Справа № 302/1356/24
Провадження № 2/302/401/24
Номер рядка звіту 61
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.10.2024 селище Міжгір`я Закарпатської області

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого, судді Пухальського С. В.,

з участю секретаря судового засідання Магдича В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Гренджа Вікторія Юріївна до Колочавської сільської ради Хустського району Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визнання права власності на спадкове майно за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування вимог якої представник зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 , після смерті якого відкрилася спадщина на нерухоме майно померлого частку житлового будинку під АДРЕСА_1 , який був збудований спільними зусиллями, за час спільного проживання у шлюбі, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та в 1978 році зареєстровано право власності на будинок за ОСОБА_3 .

Оригінал Свідоцтва № НОМЕР_1 від 28.08.1978, про право особистої власності на жилий будинок, яке було видано Колочавською селищною радою народних депутатів на ім`я ОСОБА_3 , втрачено за життя останнього.

Земельна ділянка виділена під будівництво та обслуговування спадкового житлового будинку у приватну власність позивачці ОСОБА_1 , або її чоловіку ОСОБА_3 не передавалася, Державний акт на таку відсутній.

За життя, ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті заповітного розпорядження не залишив.

На час смерті ОСОБА_3 , був зареєстрований і проживав постійно в АДРЕСА_1 , разом із ним постійно проживала та була зареєстрована тільки дружина померлого ОСОБА_1 (позивачка), син померлого ОСОБА_2 , більше шести місяців фактично не проживав з померлим батьком за однією адресою.

ОСОБА_2 не бажає приймати спадщину за померлим батьком, вважає себе таким, що фактично не прийняв спадщину, бо з початку 2022 року проживає та працює в Чеській Республіці.

Протягом шести місяців з дня смерті ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , як син померлого надіслав приватному нотаріусу Міжгірського нотаріального округу заяву про відмову від прийняття спадщини за законом до майна померлого батька на користь його матері ОСОБА_1 .

Однак, незважаючи не безспірність спадкових відносин, приватним нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом за майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому, оскільки на зазначений будинок відсутні правовстановлюючі документи та відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна, й за наявною інформацією стосовно кола осіб, які прийняли спадщину, частки спадкоємців, які прийняли спадщину є рівними та становлять по частці.

Нотаріус не взяв до уваги інформацію органу територіальної громади на території якого за життя проживав та помер спадкодавець ОСОБА_3 , а саме, що із ОСОБА_3 на час його смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із ним постійно проживала та була зареєстрована тільки дружина померлого ОСОБА_1 (позивачка), був зареєстрований, але фактично не проживав син померлого ОСОБА_2 . Також нотаріус не прийняв заяву ОСОБА_2 про відмову від прийняття спадщини до майна померлого батька ОСОБА_3 , на користь його матері ОСОБА_1 , оскільки підпис в заяві ОСОБА_2 не завірено нотаріусом, а приїхати в Україну для підтвердження справжності підпису в заяві, ОСОБА_2 на даний час не має можливості.

Окрім цього, нотаріус не врахував, що житловий будинок під АДРЕСА_1 , є спільним майном подружжя.

Посилаючись на вказані обставини та норми діючого законодавства у позовній заяві висловлено прохання визнати за позивачкою право власності в цілій частці на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , з яких частка в будинку, як за спадкоємцем першої черги за законом до майна померлого чоловіка ОСОБА_3 , а частка в будинку, як майно набуте за час спільного проживання у шлюбі з гр. ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 17.09.2024 по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.10.2024 справу призначено до судового розгляду.

Представник позивачки подала заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі її довірительки. Висловила позицію про підтримання заявлених у позовній заяві вимог.

Від Колочавської сільської ради Хустського району Закарпатської області надійшла заява з проханням розглядати справу без участі представника сільради ради. Висловлено позицію за якою сільська рада визнає вимоги позову.

ОСОБА_2 подав до суду заяву якою підтвердивши обставини зазначені в позовній заяві визнав заявлені позивачкою вимоги. Додатково повідомив, що не бажає приймати спадщину померлого батька.

Фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступних висновків.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що

ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Колочава Міжгірського (Хустського) району Закарпатської області, у віці 82 років, помер чоловік позивачки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтвердженням чого є копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 та про одруження серія НОМЕР_3 (а.с. 9, 10).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на нерухоме майно померлого: частку житлового будинку під АДРЕСА_1 , який був збудований за час спільного проживання у шлюбі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та в 1978 році зареєстровано право власності на будинок за ОСОБА_3 (а.с. 14).

Зазначений житловий будинок був побудований ОСОБА_3 орієнтовно в 1980 році, на земельній ділянці площею 0,17 га, що вбачається із Виписки з по господарської книги за № 239 від 05.02.2024, копії Свідоцтва № НОМЕР_1 про право особистої власності на жилий будинок, яке видано 28.08.1978 на ім`я ОСОБА_3 , технічного паспорта на будинок (а.с. 15, 14, 19-20).

На час смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та був зареєстрований і проживав постійно в АДРЕСА_1 , разом із ним постійно проживала та була зареєстрована тільки дружина померлого ОСОБА_1 (позивачка), син померлого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , більше шести місяців фактично не проживав з померлим батьком за однією адресою, що підтверджується довідкою № 2330 від 30.08.2024, виданою виконавчим комітетом Колочавської сільської ради Хустського району Закарпатської області. Аналогічні обставини вбачаються з Акту обстеження матеріально-побутових умов гр. ОСОБА_1 , який складений 30.08.2024 комісією Колочавської сільської ради (а.с. 12, 13).

Постановою приватного нотаріуса від 28.08.2024, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, за майном померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому, оскільки на зазначений будинок відсутні правовстановлюючі документи, відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна та за наявною інформацією стосовно кола осіб, які прийняли спадщину, частки спадкоємців, які прийняли спадщину є рівними та становлять по одній другій частці (а.с. 16).

Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом.

Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності виявляється у праві: володіння, користування, розпорядження. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (статті 317 ЦК України).

Частиною першою та другою статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Як встановлено статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 41 Конституції України гарантує кожному захист прав власника на володіння, користування та розпорядження своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Цивільні права можуть виникати з рішення суду, як зазначено у частині 5 статті 11 ЦК України, лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства.

Цивільний кодекс України передбачає можливість виникнення права власності на підставі рішення суду у випадках, передбачених статтями 335, 376 та 392 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (частина 2 статті 328 ЦК України).

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачка та її померлий чоловік за час шлюбу набули право власності на спадковий будинок, а відсутність правовстановлюючого документу на вказане нерухоме майно не позбавляє позивачку як спадкоємицю права на спадщину.

Отже, враховуючи встановлені судом обставини, а також те, що прийняттям спадщини позивачкою права інших осіб не порушуються, суд вважає необхідним задовольнити вимоги заявлені в позовній заяві.

Керуючись статтями 2, 3, 10-13, 19, 76-81, 206, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності в цілій частці на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , з яких частка в будинку, як за спадкоємцем першої черги за законом до майна померлого чоловіка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а частка в будинку, як майно набуте за час спільного проживання у шлюбі з гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Закарпатського апеляційного суду безпосередньо або через Міжгірський районний суд Закарпатської області з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст судового рішення складено 03 жовтня 2024 року.

Суддя Пухальський С. В.