Провадження 6/127/591/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2024 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М. М.,

за участю секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу від 13 вересня 2024 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

13 вересня 2024 року Вінницьким міським судом Вінницької області видано судовий наказ у цивільній справі № 127/28378/24, на підставі якого вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 28.08.2024 року.

Даний судовий наказ скасуванню не підлягає, набирає законної сили з дня видачі.

27 вересня 2024 року до Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява ОСОБА_1 , подана в порядку статті 432 ЦПК України, про визнання цього судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Заявник посилається на те, що після розірвання шлюбу 07.05.2024 у справі №128/627/24 спільна донька, ОСОБА_4 залишилася проживати з батьком, заявником ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_2 , про що свідчить довідка квартального комітету від 15.08.2024 про те, що згідно свідчень сусідів донька проживає з батьком з 24.04.2024. Згідно судового наказом від 13.09.2024 року із заявника стягнуто з на користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої дитини, ОСОБА_4 , аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 28.08.2024. Із даним судовим наказом заявник не погоджується, оскільки стягувач навмисне, після розірвання шлюбу, забрав їхню спільну дочку, без згоди заявниці, до себе і на даний час вона також проживає із ним, подана заява про стягнення аліментів із заявниці, на її думку є ніщо інакше, як прагнення стягувача уникнути мобілізації, вважає, що з неї безпідставно стягнуто аліменти, оскільки вона постійно бере участь в утриманні дитини і її вихованні.

Заявник вважає, що судовий наказ слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки на день його видачі він добровільно виконує обов`язок щодо утримання дитини.

Крім того, заявник зазначає, що між нею та ОСОБА_2 на даний час існує спір щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , який не вирішений і вона має намір звернутися із позовом до суду для його вирішення.

Заявниця та її представник в судовому засіданні підтримали подану заяву та просили суд визнати судового наказу від 13 вересня 2024 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 таким, що не підлягає виконанню.

Представник ОСОБА_2 адвокат Мишковська Т.М. в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви за її безпідставністю та необґрунтованістю, вказавши на те, що дитина з квітня місяця проживає із батьком, та в свою чергу потребує матеріального забезпечення зі сторони матері, оскільки остання таку допомогу надає нерегулярно, а тому судовий наказ судом видано правомірно та на підставі належних та допустимих доказів, заявником обрано неправильни спосіб захисту, просить суд відмовити у задоволенні заяви.

Відповідно до положень статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Отже, підставами для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню може бути або його помилкове видання, або відсутність обов`язку боржника.

Статтею 160 ЦПК України встановлено, що судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Наказне провадження - це спрощений вид цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються справи про стягнення з боржника грошових коштів і витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги. Спрощена правова процедура по видачі судового наказу обумовлена правовою природою вимог, що підлягають захисту шляхом видачі судового наказу.

Статтею 161 ЦПК України встановлено перелік вимог, за якими може бути видано судовий наказ, зокрема, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Частиною другою статті 160 ЦПК України закріплено, що із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п.9 ч.2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Статтями 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження здійснюється з дотриманням серед інших таких засад, як верховенства права, диспозитивності, справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку встановленому законом (ч.2 ст. 160 ЦПК України).

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Відтак підставою для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, є помилка при його видачі або припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, зокрема, з підстав, визначених главою 50 розділу І книги п`ятої ЦК України, або інші причини, які впливають на виконання судового рішення.

З матеріалів цивільної справи №127/28378/24 вбачається, що 28.08.2024 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

До заяви про видачу судового наказу додані всі необхідні документи для належного розгляду справи: копія про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , витяг з ЄДРСР рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.05.2024 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , довідка №282 від 15.08.2024 року квартального комітету мікрорайону «Хутрі Шевченка» асоціація самоорганізації населення м. Вінниці, відповідно до якої ОСОБА_2 проживає разом із своєю донькою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 , тобто яка підтверджує факт проживання дитини з батьком, і вказана обставини в ході судового розгляду заяви також визнається заявницею, яка не надала належних та допустимих доказів щодо матеріального забезпечення та утримання нею доньки.

Тому при винесенні судового наказу не було допущено помилки.

Згідно судового наказу стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на утримання дитини. Відповідно до положень статті 180 Сімейного кодексу України, обов`язок батька утримувати дитину триває до повноліття дитини. За змістом статті 181 Сімейного кодексу України утримання батьком дитини може бути як добровільним, так і за рішенням суду. Факт проживання чи не проживання батька з матір`ю дитини не впливає на обов`язок батька щодо утримання дитини до її повноліття.

Тому обставини, на які посилається заявник (добровільне виконання обов`язку щодо утримання дитини, існування спору між заявницею та ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_4 , який не вирішений) не свідчать про те, що обов`язок боржника за судовим наказом відсутній.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Наведена позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 16 січня 2018 року, за результатом розгляду цивільної справи № 755/15479/14-ц. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження».

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі №824/2/22, в які зазначено, що: «законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України. При цьому словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний».

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі №520/1466/14-ц, від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/200.

Водночас, варто зазначити, що добровільне погашення не може бути підставою для висновку про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, до підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, відносяться випадки, коли немає матеріальної передумови для виконання рішення, тобто об`єктивно відсутній обов`язок боржника; або ж випадки видачі виконавчого документа, коли його не треба було видавати, тобто випадки помилкової видачі виконавчого листа; або випадки, коли після видачі виконавчого документа був змінений зміст рішення.

Подання заяви про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, не може бути пов`язане з оспоренням такого судового рішення по суті заявлених вимог, адже визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, належить до процесуальних питань, пов`язаних з виконанням судових рішень, тобто, рішень, які набрали законної сили та підлягають виконанню у примусовому порядку.

Всупереч зазначеному, заявником-боржником не наведено жодних підстав, які б свідчили саме про помилковість видачі виконавчого документу про стягнення аліментів.

Отже, за наявності судового наказу про стягнення аліментів, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, ОСОБА_1 при зверненні до суду із заявою про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, не доведено процесуальних підстав, що свідчать про помилковість звернення виконавчого документа до виконання.

Доводи, які наводить заявник не є підставою для визнання виконавчого документу, таким, що не підлягає виконанню.

Зважаючи на викладене, суд не знаходить підстав для визнання судового наказу про стягнення аліментів таким, що не підлягає виконанню.

Як визначено частинами 7, 8 статті 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу про стягнення аліментів боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3розділу V цього Кодексу.

Керуючись статтею 432 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу від 13 вересня 2024 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 таким, що не підлягає виконанню, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: