провадження № 22-з/824/1492/2024
головуючий у суді І інстанції Писанець Н.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів.

Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа без самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №17693, вчинений 18 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М.

Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073,60 грн 60 коп.

Відмовлено у задоволенні інших позовних вимог.

Додатковим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду представник ОСОБА_1 - адвокат Григоренко А.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати заочне рішення суду першої інстанції в частині незадоволених вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позову, а саме стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 18 609,94 грн, стягнуті за виконавчим написом № 17693 від 18 листопада 2021 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2024 року в частині вирішення питання про стягнення з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» грошових коштів скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення наступного змісту. Стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 18 609 грн 94 коп., стягнуті за виконавчим написом № 17693 від 18 листопада 2021 року та 1 288 грн 32 коп. судового збору.

30 вересня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Григоренка А.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, направлена до суду 27 вересня 2024 року, в якій представник просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції в розмірі 14 500 грн та в апеляційному суді в розмірі 12 250 грн.

В обґрунтування заяви вказує, що адвокат позивача у апеляційній скарзі заявляв про попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу та повідомляв суду, що докази понесених витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Вказує, що з метою ефективного захисту ОСОБА_1 звернулась за професійною правничою допомогою до адвоката Григоренка А.О., в результаті чого ОСОБА_1 понесла витрати на правничу допомогу у суді першої інстанції в розмірі 14 500 грн та апеляційному суді в розмірі 12 250 грн, які просить стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Зазначає, що у зв`язку з тим, що суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково і відповідно і клопотання про стягнення витрат понесених при розгляді справи у суді першої інстанції також задовольнив частково, а суд апеляційної інстанції задовольнив апеляційну скаргу, то відповідно суд апеляційної інстанції може вирішити питання і щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем за наслідками розгляду справи як у суді першої інстанції, так і апеляційної інстанції.

Заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення до Київського апеляційного суду не надходили.

У судове засідання сторони не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку (а.с. 16-17, Т. 2). Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, при зверненні до суду першої інстанції стороною позивача в порядку ч.1 ст.134 ЦПК України та ч.8 ст.141 ЦПК України було зазначено попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які ОСОБА_1 очікує понести у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції у сумі 39 500 грн.

13 травня 2024 року на адресу суду першої інстанції від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Григоренко А.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій представник просив ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції в розмірі 14 500 грн.

Додатковим рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн.

Звертаючи до Київського апеляційного суду із вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 14 500 грн, сторона позивача посилається на те, що оскільки суд першої інстанції позовні вимоги задовольнив частково і відповідно і клопотання про стягнення витрат понесених при розгляді справи у суді першої інстанції також задовольнив частково, а суд апеляційної інстанції задовольнив апеляційну скаргу, то відповідно суд апеляційної інстанції може вирішити питання і щодо розподілу судових витрат, понесених позивачем за наслідками розгляду справи у суді першої інстанції.

В той же час, матеріалами справи також встановлено, що при зверненні до суду з апеляційною скаргою, стороною позивача не оскаржувалось додаткове рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2024 року, яким стягнуто з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. Також, апеляційна скарга сторони позивача не містила доводів щодо незгоди з висновком суду першої інстанції про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Таким чином, на переконання колегії суддів вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у суді першої, інстанції не підлягають розгляду апеляційним судом, оскільки питання щодо відшкодування витрат за розгляд справи у суді першої інстанції було вирішено, а доводи апеляційної скарги позивача не містили незгоди з таким розподілом.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у апеляційному суді.

Як вбачається з матеріалів справи, у апеляційній скарзі представником позивача не було заявлено попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат.

20 вересня 2024 року сторона позивача подала заяву, в якій було зазначено про наміри відшкодування витрат на правничу допомогу, які ОСОБА_1 очікує понести у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції.

Сам попередній орієнтовний розмір таких витрат, стороною позивача не зазначено.

Так, у ряді постанов Верховного Суду у справах № 922/676/21 від 14.12.2021, № 905/716/20 від 08.04.2021, № 916/2087/18 від 31.03.2021, № 922/3812/19 від 10.12.2020 зазначається, що у разі неподання учасником справи попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто сам по собі факт неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат разом з першою заявою по суті спору не є безумовною та абсолютною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат.

Крім того, у справі № 922/676/21 окремо звертається увага, що подання попереднього (орієнтовного) розрахунку сум судових витрат забезпечує можливість іншій стороні належним чином підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими та доводити неспівмірність таких витрат, заявивши клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, відповідно, забезпечує дотримання принципу змагальності.

Отже, подача попереднього розрахунку суми судових витрат на більш пізніх стадіях не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні таких витрат, проте залишається на розсуд суду, а відтак у сторони залишається і ризик не отримати відповідне відшкодування судових витрат.

30 вересня 2024 року на адресу Київського апеляційного суду від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Григоренка А.О. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, направлена до суду 27 вересня 2024 року, в якій представник просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені в апеляційному суді в розмірі 12 250 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у апеляційному суді та їх відшкодування було надано: акт № 2 приймання-передачі правничої допомоги до договору про надання правничої допомоги № 08-09/23 від 8 вересня 2024 року та додатку № 1 від 22 грудня 2023 року; звіт про витрачений час на надання правничої допомоги.

Матеріалами справи також встановлено, що всі докази понесення витрат на правову допомогу у апеляційному суді були направлені стороні відповідача.

В той же час, жодних обставин, за яких заявник не мав можливості подати попередній розрахунок судових витрат у своїй першій заяві у цьому провадженні не вказано.

Тому, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення також з інших підстав.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Обміркувавши викладене, з урахуванням принципу розумності, апеляційний суд зауважує, що:

у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;

у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

У справі, що переглядається сторона позивача у заяві повідомляла про наміри відшкодування суми витрат на правничу допомогу, однак сам розмір таких витрат та докази у підтвердження такого розміру докази подано лише після ухвалення судового рішення.

При цьому, зміст заяв про ухвалення додаткового рішення не містить обґрунтування поважних причин неподання стороною позивача доказів, що підтверджують розмір судових витрат до закінчення судових дебатів у справі.

Якщо ж сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 січня 2024 року (справа №285/5547/21).

Отже, законодавчо не визначено, що докази понесених витрат на правничу допомогу мають подаватись лише після ухвалення рішення суду.

Жодних доводів в обґрунтування неможливості подання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат разом із першою заявою по суті спору і відповідному провадженні, а також доказів у підтвердження розміру судових витрат до ухвалення рішення стороною спору не надано, а суд не наділений повноваженнями встановлювати відповідні обставини за власною ініціативою.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, оскільки стороною позивача не було доведено поважності причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.

Керуючись ст. 133,134,174, 270 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 6 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення грошових коштів.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба