Справа № 2-2031/11
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Панченко О.М.

за участю секретаря судових засідань Сарнавського М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: ПАК КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ "Брайт Інвестмент", суб`єкт оскарження - заступник начальника Подільського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Кравцова О.С. на бездіяльність органу примусового виконання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою, заінтересована особа: ПАК КБ "Надра", правонаступником якого є ТОВ "Брайт Інвестмент", суб`єкт оскарження - заступник начальника Подільського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Кравцова О.С. на бездіяльність органу примусового виконання в якій просив суд визнати протиправною бездіяльність заступника начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравцової О. С. щодо не зняття арешту з майна, що належить ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , який було накладено у межах виконавчого провадження № 37845568. Зобов`язати заступника начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Кравцову О. С. скасувати арешт, який накладено на все майно боржника ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , та заборону на здійснення відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику - ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , які накладено в межах виконавчого провадження N 37845568, реєстраційний номер обтяження 9144794. Скарга мотивована тим, що 15.08.2011 року на виконання рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24.03.2011 року, яким задоволено позовні вимоги ПАТ КБ "НАДРА" та стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_2 РНОКПП НОМЕР_2 та ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ "НАДРА" заборгованість за кредитним договором N 228/ЕМК/39/2008/980 від 19.06.2008 в сумі 67 886 грн. 36 коп., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 678 грн. 86 коп. та оплаті інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., видано виконавчий лист N 2-2031/11. 08.05.2013 року зазначений виконавчий лист було пред`явлено до відділу ДВС Подільського РУЮ у м. Києві. 10.05.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Подільського РУЮ у м. Києві було відкрито виконавче провадження N 37845568 на підставі вказаного виконавчого листа. 09.08.2013 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт будь якого майна, що належить ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , та оголошено заборону на його відчуження. 29.08.2016 року державним виконавцем прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV у зв`язку з відсутністю майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення, а вжиті виконавцем заходи щодо розшуку майна виявились безрезультатними. В постанові зазначено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 29.08.2017 року. У зазначений термін виконавчий документ не було повторно пред`явлено стягувачем до виконання. Постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві не оскаржувалася. В Автоматизованій системі виконавчого провадження стан виконавчого провадження N 37845568 зазначено як завершено. Тобто проведення виконавчих дій державним виконавцем завершено на підставі частини 1 статті 30 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV. В той же час арешт, накладений на все майно, та заборону його відчуження не скасовано. Про це скаржник дізнався з Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, номер запису про обтяження: 9144794, підстава: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №37845568 видана 09.08.2013. З метою скасування арешту та заборони на відчуження майна, він звернувся із відповідною заявою (вх. N 15502 від 26.07.2024) до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). У відповідь на вищевказану заяву заступником начальника відділу Кравцовою О. С. було надіслано листа від 03.09.2024 N 128 874, у якому зазначено, що підставами для зняття арешту є надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника. На обгрунтування правових підстав для скасування арешту, накладеного на все майно скаржника та заборони на відчуження ним будь-якого майна зазначає наступне. 05.08.2020 між ПАТ "КБ "Надра" та товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Дніпрофінансгруп" (далі - ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп") було укладено договір N GL48N718070_bank про відступлення права вимоги, згідно з яким ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" набуло права вимоги за кредитним договором N 228/ЕМК/39/2008/980 від 19.06.2008. 18.12.2020 року між ТОВ "ФК "Дніпрофінансгруп" та товариством з обмеженою відповідальністю "Брайт Інвестмент" (далі - ТОВ "Брайт Інвестмент") було укладено договір N GL48N718070 про відступлення прав вимоги, згідно з яким права вимоги за вищевказаним кредитним договором перейшли до ТОВ "Брайт Інвестмент". 27.07.2021 року ТОВ "Брайт Інвестмент" звернулося до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі N 2-2031/11. Ухвалою Деснянського районного суд від 17.11.2021 № 2-2031/11 заяву ТОВ "Брайт Інвестмент" про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у справі N 2-2031/11 залишено без задоволення у зв`язку із втратою первісним кредитором (стягувачем) ПАТ КБ "Надра" права повторного пред`явлення виконавчого листа N 2-2031/11 для виконання на момент укладення договору про відступлення права вимоги ТОВ "Брайт Інвестмент". Ухвала Деснянського районного суду від 17.11.2021 № 2-2031/11 заявником не оскаржувалася. За таких обставин виконавчий лист N 2-2031/11 на виконанні не перебуває і не може перебувати у майбутньому у зв`язку з відсутністю стягувача, який має право повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання, та не можливістю заміни сторони виконавчого провадження у зв`язку з втратою первісним кредитором права повторного пред`явлення виконавчого листа для виконання. Натомість арешт, накладений на все майно постановою державного виконавця, та заборона на його відчуження, обмежує моє право власника та перешкоджає в користуванні та розпорядженні своєю власністю. Зокрема, арешт перешкоджає скаржнику розпорядитися своєю часткою у праві власності на житловий будинок, яка належить йому на підставі договору дарування N 844, виданого 07.09.2022.

Ухвалою судді від 17.09.2024 р. відкрито провадження за скаргою.

26.09.2024 року від представника заінтересованої особи: ПАК КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ "Брайт Інвестмент" надійшли письмові заперечення на скаргу в якій просить відмовити у задоволенні скарги як необґрунтованої та безпідставної.

В судове засідання заявник не з`явився, надіслав до суду клопотання в якому просив суд проводити її розгляд без його участі.

Суб`єкт оскарження - заступник начальника Подільського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Кравцова О.С. в судове засідання не з`явилася, про причини неявки до суду не повідомила.

Зважаючи на строки розгляду скарги передбачені ст. 450 Цивільним процесуальним кодексом України та на належність повідомлення заінтересованих осіб про дату та час розгляду скарги, суд вважає за можливе розглянути скаргу за наявними доказами в матеріалах справи.

Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24.03.2011 року у цивільній справі № 2-2031/11, було задоволено позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» до боржників ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 та ухвалено рішення про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 228/ЕМК/39/2008/980 від 19.06.2008 року у розмірі 67 886 грн. 36 коп. а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 678 грн. 86 коп. та оплаті інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

У своїй скарзі Скаржник посилається на правові позиції Касаційного цивільного суду від 07 липня 2021 року у справі N 2-356/12 (провадження N 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі N 161/14034/20 (провадження N 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі N 645/6694/15-ц (провадження N 61-18160св19), від 26 січня 2022 року у справі N 127/1541/14-ц (провадження N 61-2829св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі N 127/1547/14-ц (провадження N 61-12997св21), в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2023 року у справі N 2-3600/09 (провадження N 61- 12406св21). В той же час в цих справах існують реальні підстави для зняття арешту, такі як документально підтверджені погашення заборгованості або визнання виконавчого документу таким що не підлягає виконанню.

Станом на момент подання скарги до суду виконавчий лист №2-2031/11 не було визнано таким що не підлягає виконанню. Рішення що було ухвалено Деснянським районним судом міста Києва від 24.03.2011 року у цивільній справі № 2-2031/11 боржником не виконано.

Скаржник ОСОБА_1 не звертався до ТОВ «БРАЙТ ІНВЕСТМЕНТ» щодо погашення наявної заборгованості, доказів погашення зобов`язання перед попереднім стягувачем ПАТ «КБ «Надра» не надавав.

У відповідності до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно вимог ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець, зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав і законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Згідно ст. 11 цього Закону державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема роз`яснювати сторонам їх права і обов`язки, право звертатися до суду із заявою про роз`яснення рішення, встановлення способу його виконання, викликати фізичних осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні.

Відповідно до п. 7 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (в редакції, що діяла на момент винесення постанов про повернення виконавчого документа стягувачу, далі - Закон № 606-XIV) не передбачено зняття арешту, накладеного на майно боржника у випадку винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 50 Закону № 606-XIV у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до п. 7 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно ч.ч.4,5 ст. 59 Закону України «При виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є:

1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом;

2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника;

3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах;

4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням;

5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно;

6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову;

7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;

8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову;

У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими та безумовними до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права та є практикою, несумісною з положеннями Конвенції. Отже, жодної підстави передбаченої ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» для зняття арешту скаржником не зазначено. Тому дії державного виконавця повністю відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця.

Враховуючи положення пункту 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV, повернення виконавчого документа стягувачу у разі відсутності у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби (приватного виконавця) за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, також не позбавляє стягувача звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Також важливо зазначити, що виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 47 Закону № 606-XIV, тобто, виконавчі провадження не є закінченими, а тому немає підстав для застосування правових наслідків, передбачених частиною другою статті 50 Закону № 606-XIV, у вигляді зняття арешту.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Право боржника на розпорядження належним йому майном без будь-яких обтяжень у вигляді арешту, може бути поновлено, зокрема, шляхом добровільного виконання рішення суду.

Відповідні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 127/2-1421/09, постанові Верховного суду від 29 березня 2023 року у справі № 202/1182/22.

Щодо строків на оскарження бездіяльності державного виконавця Боржником ОСОБА_1 , то до скарги було долучено інформаційну довідку (витяг) з Автоматизованої системи виконавчого провадження у ВП №37845568.

У відповідній довідці вказано адресу проживання боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 . Таку саму адресу ОСОБА_1 вказано при поданні скарги на бездіяльність державного виконавця. Отже, виконавець надсилав документи виконавчого провадження на дійсну адресу боржника.

У відповідності до ч.1 ст.28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Отже, боржник вважається належним чином повідомленим, якщо документи виконавчого провадження надсилаються йому за адресою, зазначеною у виконавчому документі (такий висновок наведено у постановах Верховного Суду від 07.06.2021 у справі № 910/15292/18, від 11.02.2021 у справі № 914/223/19).

У відповідності до ч. 1 ст. 449 ЦПК України, скарга на рішення та дії держаного виконавця подається у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

У відповідності до ч. 5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» , рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом наведених норм, за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 449 ЦПК України, можна зробити висновок про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права, і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 449 ЦПК України та частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно враховувати поведінку скаржника, чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо.

Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 14.08.2019 року в справі №910/7221/17, від 12.01.2021 року в справі №910/8794/17, від 12.10.2021 року в справі №918/333/13-г.

ОСОБА_1 надсилались документи виконавчого провадження №37845568, в рамках якого було накладено арешт на майно, на його адресу, таким чином він вважається належним чином повідомленим про такі виконавчі дії, що свідчить про пропущений 10-денний строк звернення ОСОБА_1 до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця. Клопотання про поновлення такого строку ОСОБА_1 до суду не подавалося.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про те, що скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа: ПАК КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ "Брайт Інвестмент", суб`єкт оскарження - заступник начальника Подільського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Кравцова О.С. на бездіяльність органу примусового виконання, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15-днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без повідомлення учасників справи або без участі учасників зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту вказаного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.10.2024 року.

Суддя: О.М. Панченко