Справа № 212/2861/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 червня 2024 року м. Кривий Ріг
Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: Головуючого судді Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання - Машошиної Ю.О., розглянувши за відсутності учасників справи та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-
У березні 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого зазначив, що 28 листопада 2023 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір позики, який посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Т.В. за № 3967. За умовами договору позики ОСОБА_2 отримав у борг від позивача грошові кошти у сумі 8000 доларів США (еквівалент на день укладення договору 300 000 грн.), які зобов`язався повернути до 28 лютого 2024 року включно. Необхідність отримання грошових коштів відповідач обгрунтовував тим, що йому потрібно терміново вирішити питання щодо спадкового майна. У передбачений договором строк відповідач не повернув грошові кошти та після 28 лютого 2024 року позивач неодноразово звертався до відповідача з метою отримання грошових коштів, проте відповідач змінив номер мобільного телефону, не відчиняє двері та через спільних знайомих повідомив, що не збирається повертати грошові кошти. На підставі викладеного, просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики у розмірі 300000 грн. та судові витрати по справі.
Ухвалою суду від 20 березня 2024 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.
Ухвалою суду від 05 квітня 2024 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача - адвокат Артеменко О.В. надала заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення поштової кореспонденції на зареєстроване місце проживання, клопотань про відкладення розгляду справи та/або розгляду справи без його участі на адресу суду не надходило. Відзиву надано не було.
Суд, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 28 листопада 2023 року між ОСОБА_1 , як позикодавцем та ОСОБА_2 , як позичальником укладено договір позики за умовами якого позивач передає у власність, а відповідач приймає грошові кошти у сумі 8000 доларів США, що становить 300 000 гривень та зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів не пізніше 28 лютого 2024 року. Вказаний договір посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Русавською Тамарою Василівною за № 3967 (а.с.10).
Пунктом 2 договору позики передбачено, що сума позики, встановлена у п.1 даного договору отримана позичальником від позикодавця до моменту підписаня даного договору у повному обсязі.
Сторони домовились, що таку ж саме суму грошових коштів без нарахування відсотків позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві до 28 лютого 2024 року включно (п.3 договору позики).
Остаточний розрахунок щодо повернення суми позики має бути здійснений не пізніше 28 лютого 2024 року (включно) у гривнях про що позикодавцем буде видано позичальнику власноручну розписку про одерджання позики та повернуто примірник договору позикодавця. Без цієї розписки позика вважається такою, що не повернута (п.5 договору позики).
Згідно п.7 договору позики, фактом підтвердження повернення суми, зазначеної у п.1 даного договору є заява позикодавця про йе, справжність підпису на якій повинна бути засвідчена нотаріально.
Позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання за даним договором. У випадку невиконання позичальником зобов`язання за даним договором, даний договір може бути поданий позикодавцем до стягнення. Звернення стягнення ща даним договором здійснюється у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса або в судовому порядку (п.8-9 договору позики).
Як визначено п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Положеннями частини 1 статті 6 ЦК України визначено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 (десять) разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
На підставі ст.610, ч.1 ст.612 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно зі ст.545 ЦК України, кредитор, прийнявши виконання зобов`язання, повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.
Нотаріально посвідчена форма Договору позики від 28 листопада 2023 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є належним доказом передачі останньому грошових коштів у сумі 8000 доладів США, що еквівалентно 300 000 грн. та наявності між сторонами договірних відносин зобов`язально-грошового характеру, оскільки за п.2 вказаного договору, сума позики отримана позичальником в повному обсязі позичальником до моменту підписанням договору.
Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір позики від 28 листопада 2023 року, що підтверджує факт існування між сторонами договірних відносин, зокрема зобов`язання останнього повернути борг у сумі 8000 доларів США, що еквівалентно 300 000 грн. у строк до 28 лютого 2024 року включно, при цьому відповідач порушив взяті на себе зобов`язань та станом на день звернення позивача до суду борг не повернув. Відповідач не надав суду доказів на підтвердження проведення ним з позивачем будь-якого розрахунку по договору позики, зокрема власноручної розписки позикодавця про одержання позики на виконання вимог п.5 договору позики.
Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.
Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Керуючись ст.ст.4-5, 13, 19, 76-81, 89, 133-141, 258-259, 263, 265, 280-282 ЦПК, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 28 листопада 2023 року у розмірі 300 000 (триста тисяч) гривень.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як п`ять днів.
Повний текст рішення складено та підписано 12 червня 2024 року.
Суддя: М.Д. Власенко