КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 758/8559/15-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

06 листопада 2024 року

м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Діденка А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на ухвалу Подільського районного суду м. Києва, постановлену у складі судді Якимець О.І. в м. Київ 06 червня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи,

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даною заявою, просила визнати такими, що не підлягають виконанню, виконавчі листи, видані Подільським районним судом м. Києва 24 січня 2018 року на примусове виконання заочного рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року у справі № 758/8559/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 грудня 2006 року заборгованість за кредитом у сумі 44497,23 долари США, за процентами у сумі 5139,96 доларів США, а також за нарахованою пенею 47583,12 грн., з яких за прострочення сплати кредиту 25840,65 грн., за прострочення сплати процентів 21742,47 грн.; за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29 квітня 2008 року заборгованості за кредитом у сумі 55129,76 доларів США, за процентами у сумі 7245,75 доларів США, за нарахованою пенею за прострочення сплати процентів у сумі 30058,64 грн., а також про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» витрат від сплати судового збору в сумі 3654 грн.

Заяву обґрунтовувала тим, що в провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала справа № 758/8559/15-ц за позовом АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Рішенням суду від 26 лютого 2016 року з відповідачів на користь банку стягнуто солідарно заборгованість за кредитним договором, і 24 січня 2018 року Подільським районним судом м. Києва видано виконавчі листи.

На виконанні у Подільському районному відділі ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) перебувають виконавчі провадження № НОМЕР_2, НОМЕР_1, НОМЕР_3, НОМЕР_4, НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчих листів.

АТ «УкрСиббанк» передано (відступлено) право вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» на підставі договору факторингу № 24/04/2020 від 24 квітня 2020 року. Також 24 квітня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги.

Ухвалами Подільського районного суду м. Києва від 15 серпня 2023 року замінено стягувача на його правонаступника ОСОБА_4 : у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 ухвалою від 15 серпня 2023 року, у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 ухвалою від 15 серпня 2023 року, у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 ухвалою від 31 жовтня 2023 року, у виконавчому провадженні № НОМЕР_4 ухвалою від 27 грудня 2023 року. Вказаними ухвалами встановлено, що згідно договору купівлі-продажу прав вимоги від 24 квітня 2020 року, укладеними ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» та ОСОБА_4 , до останньої перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами № 00 від 21 грудня 2006 року та № 0 від 29 квітня 2008 року.

ОСОБА_4 змінила прізвище з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_4 ».

17 квітня 2024 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до п. 2 акту прийому-передачі прав вимоги від 17 квітня 2024 року, ОСОБА_7 продає (відступає) права вимоги ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 приймає в обсязі та на умовах, визначених договором відступлення (купівлі-продажу) від 17 квітня 2024 року, а саме за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 грудня 2006 року та № 0 від 29 квітня 2008 року, за договором поруки № 79878 від 21 грудня 2006 року, за договором поруки № 201585 від 29 квітня 2008 року та за заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року, справа № 758/8559/15-ц. Покупець і продавець визнають, що відступлення прав вимоги набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього акту.

17 квітня 2024 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 укладено попередній договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Алешко І.В. за реєстровим № 265.

Відповідно до п.п. 3, 4 угоди про зарахування зустрічних однорідних вимог від 17 квітня 2024 року, ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди про залік таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з вищевказаних договорів, у яких ОСОБА_7 та ОСОБА_1 є сторонами. Сторони дійшли згоди зарахувати зустрічні однорідні вимоги за зобов`язаннями, указаними в п. 1, 2 цієї угоди, у сумі 1 582 800 грн. З моменту укладення цієї угоди вважаються припиненими грошові зобов`язання сторін відносно одна одної за вищевказаними договорами.

На підставі ряду укладених договорів відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ОСОБА_1 є новим кредитором у фінансових правовідносинах, а також новим стягувачем у даній справі та за виконавчим провадженням.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, відмовлено.

Заявник ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просила скасувати ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року, прийняти нову постанову, якою задовольнити її заяву.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказувала, що суд першої інстанції проігнорував, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 домовились про те, що вартість (ціна продажу) прав вимоги за даним договором становить 1 582 800 грн. відповідно до п. 3.1 договору про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги.

Суд проігнорував, що відповідно до акту прийому-передачі права вимоги від 17 квітня 2024 року ОСОБА_7 продає (відступає) права вимоги ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 приймає права вимоги в обсязі та на умовах, визначених договором відступлення (купівлі-продажу) від 17 квітня 2024 року, а саме за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 грудня 2006 року та № 0 від 29 квітня 2008 року, за договором поруки № 79878 від 21 грудня 2006 року, за договором поруки № 201585 від 29 квітня 2008 року та за заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року, справа № 758/8559/15-ц. Покупець і продавець визнають, що відступлення прав вимоги набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього акту.

Припинено обов`язок ОСОБА_1 як боржника за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 грудня 2006 року, за договором поруки № 79878 від 21 грудня 2006 року, договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29 квітня 2008 року, договором поруки № 201585 від 29 квітня 2008 року та за заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року, а отже і виконавчими документами (листами) від 24 січня 2018 року, припинено у повному обсязі.

Припинено зобов`язання ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 грудня 2006 року, за договором поруки № 79878 від 21 грудня 2006 року, договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29 квітня 2008 року, договором поруки № 201585 від 29 квітня 2008 року та за заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року, подальше виконання зазначеного виконавчого документу призводить до безпідставного і неправомірного стягнення вже неіснуючого боргу.

Вказувала, що судом не взято до уваги, що зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Також не враховано, що внаслідок переходу прав вимоги відбулося поєднання кредитора та боржника в одній особі і зобов`язання по кредитному договору та рішенню припинилось, що є підставою для визнання виконавчого листа від 24 січня 2018 року таким, що не підлягає виконанню.

Не враховано, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 заяву про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, від 07 травня 2024 року підтримали в повному обсязі та просили суд першої інстанції заяву задовольнити, тобто заперечення заінтересованих сторін були відсутні.

Зазначала, що судом першої інстанції не враховано правові висновки Верховного Суду в постанові від 29 грудня 2021 року в справі № 826/17678/15, від 21 березня 2018 року в справі № 6-1355/10, від 20 лютого 2019 року в справі № 2-4671/11, від 08 вересня 2021 року в справі № 761/33621/18.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

В судове засідання 06 листопада 2024 року учасники справи не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи належним чином повідомлені шляхом направлення судових повісток-повідомлень за відомими поштовими та електронними адресами, причин неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення судового засідання не направляли. Від представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та від ОСОБА_7 надійшли клопотання про розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що в липні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за договорами про надання споживчих кредитів, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 грудня 2006 року в розмірі 49637,19 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 47583,12 грн., суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29 квітня 2008 року в розмірі 63375,51 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення процентів в розмірі 30058,64 грн., суму сплаченого судового збору 3654 грн. (а. с. 1 - 4 т. 1).

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року в справі № 758/8559/15-ц позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 грудня 2006 року заборгованість за кредитом у сумі 44497 дол. 23 центів США, за процентами - у сумі 5139 дол. 96 центів США, а також за нарахованою пенею в сумі 47583 грн. 12 коп., з яких: за прострочення сплати кредиту - 25840 грн. 65 коп., за прострочення сплати процентів - у сумі 21742 грн. 47 коп.; за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29 квітня 2008 року заборгованість за кредитом у сумі 55129 дол. 76 центів США, за процентами - у сумі 7245 дол. 75 центів США, а також за нарахованою пенею за прострочення сплати процентів в сумі 30058 грн. 64 коп.; Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» витрати від сплати судового збору в сумі 3654 грн. (а. с. 108 - 111 т. 1).

Судом встановлено, що 21 грудня 2006 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», уклав з відповідачем ОСОБА_1 договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого надав кредит у іноземній валюті в сумі 90000 дол. США на строк до 21 грудня 2021 року під 10,8 % річних, із цільовим призначенням відповідно до п. 1.4 на особисті потреби.

Відповідно до п. 1.2.2. позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту (додаток №1 до договору), але в будь-якому випадку не пізніше 21 грудня 2021 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього договору на підстав будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4, 9.2, 9.14 Договору.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 21 грудня 2006 року позивач уклав з відповідачем ОСОБА_3 договір поруки №679878, відповідно до якого поручитель зобов`язався відповідати за виконання всіх кредитних зобов`язань в повному обсязі.

29 квітня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», уклав з ОСОБА_1 договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого надав кредит у іноземній валюті в сумі 170000 дол. США на строк до 29 квітня 2038 року під 13,3 % річних, із цільовим призначенням відповідно до п. 1.4 для придбання квартири.

Відповідно до п. 1.2.2. позичальник зобов`язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору (якщо Сторонами визначено такий графік погашення та укладено Додаток №1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 29 квітня 2038 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього Договору та/або згідно умов відповідної угоди Сторін.

З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором 29 квітня 2008 року позивач уклав з відповідачем ОСОБА_3 договір поруки №201585, відповідно до якого поручитель зобов`язався відповідати за виконання всіх кредитних зобов`язань в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами належним чином не виконувала, не здійснювала платежів у рахунок погашення кредиту та нарахованих процентів у повному обсязі.

Станом на 22 липня 2015 року заборгованість за кредитним договором №0 від 21 грудня 2006 року складає суму 49637 дол. 19 центів США, у тому числі заборгованість за кредитом - у сумі 44497 дол. 23 центів США, за процентами - у сумі 5139 дол. 96 центів США, а також за нарахованою пенею в сумі 47583 грн. 12 коп., з яких: за прострочення сплати кредиту - 25840 грн. 65 коп., за прострочення сплати процентів - у сумі 21742 грн. 47 коп.

Станом на 22 липня 2015 року заборгованість за кредитним договором №0 від 29 квітня 2008 року складає суму 63375 дол. 51 центів США, у тому числі заборгованість за кредитом - у сумі 55129 дол. 76 центів США, за процентами - у сумі 7245 дол. 75 центів США, а також за нарахованою пенею за прострочення сплати процентів в сумі 30058 грн. 64 коп.

24 січня 2018 року Подільським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29 квітня 2008 року заборгованості за кредитом у сумі 55129,76 доларів США, за процентами в сумі 7245,75 доларів США, а також за нарахованою пенею за прострочення сплати процентів в сумі 30058,64 грн. (а. с. 71 т. 2).

24 січня 2018 року Подільським районним судом м. Києва видано виконавчий лист про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21 грудня 2006 року заборгованість за кредитом у сумі 44497,23 доларів США, за процентами в сумі 5139,96 доларів США, за нарахованою пенею 47583,12 грн., з яких за прострочення сплати кредиту 25840,65 грн., за прострочення сплати процентів 21742,47 грн. (а. с. 79 т. 2).

На виконання вказаних виконавчих листів відкрито виконавчі провадження постановами державного виконавця Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві:

Постановою від 22 травня 2018 року - ВП № НОМЕР_4, боржник ОСОБА_3 , про стягнення за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21 грудня 2006 року заборгованість за кредитом у сумі 44497,23 доларів США, за процентами в сумі 5139,96 доларів США, за нарахованою пенею 47583,12 грн., з яких за прострочення сплати кредиту 25840,65 грн., за прострочення сплати процентів 21742,47 грн. (а. с. 52 - 53 т. 3);

Постановою від 24 травня 2018 року - ВП № НОМЕР_5, боржник ОСОБА_3 , про стягнення за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29 квітня 2008 року заборгованості за кредитом у сумі 55129,76 доларів США, за процентами в сумі 7245,75 доларів США, а також за нарахованою пенею за прострочення сплати процентів в сумі 30058,64 грн. (а. с. 54 - 55 т. 3);

Постановою від 24 травня 2018 року - ВП № НОМЕР_1, боржник ОСОБА_1 , про стягнення за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21 грудня 2006 року заборгованість за кредитом у сумі 44497,23 доларів США, за процентами в сумі 5139,96 доларів США, за нарахованою пенею 47583,12 грн., з яких за прострочення сплати кредиту 25840,65 грн., за прострочення сплати процентів 21742,47 грн. (а. с. 56 - 57 т. 3);

Постановою від 24 травня 2018 року - ВП № НОМЕР_2, ОСОБА_1 , про стягнення за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29 квітня 2008 року заборгованості за кредитом у сумі 55129,76 доларів США, за процентами в сумі 7245,75 доларів США, а також за нарахованою пенею за прострочення сплати процентів в сумі 30058,64 грн. (а. с. 58 - 59 т. 3).

27 квітня 2020 року АТ «УкрСиббанк» направило повідомлення ОСОБА_1 про відступлення прав вимоги за кредитним договором, яким повідомлено про відступлення прав вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 грудня 2006 року та за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29 квітня 2008 року до ТОВ ФК «Централ Фінанс». Повідомлено про суми заборгованості: за договором № 0 основна сума боргу 32316,71 доларів США, проценти 30656,32 доларів США. За договором № 0 основна сума боргу 45310,51 доларів США, проценти 35826,24 доларів США (а. с. 68 т. 4).

Листом від 23 травня 2023 року АТ «УкрСиббанк» додатково повідомлено, що будь-які фінансові претензії до ОСОБА_1 за кредитними договорами з боку банку відсутні, оскільки фактичним кредитором за кредитними договорами є ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» (а. с. 69 т. 4).

24 квітня 2020 року АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» укладено договір факторингу № 24/04/2020, за умовами якого клієнт зобов`язується передати у власність фактору, а фактор - прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Згідно переліку первинних договорів та договорів забезпечення (додаток № 1 до договору факторингу), передано права вимоги за договором про надання споживчого кредиту №0 від 21 грудня 2006 року, договором поруки № 79878 від 21 грудня 2006 року, договором про надання споживчого кредиту №0 від 29 квітня 2008 року, договором поруки № 201585 від 29 квітня 2008 року, з усіма додатками та додатковими угодами до цих договорів (а. с. 195 - 200 т. 2).

24 квітня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу прав вимоги, у відповідності до умов якого продавець зобов`язується передати покупцю право вимоги до боржника за кредитним договором, а покупець зобов`язується прийняти зазначене вище право вимоги та сплатити продавцю грошові кошти в порядку та розмірі, передбаченому ст. 3 цього договору. Сторони погодили такі терміни, що використовуються в договорі: документація - документи, що засвідчують права, що відчужуються за цим договором, у тому числі, але не виключно: кредитний договір з усіма додатками до нього та додатковими договорами, договорами про внесення змін до нього та інші документи або інформація в паперовому або електронному вигляді, які були отримані від боржника або згенеровані банком на момент видачі кредиту або у процесі його обслуговування (у разі їх наявності в кредитній справі), згідно з якими забезпечено виконання зобов`язань боржника за кредитним договором; Кредитний договір означає договір про надання споживчого кредиту № 0 від 21 грудня 2006 року, укладений ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк», договір про надання споживчого кредиту № 0 від 29 квітня 2008 року, укладений ОСОБА_1 та АКІБ «УкрСиббанк»; права вимоги - права грошової вимоги продавця за кредитним договором до боржника, набуте на підставі договору факторингу № 24/04/2020 від 24 квітня 2020 року, укладеному банком і продавцем, строк платежу за якими настав. Розмір права вимоги, що відчужується згідно умов цього договору, визначено у розрахунку заборгованості боржника (а. с. 210 - 212 т. 2).

Згідно п. 1.2 договору, покупець після переходу до нього права вимоги стає кредитором за кредитним договором, укладеним між банком і боржником, та одержує право замість продавця вимагати від боржника належного виконання зобов`язання за кредитним договором. Права кредитора за кредитним договором переходять до покупця на умовах, які існують на момент відчуження прав вимоги. При цьому покупець, окрім статусу кредитора за кредитним договором, у зв`язку з набуттям права вимоги набуває статусу кредитора за всіма договорами, що забезпечують виконання боржником його зобов`язань за кредитним договором.

Згідно тлумачення термінів до цього договору, кредитний договір означає наступний договір: договір про надання споживчого кредиту № 0 від 21 грудня 2006 року, договір про надання споживчого кредиту № 0 від 29 квітня 2008 року, укладені між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 .

Додатком № 1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 24 квітня 2020 року є розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , що відчужується згідно умов цього договору станом на 24 квітня 2020 року, згідно якого, за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 грудня 2006 року сума заборгованості за кредитом 32316,71 доларів США, що еквівалентно станом на дату укладення цього договору 872993,90 грн., за процентами 30656,32 долари США, що еквівалентно станом на дату укладення цього договору 828140,63 грн. За договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29 квітня 2008 року сума заборгованості за кредитом 45310,51 доларів США, що еквівалентно станом на дату укладення цього договору 1 224 004,52 грн., за процентами 35826,24 долари США, що еквівалентно станом на дату укладення цього договору 967799,29 грн. (а. с. 213 т. 2).

Таким чином, загальний розмір заборгованості становить 144109,78 долари США, що еквівалентно 3892938,34 грн.

Ухвалами Подільського районного суду м. Києва від 15 грудня 2021 року в справі № 758/8559/15-ц заяву державного виконавця Подільського РВ ДВС у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) про заміну сторони виконавчого провадження задоволено, замінено первісного стягувача ПАТ «УкрСиббанк», виконавче провадження № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, боржник ОСОБА_1 , на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» (а. с. 91 - 92, 159 - 160 т. 2).

Ухвалами Подільського районного суду м. Києва від 15 серпня 2023 року заяву ОСОБА_4 , заінтересовані особи АТ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача у виконавчих провадженнях № НОМЕР_5, № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчих листів, виданих 24 січня 2018 року Подільським районним судом міста Києва на підставі рішення від 26 лютого 2016 року у справі №758/8559/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості на його правонаступника ОСОБА_4 (а. с. 46 - 47, 117 - 118 т. 3).

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2023 року заяву ОСОБА_4 , заінтересовані особи АТ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено. Замінено стягувача у виконавчому провадженні № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчих листів, виданих 24 січня 2018 року Подільським районним судом міста Києва на підставі рішення від 26 лютого 2016 року у справі №758/8559/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості на його правонаступника ОСОБА_4 (а. с. 178 - 179 т. 3).

Боржником у виконавчому провадженні № НОМЕР_5 є ОСОБА_3 , у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, № НОМЕР_2 - ОСОБА_1 .

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 27 грудня 2023 року заяву ОСОБА_4 , заінтересовані особи АТ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження № НОМЕР_4 задоволено. Стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Централ Фінанс» у справі за позовом АТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості замінено на ОСОБА_4 (а. с. 231 - 232 т. 3).

ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_4 (а. с. 88 - 90 т. 4).

17 квітня 2024 року ОСОБА_7 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець) уклали договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги (а. с. 91 - 93 т. 4).

Сторони погодили таке тлумачення термінів за договором: боржник - ОСОБА_1 , ОСОБА_3 ; кредитний договір означає наступний договір: договір про надання споживчого кредиту № 0 від 21 грудня 2006 року, договір про надання споживчого кредиту № 0 від 29 квітня 2008 року, укладені між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 ; договір поруки: означає наступний договір: договір поруки № 79878 від 21 грудня 2006 року, № 201585 від 29 квітня 2008 року, укладені між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 , права вимоги: права грошової вимоги продавця за кредитними договорами до боржника, набуте на підставі договору купівлі-продажу права вимоги від 24 квітня 2020 року, укладеному між ТОВ «ФК «Централ Фінанс» та ОСОБА_4 , строк платежу за якими настав та яке підтверджується рішенням суду. Розмір права вимоги, що відчужується згідно умов цього договору, визначено у розрахунку заборгованості боржника (додаток 1 до цього договору); ціна продажу: сума коштів, що сплачується покупцем продавцю за придбання права вимоги на умовах цього договору; рішення суду: заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року, справа № 758/8559/15-ц за позовом АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором.

Згідно п. 1.1, 1.2 договору, продавець зобов`язується передати покупцю право вимоги до боржника за кредитним договором, а покупець зобов`язується прийняти зазначене вище право вимоги та сплатити продавцю грошові кошти в порядку та розмірі, передбаченому розділом 3 цього договору. Покупець після переходу до нього права вимоги стає кредитором за кредитним договором, укладеним між банком і боржником та одержує право замість продавця вимагати від боржника належного виконання зобов`язань за кредитним договором. Права кредитора за кредитним договором переходять до покупця на умовах, які існують на момент відчуження права вимоги. При цьому покупець, крім статусу кредитора за кредитним договором, у зв`язку з набуттям права вимоги набуває статусу кредитора за всіма договорами, що забезпечують виконання боржником його зобов`язань за кредитним договором.

Згідно п. 2.1 договору, право вимоги до боржника переходить до покупця з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі права вимоги, що є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно п. 2.2 договору, зобов`язання щодо підписання акту прийому-передачі права вимоги виникає у продавця в момент отримання від покупця ціни продажу в повному обсязі й відповідно до вимог розділу 3 цього договору.

Згідно п. 2.3 договору, право вимоги за кредитним договором переходить до покупця з моменту укладення цього договору, про що між продавцем та покупцем у день укладення цього договору складається акт прийому-передачі права вимоги.

Згідно п. 3.1 договору, сторони домовились про те, що вартість (ціна продажу) прав вимоги за цим договором становить 1 582 800 грн., що згідно курсу НБУ, на день укладання цього договору еквівалентно 40000 доларів США.

Згідно п. 3.2 договору, розрахунки за цим договором можуть бути проведені між сторонами шляхом заліку зустрічних однорідних вимог.

Додатком № 1 до цього договору є розрахунок заборгованості боржника-1 ОСОБА_1 та боржника-2 ОСОБА_3 , що відчужується згідно умов цього договору станом на 17 квітня 2024 року. За договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 грудня 2006 року: за кредитом 32316,71 доларів США, що станом на дату укладення цього договору становить 1 278 772,1 грн., за процентами 30656,32 доларів США, що станом на дату укладення цього договору становить 1 213 070,58 грн. За договором про надання споживчого кредиту № 0 від 29 квітня 2008 року: за кредитом 45310,51 доларів США, що станом на дату укладення цього договору становить 1 792 936,88 грн., за процентами 35826,24 доларів США, що станом на дату укладення цього договору становить 1 417 644,32 грн. (а. с. 94 т. 4).

Також судом встановлено, що 17 квітня 2024 року ОСОБА_7 (покупець) та ОСОБА_1 (продавець) уклали попередній договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого сторони зобов`язується в майбутньому, в обумовлені п. 5.1 цього договору строк, укласти і належним чином оформити договір купівлі-продажу нерухомого майна, що є власністю продавця на умовах і в порядку, визначених цим попереднім договором, а саме: нерухоме майно, яке має наступні характеристики: квартира АДРЕСА_1 (а. с. 97 - 100 т. 4).

Згідно п. 2.1, 2.2, 2.3 договору, предметом основного договору є купівля-продажу об`єкта нерухомого майна, визначеного п. 1.1 цього попереднього договору. Продаж нерухомого майна, визначеного п. 1.1 цього договору, буде вчинено за 1 582 800 грн., що на день укладання цього договору еквівалентно 40000 доларів США. У разі зміни курсу НБУ на день укладення основного договору, ціна квартири у гривні буде еквівалентна 40000 доларів США. Оплата вартості нерухомого майна, зазначеного в п. 1.1 цього попереднього договору, здійснюється покупцем в національній валюті України.

Згідно п. 5.1 договору, за домовленістю сторін укладення та нотаріальне посвідчення основного договору повинно буде здійснено у строк до 17 жовтня 2024 року включно.

Згідно п. 7.4 договору, в забезпечення укладення основного договору покупець сплатив продавцю до нотаріального посвідчення цього договору забезпечувальний платіж у розмірі 1 582 800 грн., що згідно курсу НБУ на день укладення цього договору еквівалентно 40000 доларів США.

Згідно п. 7.5 договору, розрахунки за цим договором та за основним договором можуть бути проведені між сторонами шляхом заліку зустрічних однорідних вимог.

17 квітня 2024 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 підписали акт прийому-передачі права вимоги на виконання договору відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 17 квітня 2024 року. Продавець та покупець визнають, що відступлення прав вимоги набуває чинності безпосередньо з моменту підписання ними цього акта (а. с. 95 т. 4).

17 квітня 2024 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 підписали акт прийому-передачі документів за договором про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 17 квітня 2024 року (а. с. 96 т. 4).

17 квітня 2024 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1 уклали угоду про зарахування зустрічних однорідних вимог (а. с. 101 т. 4) про наступне: за попереднім договором купівлі-продажу квартири від 17 квітня 2024 року, зареєстрований в реєстрі за № 265, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Алешко І.В., згідно якого ОСОБА_7 повинна сплатити на користь ОСОБА_1 аванс в розмірі 1 582 00 грн., що згідно курсу НБУ на день укладання цього договору еквівалентно 40000 доларів США. При цьому ОСОБА_1 є продавцем, а ОСОБА_7 є покупцем при виконанні грошового зобов`язання за вказаним договором в сумі 1 582 800 грн. За договором про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги від 17 квітня 2024 року ОСОБА_1 повинна сплатити на користь ОСОБА_7 вартість (ціну продажу) прав вимоги, яка становить 1 582 800 грн., що згідно курсу НБУ на день укладання цього договору еквівалентно 40000 доларів США. При цьому ОСОБА_7 є продавцем, а ОСОБА_1 є покупцем при виконанні грошового зобов`язання за вказаним договором в сумі 1 582 800 грн. ОСОБА_7 і ОСОБА_1 , маючи одна до одної зустрічні однорідні вимоги, строк виконання яких настав, дійшли згоди про залік таких зустрічних однорідних вимог, що випливають з вищевказаних договорів, у яких ОСОБА_7 і ОСОБА_1 є сторонами.

Згідно п. 4 угоди, керуючись ст. 601 ЦК України, сторони дійшли згоди зарахувати зустрічні однорідні вимоги за зобов`язаннями, указаними в п. 1, 2 цієї угоди, в сумі 1 582 800 грн.

Згідно п. 5 угоди, з моменту укладення цієї угоди вважаються припиненими грошові зобов`язання сторін відносно одна одної за вищевказаними договорами.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові, зокрема, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання, та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого документа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання тощо.

Однак, перелік підстав для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом ст. 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Крім того, за своїм змістом ч. 2 ст. 432 ЦПК України передбачає визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню як повністю, так і частково, а тому підстави, якими заявник обґрунтовують свою заяву, можуть бути наслідком як повного, так і часткового визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, а отже як повного, так і часткового задоволення заяви, поданої відповідно до цієї норми закону.

Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 2-4671/11 та від 30 жовтня 2019 року у справі № 686/5252/17.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає насамперед у встановленні обставин та фактів, що підтверджують відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.

Як на підставу визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, боржник у виконавчому провадженні ОСОБА_1 посилалася на те, що виконавчі листи, видані Подільським районним судом м. Києва 24 січня 2018 року на примусове виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року по справі № 758/8559/15-ц не підлягають примусовому виконанню, оскільки на підставі ряду укладених договорів відбулася заміна кредитора в зобов`язанні, зокрема ОСОБА_1 є новим кредитором у фінансових правовідносинах, а також новим стягувачем у даній справі та у виконавчому провадженні.

Оцінюючи правильність висновків суду першої інстанції в сукупності з доводами заяви та апеляційної скарги, апеляційний суд виходить із наступного.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Частиною третьою статті 510 ЦК України встановлено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

У постанові Верховного Суду від 03 листопада 2021 року у справі № 301/2368/14-ц (провадження № 61-11546св21), зазначено, що: «Згідно з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122цс13), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 378 ЦПК України, статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Такий правовий висновок підтверджено і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2021 року у справі № 346/1305/19, провадження № 14-181цс20.

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (частина перша статті 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 606 ЦК України зобов`язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Зазначена підстава припинення цивільно-правового зобов`язання відноситься до групи підстав, що не належать до правочинів і не залежать від волі сторін.

Судом першої інстанції встановлено, що між сторонами ОСОБА_7 та ОСОБА_1 відбулось зарахування зустрічних однорідних вимог за договором про відступлення права вимоги від 17 квітня 2024 року в частині ціни відчуження, а не права вимоги за кредитним договором, заборгованість за яким стягнута рішенням Подільского районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року в справі № 758/8559/15-ц, і яка становить: за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 грудня 2006 року заборгованість за кредитом у сумі 44497 дол. 23 центів США, за процентами - у сумі 5139 дол. 96 центів США, а також за нарахованою пенею в сумі 47583 грн. 12 коп., з яких: за прострочення сплати кредиту - 25840 грн. 65 коп., за прострочення сплати процентів - у сумі 21742 грн. 47 коп.; за договором про надання споживчого кредиту №0 від 29 квітня 2008 року заборгованість за кредитом у сумі 55129 дол. 76 центів США, за процентами - у сумі 7245 дол. 75 центів США, а також за нарахованою пенею за прострочення сплати процентів в сумі 30058 грн. 64 коп.

Крім того, зазначеним рішенням стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» витрати від сплати судового збору в сумі 3654 грн.

Водночас, за умовами договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 17 квітня 2024 року, укладеного ОСОБА_7 та ОСОБА_1 , відбулось зарахування зустрічних вимог та передача ціни продажу (сума коштів, що сплачується покупцем продавцю за придбання права вимоги на умовах цього договору) прав вимоги в розмірі 1 582 800 грн., що еквівалентно 40000 доларів США.

Апеляційний суд приймає до уваги, і доводами апеляційної скарги не спростовується, що в розрахунках заборгованості, які є додатками до договору факторингу від 24 квітня 2020 року, договорів про відступлення прав вимоги від 24 квітня 2020 року та від 17 квітня 2024 року, загальний розмір, розмір складових заборгованості та структура заборгованості за кредитними договорами № 0 від 21 грудня 2006 року та №0 від 29 квітня 2008 року, суттєво відрізняється від загального розміру, розміру складових заборгованості та структури заборгованості, стягнутої рішенням Подільского районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року в справі № 758/8559/15-ц, та не містить складової заборгованості у вигляді пені взагалі.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, що розмір та структура заборгованості, стягнутої рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року в справі № 758/8559/15-ц, змінилася саме в результаті виконання даного рішення, а не внаслідок волевиявлення учасників договорів, за якими було відступлено право вимоги.

За відсутності в справі матеріалів виконавчого провадження суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що будь-яких доказів дійсної заборгованості з примусового виконання рішення суду від 26 лютого 2016 року суду не надано, а відтак у суду відсутні дані щодо можливості установлення дійсної суми заборгованості за кредитними договорами, за якими перейшло право вимоги, перебуваючи на стадії виконавчого провадження.

На підставі вищевикладеного суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що рішення суду не виконане, інших причин, з яких воно не підлягало би виконанню, не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, є необґрунтованими, не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_1 та ОСОБА_7 домовились про те, що вартість (ціна продажу) прав вимоги за даним договором становить 1 582 800 грн. відповідно до п. 3.1 договору про відступлення (купівлі-продаж) прав вимоги; що відповідно до акту прийому-передачі права вимоги від 17 квітня 2024 року ОСОБА_7 продає (відступає) права вимоги ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 приймає права вимоги в обсязі та на умовах, визначених договором відступлення (купівлі-продажу) від 17 квітня 2024 року, а саме за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 21 грудня 2006 року та № 0 від 29 квітня 2008 року, за договором поруки № 79878 від 21 грудня 2006 року, за договором поруки № 201585 від 29 квітня 2008 року та за заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року, справа № 758/8559/15-ц, і за умовами цього договору припинено обов`язок ОСОБА_1 як боржника за договорами про надання споживчого кредиту, договорами поруки та за заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року, а отже і виконавчими документами (листами) від 24 січня 2018 року, а подальше виконання зазначеного виконавчого документу призводить до безпідставного і неправомірного стягнення вже неіснуючого боргу; що зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання; що внаслідок переходу прав вимоги відбулося поєднання кредитора та боржника в одній особі і зобов`язання по кредитному договору та рішенню припинилось, що є підставою для визнання виконавчого листа від 24 січня 2018 року таким, що не підлягає виконанню; що судом не враховано того, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 заяву про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню, від 07 травня 2024 року підтримали в повному обсязі та просили суд першої інстанції заяву задовольнити, тобто заперечення заінтересованих сторін були відсутні.

Посилання ОСОБА_1 у апеляційній скарзі на правові висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 29 грудня 2021 року в справі № 826/17678/15 щодо критеріїв зустрічності та однорідності вимог, від 21 березня 2018 року в справі № 6-1355/10 про те, що в разі заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження та припиняється її статус сторони виконавчого провадження, а правонаступник отримує право бути стороною виконавчого провадження; від 20 лютого 2019 року в справі № 2-4671/11 про те, що на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення; від 08 вересня 2021 року в справі № 761/33621/18 по те, що зарахування зустрічних вимог можливе на будь-якій стадії розвитку відносин сторін, в тому числі й на стадії виконання судового рішення, - не є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції, з огляду на те, що вона наведеним правовим висновкам Верховного Суду не суперечить.

Крім того, судом першої інстанції вірно звернуто увагу, що наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження. Виконавче провадження закінчується після сплати боржником основної заборгованості за виконавчим документом, виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Такі висновки суду є слушними, оскільки дійсно, відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Відповідно до ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчі листи видані Подільським районним судом м. Києва 24 січня 2018 року та були пред`явлені до виконання, в зв`язку з чим 22 та 24 травня 2018 року постановами державного виконавця Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві було відкрито чотири виконавчих провадження та вчинялися відповідні дії у даних виконавчих провадженнях. Відступлення прав вимоги за кредитними договорами відбулося після відкриття виконавчих проваджень.

Апеляційний суд враховує, що докази сплати виконавчого збору боржниками в матеріалах справи відсутні.

За положеннями чинного Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження (п.9 ст.27).

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню (п.7 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження»).

Отже, у разі безпідставного визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, стає неможливим стягнення з боржника відповідної суми виконавчого збору, що порушує права Подільського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві на стягнення виконавчого збору в дохід держави.

Разом із тим, апеляційний суд звертає увагу, що у разі, якщо виконання зобов`язання за судовим рішенням відбулося в межах виконавчого провадження, стягувач має право подати до виконавця письмову заяву про повернення виконавчого документа. На підставі цієї заяви виконавець приймає постанову про повернення виконавчого документа стягувачу згідно з п.1 частини першої ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

З урахуванням наведеного, за наявності рішення Подільского районного суду м. Києва від 26 лютого 2016 року в справі № 758/8559/15-ц про стягнення боргу, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, та відкритих виконавчих проваджень, за якими проводилися виконавчі дії, відповідач ОСОБА_1 при зверненні до суду першої інстанції із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, не довела належними та допустимими доказами, що її обов`язок припинився із зазначених у заяві причин, що відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України було її процесуальним обов`язком.

Таким чином, під час апеляційного перегляду не знайшли свого підтвердження та відхиляються апеляційним судом доводи апеляційної скарги про неповне з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди з ухвалою та не можуть бути підставою для скасування ухвали суду.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена із додержанням вимог закону і не може бути скасована з підстав, що викладені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 389 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 06 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.