Провадження № 2/686/6244/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Стефанишина С.Л.,

при секретарі - Дмітрієвій Д.В., за участю представника відповідача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

В серпні 2024 року товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 18.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 було укладено договір про споживчий кредит №101528304.

10.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №10-02/2022-50, відповідно до умов якого товариство відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за вище зазначеним договором про надання споживчого кредиту від 18.09.2021 року.

Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, станом на 19.08.2024 року заборгованість за договором становить 78299,25 гривень, з них заборгованість за тілом кредиту 14580 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 61719,25 грн., та 2000 грн. заборгованість по комісії.

Посилаючись на викладене, просить стягнути з відповідача на свою користь дану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 гривні та на правову допомогу у розмірі 17000 гривень.

Ухвалою суду від 02.09.2024 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання.

18.09.2024 року від відповідача надійшов відзив, в якому останній позов не визнає. Зазначає, що вказаний договір на споживчий кредит не укладав. Тому позовні вимоги є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити.

В судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву у якій позов підтримав та просить вимоги задовольнити з підстав наведених у позові, розглядати справу без участі представника.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, та просить відмовити у його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 було укладено договір про споживчий кредит №101528304. Сума кредиту, згідно п.1.2. договору становить 2000 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 18.09.2021 року з терміном повернення і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 18.10.2021 року, відповідно до п.1.4 договору.

Згідно з п. 2.1 Договору кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Згідно п.1.5 загальні витрати позичальника за кредитом, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту складають 9500 грн. в грошовому виразі та 11,215 відсотків річних у процентному значенні. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 29500 грн.

П.1.51. визначено, що комісія за надання кредиту 2000 грн., яка нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово.

Згідно п.1.5.2. Проценти за користування кредитом 7500 грн. які нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту.

10.02.2022 року між ТОВ «Мілоан» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №10-02/2022-50, відповідно до умов якого товариство відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за вище зазначеним договором про надання споживчого кредиту від 18.09.2021 року.

Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, станом на 19.08.2024 року заборгованість за договором становить 78299,25 гривень, з них заборгованість за тілом кредиту 14580 грн., заборгованість за процентами на дату відступлення прав вимоги 61719,25 грн., та 2000 грн. заборгованість по комісії.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина 4 статті 203 ЦК України).

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі №732/670/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, від 07.10.2020 року №127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 7 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на час укладення договору), зміна умов договору про споживчий кредит можлива тільки за згодою сторін. Умова договору про споживчий кредит про можливість внесення до договору змін в односторонньому порядку є нікчемною.

24.12.2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким ч. 7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено п. 2 наступного змісту: «У договорі про споживчий кредит забороняється встановлювати умову про продовження в односторонньому порядку строку користування кредитом. Продовження строку користування кредитом здійснюється виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін».

Згідно з ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія п. 5 р. І цього Закону, яким доповнено ч. 7 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено п. 2, поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Відповідно до п.7.1 договору, строк його дії складає період, що обчислюється з моменту його укладення і до моменту повного фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань. Сторони домовились, що повне виконання зобов`язань повинно відбутись не пізніше дати встановленої п.1.4 договору.

Відповідно до п.7.2 договору усі зміни та доповнення до цього договору вчиняються у будь якій формі незабороненій законодавством. Крім того, окрема згода позичальника не вимагається на внесення змін/оновлення графіку платежів, що здійснюється кредитодавцем самостійно з метою актуалізації відомостей про заборгованість позичальника та /або термін повернення кредиту та процентів у зв`язку з продовженням строку кредитування та /або частковим погашенням заборгованості.

Таким чином, положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» щодо неможливості продовження строку користування кредитом інакше як виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін є застосовними до спірних правовідносин.

Суд вважає, що необхідно провести правильний перерахунок розміру заборгованості з урахуванням строку кредитування 30 днів без його пролонгації.

Окрім того, відповідно до ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Несправедливими є, зокрема, умови договору про установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру (п. 9 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів»).

З урахуванням викладеного, встановивши, що позичальником включені до умов кредитного договору несправедливі умови, які полягають у тому, що фінансова установа в незалежності від того, чи споживач здійснить погашення заборгованості за кредитним договором, може в односторонньому порядку, без повідомлення споживача продовжити дію такого договору для подальшого нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором, що вносить істотний дисбаланс до договірних правовідносин та ставить споживача в несправедливе становище по відношенню до кредитної установи.

Припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

За наведених обставин, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми відсотків в розмірі 61719,25 грн., які нараховані позивачем на період часу після закінчення строку дії кредитування є необґрунтованими.

Отже, відповідач станом на 19.08.2024 повинен був сплатити основну суму заборгованості у розмірі 20000 грн., 7500 грн. відсотків та 2000 грн. комісії за користування кредитними коштами.

Суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість у розмірі 20000 грн., 7500 грн. відсотків і 2000 грн. комісії, всього стягнути 29500 грн.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно доч.1ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028 грн., ціна позову 78299,25 грн., позов задоволено на суму 29500 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1140,83 грн. судового збору - пропорційно розміру задоволених позовних вимог (3028х29500/78299,25).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що 01.07.2024 року між позивачем та АО «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги №01-07/2024. Предметом вказаного договору є надання юридичної допомоги: складання проектів процесуальних документів, складання листів, адвокатських запитів, претензій, заперечень, позовних заяв, пояснень, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, представництво інтересів тощо.

Відповідно до розділу 4 даного договору, сторони погодили порядок здійснення розрахунків.

Згідно з додатком №2 про надання юридичної допомоги від 06.08.2024 сторони погодили надання послуг за позовом.

Позивач зазначає, що поніс 17000 грн. витрат на правову допомогу, у зв`язку з частковим задоволенням позову (37,67%), з відповідача на користь позивача слід стягнути (17000х37,67%) 6403,90 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 81, 141, 263-265, 282-284 ЦПК України, ст. ст. 207, 512-516, 526, 530, 610, 611, 626, 628, 629, 634, 638, 1048, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» () заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у розмірі 29500 (двадцять дев`ять тисяч п`ятсот грн.), судовий збір 1140,83 грн., витрати на правову допомогу 6403,90 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана Хмельницького апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Сергій Стефанишин