06.11.2024 Єдиний унікальний номер 205/802/24
Справа № 205/802/24
Провадження 2/205/1708/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Федотової В.М., за участю секретаря судового засідання Киричок Л.А., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про заміну сторони у справі її правонаступником по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебуває вищевказана цивільна справа.

05.08.2024 року від позивача ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява у якій вона просить здійснити заміну сторони у справі № 205/7628/23 з ОСОБА_1 її правонаступником ОСОБА_2 .

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що 01.02.2022 року між нею та ОСОБА_2 було укладено Договір відступлення права вимоги (цесії), згідно якого ОСОБА_2 передала позивачу права та обов`язки щодо витребування та набуття майнових прав, належні їй як власниці майна, щодо стягнення відшкодування компенсації за пошкодження та будь які збитки, причинені базі відпочинку «Волна» та позивач набула права вимагати у судовому та позасудовому порядку у будь-кого стягнення відшкодування компенсації за пошкодження та будь-які збитки, причинені базі відпочинку «Волна» щодо набуття прав та обов`язків згідно цього Договору відступлення права вимоги. 04.08.2024 року позивач та ОСОБА_2 уклали угоду про розірвання Договору відступлення права вимоги (цесії) від 01.02.2022 року, відповідно вищевказані права та обов`язки повернулися до ОСОБА_2 .

Аналогічну заяву до суду було надано також ОСОБА_2

12.08.2024 року від представника відповідача адвоката Воронцової Ю.Б., через систему «Електронний суд», надійшли заперечення на заяву про заміну сторони по справі її правонаступником. В обґрунтування заперечень представник зазначила, що укладення угоди від 04.08.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жодним чином не вплинуло на обсяг прав та обов`язків вказаних осіб, і, відповідно, наведені цими особами підстави для процесуального правонаступництва у цій справі відсутні. Звертає увагу суду, що доводи позивача та ОСОБА_2 про можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок повернення права вимоги після розірвання договору про відступлення права вимоги є необґрунтованими та базуються на помилковому тлумаченні положень цивільного законодавства України, оскільки ст. 512 ЦК України, на яку посилаються ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у своїх заявах, не містить наведеної заявниками підстави для заміни кредитора у зобов`язанні. Повернення прав вимоги від ОСОБА_1 до ОСОБА_2 на підставі угоди від 04.08.2024 не відбулося, оскільки, такі права першочергово і не передавалися, адже ОСОБА_1 не набула будь-яких прав вимоги щодо Бази відпочинку «Волна», відповідно, не мала будь-яких повноважень щодо передачі прав відносно цього об`єкту нерухомості будь-якій іншій особі. На думку представника відповідача, договір цесії від 01.02.2022 року є неукладеним, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо однієї із істотних умов предмету договору, оскільки сторони договору не зазначили зобов`язання, яке існувало станом на дату укладення договору цесії від 01.02.2022 року і у рамках якого відбувається перехід прав вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , не зазначили боржника, права вимоги до якого існували у цедента станом на дату укладення договору цесії від 01.02.2022 року і які відступалися на користь цесіанарія, не зазначили конкретизований обсяг прав вимоги (перелік), який був наявний у цедента станом на момент укладення договору цесії від 01.02.2022 року і який відступався на користь цесіанарія, не зазначили вартість вимог, що були наявні у цедента станом на момент укладення такого договору і які відступалися на користь цесіанарія. Таким чином, оскільки сторони Договору цесії від 01.02.2022 року не досягли згоди щодо його предмету і такий договір не містить підписів його сторін, відповідний договір є неукладеним, а відтак не породжував юридичних наслідків у вигляді переходу будь-яких прав вимоги від ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , тому угода про його розірвання не має жодних юридичних наслідків, адже неможливо розірвати той правочин, який не відбувся. Зазначене підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.08.2018 у справі № 917/94/18. З наведеного вбачається, що ані ОСОБА_1 , ані ОСОБА_2 не є належними позивачами щодо заявлених у цій справі позовних вимог, оскільки ОСОБА_2 не зареєструвала право власності на нерухоме майно у встановленому законом порядку, а ОСОБА_1 не набувала будь-яких прав щодо Бази відпочинку «Волна» на підставі Договору цесії від 01.02.2022 року і, відповідно, угода від 04.08.2024 року жодним чином не змінила вказаних обставин, оскільки за таких обставин перехід (повернення) будь-яких прав щодо об`єкта нерухомості є неможливим.

17.09.2024 року від позивача ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» до суду надійшла відповідь на заперечення представника відповідача, у яких вона, посилаючись на намагання представника відповідача АТ «ОТП Банк» ввести в оману та заплутати суд особисто своїми висновками та посиланнями на різні рішення судів, просила суд відхилити вказані заперечення представника відповідача та задовольнити її заяву про заміну сторони по справі її правонаступником. Зазначила, що у договорі «Про відступлення права вимоги (цесії) від 01.02.2022 р.», сторонами якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , містяться конкретизовано визначений обсягу дійсних прав вимоги ОСОБА_2 , що відступаються на користь ОСОБА_1 і визначені зобов`язання, у якому відбувається заміна первісного кредитора на ОСОБА_3 . Окрім того, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в ухвалі від 21 червня 2024 року (провадження № 61-8122ск24) встановлено факт укладення, дійсності тощо, договору відступлення права вимоги від 01.02.2022 року по справі, стороною якої був відповідач АТ «ОТП Банк», а тому, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК, ці обставини доказуванню не підлягають.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви, врахувавши заперечення та відповідь на заперечення сторін, дійшов наступного висновку.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

З матеріалів справи вбачається, що 01.02.2022 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено Договір відступлення права вимоги (цесії), з якої вчаться, що якого ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 права та обов`язки щодо витребування та набуття майнових прав, належні ОСОБА_2 як власниці майна, щодо стягнення відшкодування компенсації за пошкодження та будь-які збитки, причинені базі відпочинку «Волна» та ОСОБА_1 набула права вимагати у судовому та позасудовому порядку у будь-кого стягнення відшкодування компенсації за пошкодження та будь-які збитки, причинені базі відпочинку «Волна» щодо набуття прав та обов`язків згідно цього Договору відступлення права вимоги.

04.08.2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали угоду про розірвання Договору відступлення права вимоги (цесії) від 01.02.2022 року.

Положеннями ст. 55 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Процесуальне правоноступництво це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правоноступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходить усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

За загальним правилом, суть правонаступництва полягає в переході прав та обов`язків, що особисто не пов`язані з особою, яка вибуває з правовідносин, до іншої особи, яка вступає у спірні правовідносини.

Підставою для заміни сторони на правонаступника, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони у правовідносинах і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

За змістом постанови Верховного Суду від 20.03.2018 року у справі №910/1972/17 за загальним визначенням правонаступництво - це перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Правонаступництво може бути універсальним або частковим (сингулярним). За універсального правонаступництва до правонаступника (фізичної або юридичної особи) переходять усі права і обов`язки того суб`єкта, якому вони належали раніше. За часткового (сингулярного) правонаступництва від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки. Правонаступництво є самостійною підставою заміни кредитора у зобов`язанні. Правонаступництво слід розглядати як певний юридичний механізм похідного правонабуття, за яким до правонаступника переходять суб`єктивні права та обов`язки попередника. Доказами правонаступництва щодо окремого зобов`язання може бути: відповідний договір, на підставі якого воно виникло, передавальний акт чи розподільчий баланс, статут правонаступника.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37цс20) зазначено, що суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами (пункт 31).

Суд зазначає, що заяви про заміну сторони по справі правонаступником має бути правомірною та обґрунтованою.

Так, на думку суду, укладення угоди від 04.08.2024 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 жодним чином не вплинуло на обсяг їх прав та обов`язків, і, відповідно, наведені ними підстави для процесуального правонаступництва відсутні.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 512 ЦК України, на яку посилається позивач у заяві про заміну сторони її правонаступником, не містить наведеної нею підстави для заміни кредитора у зобов`язанні, а тому доводи позивача про можливість заміни кредитора у зобов`язанні внаслідок повернення права вимоги після розірвання договору про відступлення права вимоги є необґрунтованими.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене, заява позивача ОСОБА_1 про заміну сторони у справі її правонаступником не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 55, 247, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну сторони у справі її правонаступником по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» про відшкодування шкоди відмовити.

Підготовче судове засідання відкласти на 27 листопада 2024 на 09 годину 00 хвилин.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Федотова В.М.

.