.9б ПДР України, за яке адміністративне правопорушення передбачено ч.2 ст.122 КУпАП. Даною постановою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 425 грн.

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 15.10.2019 року у справі №454/377/19 скасовано постанови поліцейського Сокальського ВП Червоноградського ВП ГУНП у Львівській області Єрьоменка М.В. в справі про адміністративне правопорушення серії НК №941634 від 28.01.2019 року, серії НК №941635 від 28.01.2019 року, серії НК №941636 від 28.01.2019 року, серії НК №941637 від 28.01.2019 року, серії НК №941638 від 28.01.2019 року, серії НК №941639 від 28.01.2019 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення та надіслано справу на новий розгляд.

Частиною 3 ст. 286 КАС України визначено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Тобто законодавець надав суду повноваження під час розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, прийняти одне із чотирьох запропонованих варіантів рішення, які, в свою чергу, за правовою природою та правовими наслідками для особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

З точки зору матеріального (сутнісного) підходу реабілітуючими визнаються обставини, за яких особа вважається непричетною до адміністративного правопорушення (у зв`язку із чим відновлюються її добре ім`я, репутація), а нереабілітуючими - обставини, за яких має місце винуватість особи, але через передбачені законом обставини вона звільняється від адміністративної відповідальності.

Поділ підстав закриття провадження на реабілітуючі і нереабілітуючі має, насамперед, практичне значення щодо наслідків такої форми закінчення провадження у справі. Визнання обставини реабілітуючою чи нереабілітуючою впливає на права та інтереси особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

При цьому Верховний Суд у постанові від 29.04.2020р. у справі №686/4557/18 вказав, що відповідно до пункту 3 Положення про застосування Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду, право на відшкодування шкоди у громадянина, який був незаконно засуджений судом, виникає у випадку повної його реабілітації.

Отже, право на відшкодування моральної шкоди на підставі Закону України Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду виникає в особи у випадку повної реабілітації.

Таким чином, в сукупності вищевикладеного слідує, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди у разі закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення, за умови наявності такої шкоди, протиправності діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача.

Скасування рішення суб`єкта владних повноважень і направлення справи на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи) не є реабілітуючою обставиною, яка свідчить про відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 15 жовтня 2019 рокуу справі №454/377/19 не містить посилань на відсутність події і складу адміністративного правопорушення у діях ОСОБА_1 і питання щодо винуватості чи невинуватості ОСОБА_1 буде з`ясовуватись лише на новому розгляді справи.

За таких обставин, справа про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 скасована із скеруванням відповідних матеріалів на новий розгляд до компетентного органу, а не у зв`язку з відсутністю події чи складу адміністративного правопорушення, що виключає підстави для задоволення позову ОСОБА_1 про стягнення з держави Україна моральної шкоди, завданої незаконним звинуваченням у вчиненні адміністративного правопорушення.

Отже, позивач не довів належними та допустимими доказами позовних вимог, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Враховуючи вказане, апеляційну скаргу слід вважати обґрунтованою та задовольнити, рішення жСокальського районного суду Львівської області від 29 червня 2022 року слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області задовольнити.

Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 червня 2022 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУ НП у Львівській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок неправомірного звинувачення в адміністративному правопорушенні відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 07 листопада 2024 року.

Судді: Я.А. Левик

Н.П. Крайник

М.М. Шандра