Єдиний унікальний номер 741/1719/24
Провадження № 2/741/510/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

29 жовтня 2024 року Носівський районний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - Ляшка Р.С.,

за участю секретаря судового засідання - Гордіної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Носівка Чернігівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 07.02.2024-100003651 від 08 лютого 2024 року в розмірі 9900 грн. та судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп.

В обґрунтування позову зазначено, що 08 лютого 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Споживчий центр») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 07.02.2024-100003651 (далі - договір).

Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі 5000 грн. строком на 42 дні зі сплатою відповідних процентів за ставками «Економ», «Стандарт», денна процентна ставка.

ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі.

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання зо договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 20 березня 2024 року утворилась заборгованість в розмірі 9900 грн., що складається з заборгованості: по тілу кредиту - 5000 грн., по процентам - 4900 грн., чим порушуються права та інтереси ТОВ «Споживчий центр».

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 03 вересня 2024 року відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 01 жовтня 2024 року.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 01 жовтня 2024 року відкладено розгляд справи до 29 жовтня 2024 року для здійснення повторного виклику відповідача.

Представник позивача ТОВ «Споживчий центр» у судове засідання не зявилася, у позовній заяві просила розглядати справу у відсутності представника позивача, вказала, що проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, відзиву на позов, жодних заяв/клопотань не подавав.

З урахуванням положень ст.ст. 128, 223, 280 ЦПК України суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити у справі заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 08 лютого 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти) № 07.02.2024-100003651 частиною якого є пропозиція про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта); заявка кредитного договору № 07.02.2024-100003651 (кредитної лінії); відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 07.02.2024-100003651 (кредитної лінії).

Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у сумі 5000 грн. 00 коп. строком на 42 дні з дати його надання. Дата повернення кредиту 20 березня 2024 року. Сплата процентів: за ставкою «Економ» у розмірі 2 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду та протягом періоду та протягом кожних 14 днів з дня отримання чергового траншу включно; за ставкою «Стандарт» у розмірі 2,5 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, окрім періоду застосування процентної ставки «Економ»; денна процентна ставка проценти від загального розміру виданого кредиту, розрахунок процентної ставки: 2,33% = (4900.00/5000)/42 х 100 %. Графік платежів: проценти, розраховані за первинний, черговий періоди, сплачуються в останній день первинного, чергового періоду відповідно; кількість платежів зі сплати процентів дорівнює кількості періодів, за які сплачуються проценти; сума кредиту у розмірі 5000 грн. 00 коп. сплачується одним платежем в останній день строку, на який надається кредит. Орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 174052,35%; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 9900 грн. 00 коп.

Сторони визначили, що спосіб ідентифікації та верифікації споживача: отримання ідентифікаційних даних через систему BankID НБУ.

Також, у договорі вказана адреса вебсайту кредитодавця https://sgroshi.com.ua/ua.

У договорі зазначені реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу, а саме: 4149-49ХХ-ХХХХ-8214.

Вказаний договір підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором Е283.

Відповідно до квитанції № , АТ КБ «ПриватБанк» за допомогою платіжної системи LiqPay 08.02.2024 на картку 414949*14 перераховані грошові кошти у сумі 5000 грн. Назва платника «Швидкий кредит» сайт sgroshi.com.ua.

З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором №07.02.2024-100003651 від 08 лютого 2024 року вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 становить 9900 грн. з яких: 5000 грн. - основний борг, 4900 грн. - проценти (нараховані за період з 08 лютого 2024 р. по 20 березня 2024 р.).

ОСОБА_1 під час укладення кредитного договору пройдено ідентифікацію шляхом використання Системи BankID Національного банку та встановлено його особу.

ТОВ «Споживчий центр» є абонентом Системи BankID Національного банку з 26 жовтня 2020 року.

Згідно зі ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 6, 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Так, договором укладеним між позивачем та відповідачем передбачено порядок повернення виплати (кредиту), сплати процентів.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. 141 ЦПК України у звязку з задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача на користь ТОВ «Споживчий центр» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 205, 207, 526, 536, 610, 611, 612, 625, 626, 629, 638, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 75-79, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 280, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 07.02.2024-100003651 від 08 лютого 2024 року в розмірі 9900 (дев`ять тисяч дев`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили протягом тридцяти днів з дня його проголошення, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання протягом тридцяти днів апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи:

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133А;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 29 жовтня 2024 року.

Суддя Р.С. Ляшко