Справа № 450/6014/23 Провадження № 2/450/525/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Качмар М.З.

за участю представника позивача адвоката Ільківа М.М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду м.Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування,-

суд постановив таке рішення:

підстава позову (позиція позивача): представник позивача звернувся до суду про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 40180,25 грн., 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 3642,62 грн., інфляційні втрати у розмірі 19106,74 грн., всього разом 62929,61 грн. та понесені судові витрати у зв`язку із розглядом справи на професійну правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. В обґрунтування позову покликається на те, що 16.07.2018 у с.Малечковичі Пустомитівського району Львівської області на автодорозі «Львів Пустомити Меденичі» мала місце дорожньотранспортна пригода за участю автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , водієм якого був ОСОБА_3 , який виїхав на смугу зустрічного руху та здійснив зіткнення із автомобілем марки «Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_2 , водієм якого був ОСОБА_4 . У результаті ДТП пасажир автомобіля марки Renault Duster», д.н.з. НОМЕР_2 , ОСОБА_2 , отримав тілесні ушкодження та в подальшому йому було встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок отриманих у ДТП травм. Відповідальність водія автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , на дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована згідно полісу АК5878435 у АТ «СК «АРКС». Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 19.07.2018 №450/2269/18 водія автомобіля марки «Daewoo Lanos», д.н.з. НОМЕР_1 , ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення. 02.09.2018 позивач на адресу АТ «СК «АРКС» надіслав заяву про виплату страхового відшкодування у розмірі 44674, 00 грн. за шкоду, пов`язану із стійкою втратою працездатності у разі встановлення ІІІ групи інвалідності, однак 10.09.2018 АТ «СК «АРКС» відмовило у виплаті страхового відшкодування та попросило долучити до заяви про виплату страхового відшкодування додаткові документи. 20.01.2020 позивачем було долучено висновок експерта №21/2019, яким підтверджувалося те, що отримані тілесні ушкодження, які згодом призвели до інвалідності, були отримані внаслідок дії тупих предметів, якими могли бути удари тіла об виступаючі частини салону автомобіля під час ДТП, однак 16.09.2020 АТ «СК «АРКС» знову відмовило у виплаті страхового відшкодування. З таким рішенням позивач не погодився та звернувся до суду. Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області у справі №450/402/21 від 06.03.2023, яке набрало законної сили після оскарження його в апеляційному порядку, позов ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування задоволено у повному обсязі. 24.10.2023 на банківський рахунок позивача надійшли грошові кошти (страхове відшкодування, штрафні санкцій та витрати на правову допомогу) у загальному розмірі 62050,30 грн. Внаслідок вказаної ДТП у відповідача виникло деліктне зобов`язання щодо відшкодування шкоди, завданої забезпеченим транспортним засобом. Прострочення виконання грошового зобов`язання тягне за собою відповідальність, передбачену законом або договором. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

a) у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його;

b) у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.

За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області у справі №450/402/21 від 06.03.2023 на користь ОСОБА_2 стягнуто: страхове відшкодування у розмірі 44676,00 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 8655,11 грн., 3 % річних у розмірі 1582, 63 грн., інфляційні втрати у розмірі 2136, 56 грн. Штрафні санкції нараховувалися та були стягнені із відповідача відповідно до рішення суду від 06.03.2023 за період від 01.12.2019 по 03.02.2021. А тому просить стягнути з відповідача пеню, 3% річних, інфляційні втрати за період, який не охоплений рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області з 04.02.2021 до дня фактичного виконання відповідачем згаданого судового рішення 24 жовтня 2023 року.

27.02.2024 представником позивача подано відповідь на відзив, де вказується, що позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Стягнення штрафних санкцій є похідною позовною вимогою, не може існувати окремо від основного відшкодування шкоди, а тому теж стосується правовідносин, які виникли внаслідок отримання тілесних ушкоджень потерпілим ОСОБА_2 . Позивач був обмежений процесуальними нормами у регулярному збільшенні позовних вимог відповідно до кількості днів прострочення виконання зобов`язання. Поки постанова Львівського апеляційного суду у справі №450/402/21 від 26 вересня 2023 року не набрала законної сили, Позивач не мав можливості звернутися до суду із новим позовом про стягнення штрафних санкцій. Отримавши 24.10.2023 грошові кошти, позивач протягом місяця звернувся до суду із новим позовом, тим самим дотримавшись принципу розумних строків та не зловживаючи процесуальними правами, захистом яких є саме інститут позовної давності. Крім того, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені), а не до стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за користування чужими коштами. У період дії в Україні воєнного стану, позовна давність, визначена у ст. 257259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України, продовжуються на строк його дії. А продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. З 15.03.2022 перебіг позовної давності зупинився для будь-яких зацікавлених у судовому захисті осіб на весь час існування воєнного стану. Від дня припинення останнього, плин строку захисту порушеного, оспорюваного або невизнаного суб`єктивного права в судовому порядку продовжиться, з урахуванням часу, що минув до його зупинення. Перебіг позовної давності розпочинається з 04.02.2021 - дати, до якої відповідач сплатив штрафні санкції відповідно до резолютивної частини рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 06 березня 2023 року у справі №450/402/21 та дата, з якої стягуються штрафні санкції відповідно до прохальної частини позову, а не з 01.12.2019 як зазначає відповідач. Вважає, що аргументи відповідача про ненадання доказів підтвердження понесення витрат на правову допомогу не заслуговують на увагу, оскільки гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Враховуючи ціну позову у розмірі 62929,61 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 8000,00 грн. вважає цілком виправданими та співмірними.

Позиція відповідача: 15.02.2024 до суду надійшов відзив на позовну заяву та заява про застосування строків позовної давності, у яких представник відповідача просив застосувати позовну давність щодо позовних вимог ОСОБА_2 до АТ «СК «АРКС» про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційні втрат, у зв`язку зі спливом строків та відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки порушення прав ОСОБА_2 на отримання страхового відшкодування та відповідно момент виникнення в нього прав вимоги та початок перебігу позовної давності за основною вимогою розпочався з 01.12.2019. таким чином 01.12.2022 сплив строк пзовної давності в 3 роки за основною вимогою (стягнення страхового відшкодування). До вимоги про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, в межах строку позовної давності за основною вимогою. Рішенням суду у справі №450/402/21 було стягнуто пеню, 3% річних та інфляційні втрати за період з 01.12.2019 по 03.02.2021. ОСОБА_2 вже скористався своїм правом про стягнення неустойки (пені, штрафу) у зв`язку з простроченням сплати основного зобов`язання, адже вже було стягнуто пеню, 3% річних та інфляційні втрати за період з 01.12.2019 по 03.02.2021, тобто за 12 місяців перед зверненням ОСОБА_2 до суду 03.02.2021, у межах строку позовної давності в 3 роки за основною вимогою - сплив 01.12.2022. Крім того, рішенням суду було стягнуто страхове відшкодування у розмірі 44676,00 грн., пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 8655,11 грн., 3% річних у розмірі 1582,63 грн., інфляційні втрати у розмірі 2136,56 грн. тобто, окрім страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 , вже було стягнуто 12374,30 грн. неустойки (як пені, так і 3% річних). Згідно позовної заяви ОСОБА_2 просить стягнути ще 62929,61 грн., що значно перевищує розмір виплаченого по умовах договору страхового відшкодування. А тому суд може зменшити розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків. А також витрати на правничу (правову допомогу) мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунок таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Представник позивача не надав документального підтвердження понесення витрат на правову допомогу ( квитанції до прибуткового касового ордера, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документа, касові чеки), детального розрахунку робіт (наданих послуг), а також прийняття позивачем наданих послуг у встановленому законом порядку. Розмір витрат на оплату послуг адвоката не є спів мірним із складністю справи та ціною позову. Дана позовна заява майже ідентична позовній заяві у справі №450/402/21. При ухваленні рішення необхідно врахувати вимоги ЦПК України щодо витрат АТ «СК «АРКС», пов`язані з отриманням АТ «СК «АРКС» професійної правничої допомоги при розгляді даної справи в суді, які підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії та рішення у справі.

18.12.2023 ухвала про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі; 15.02.2024 заява представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції; 15.02.2024 відзив на позов; заява про зкастосування строку позовної давності; 27.02.2024 відповідь на відзив; заперечення на еклопотання про застосування строків позовної давності; 01.04.2024 заява представника відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; 01.04.2024 ухвала про проведення судового засідання в режимі відеоконференції; 26.04.2024 розпорядження щодо повторно автоматизованого розподілу справ; 26.04.2024 протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями; 23.07.2024 клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи; 29.07.2024 клопотання представника відповідача про розгляд справи в режимі відеоконференції; 30.08.2024 клопотання представника відповідача про розгляд справи в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Встановлені судом фактичні обставини та оцінка суду.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами ч. 4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 06.03.2023 стягнуто з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія АРКС на користь ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 страхове відшкодування у розмірі 44676 грн., а також пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 8 655,11 грн., 3 % річних у розмірі 1582,63 грн., інфляційні втрати у розмірі 2136,56 грн.

Як вбачається пеня, 3% річних від суми простроченої суми боргу та інфляційні витрати були стягнуті за період з 01.12.2019 по 03.02.2021.

Судом було встановлено, що позивачу ОСОБА_2 внаслідок ДТП 16.07.2018 була спричинена шкода здоров`ю, внаслідок чого 01.08.2019 йому було встановлено ІІІ групу інвалідності з втратою працездатності 45%, а отже у позивача виникло право на отримання страхового відшкодування відповідно до ст.26 Закону, у зв`язку із заподіяною шкодою, пов`язаною із стійкою втратою працездатності потерпілим.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст.16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору.

За ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У ч.3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07 червня 2017 року у справі N 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі N 758/1303/15-ц (провадження N 14-68цс18).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі N 910/10156/17 (провадження N 12-14гс18) зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі N 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

У рішенні Пустомитівського районного суду від 06.03.2023 зазначається про те, що станом на момент розгляду справи страховиком за заявою ОСОБА_2 не прийнято вмотивованого рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні такого.

Як зазначено стороною позивача та не спростовано відповідачем, фактичне виконання рішення суду та виплата страхового відшкодування, пені, 3% відсотків річних та інфляційних втрат відбулася 24.10.2023.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Крім того, у пункті 36.5 статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно зі статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

За несвоєчасну виплату страхового відшкодування страховик має сплатити на вимогу страхувальника (чи вигодонабувача) пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла за період прострочення, від суми заборгованості за кожен день прострочення.

За таких обставин, враховуючи те, що в порушення вимог ст. 36 Закону відповідач не здійснив страхове відшкодування (було здійснено за рішенням суду), строк нарахування пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат слід рахувати до 24.10.2023 часу здійснення розрахунку.

Відповідно до статті 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені), а не до стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за користування чужими коштами, проте, згідно пункту 3 частини 1 статті 268 ЦК України позовна давність не поширюється: на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю.

Як відомо, у даному випадку основна вимога відшкодування шкоди з`явилася внаслідок ДТП 16.07.2018, в результаті якої позивачу була спричинена шкода здоров`ю та 01.08.2019 йому було встановлено ІІІ групу інвалідності з втратою працездатності 45%.

Стягнення штрафних санкцій є похідною позовною вимогою, не може існувати окремо від основного відшкодування шкоди, а тому теж стосується правовідносин, які виникли внаслідок смерті потерпілого.

Значення позовної давності полягає у тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює дисципліну. Європейський суд з прав людини в одній із справ наголосив, що механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20.12.2007 у справі Фінікарідов проти Кіпру). Один з елементів гнучкості вітчизняної позовної давності закладений у ч. 5 ст. 267 ЦК України, яка передбачає, що у разі якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Згідно з п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. З цього випливає, що позивач був обмежений процесуальними нормами у регулярному збільшенні позовних вимог відповідно до кількості днів прострочення виконання зобов`язання. Отримавши грошові кошти згідно рішення суду, позивач дотримавшись принципу розумних строків та не зловживавши процесуальними правами, захистом яких є саме інститут позовної давності, звернувся із позовною заявою про стягнення пені, 3-х відсотків річних, інфляційних втрат.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №706/1272/14-ц вказано, що питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини (пункти 23.6., 23.7. постанови).

У відповідності до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину (п.12).

У відповідності до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», карантин встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19»з метою запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19 з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин, який надалі неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку та відмінений 30 червня 2023 року.

Як визначено Прикінцевими та перехідними положеннями Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії (п.19).

Як регламентовано ст.2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року за № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року, на території України введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року, який згодом неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку і є чинним на даний час.

З огляду на те, що сторона позивача засобами поштового зв`язку 11.12.2023 звернулася до суду з даним позовом, тому трирічний строк позовної давності, який продовжувався у зв`язку із карантином та воєнним станом, за вимогами про стягнення інфляційних нарахувань та три проценти річних, а також річний строк за вимогою про стягнення пені за період з 04.02.2021 по 23.10.2023 не сплив.

Враховуючи зазначене вище, за період із 04.02.2021 по 23.10.2023 зобов`язаний сплатити позивачу пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 40180,25 грн., три відсотки річних у розмірі 3642,62 грн., інфляційні витрати у розмірі 19106,74 грн., а всього 62929,61 грн.

Наданий представником позивача розрахунок сум, які підлягають стягненню на користь позивача суд приймає до уваги, оскільки відповідачем не спростовано доводів представника позивача щодо визначеного розміру, пені, 3% річних та інфляційних збитків та не подано жодних доказів щодо невірного розрахунку цих показників.

Щодо відшкодування витрат на професійну правову допомогу, то слід зазначити, що види судових витрат визначені ст. 133 ЦПК України.

До таких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу та пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Як вбачається з попереднього розрахунку суми судових витрат такий складає 8000,00 грн.

Як зазначив представник позивача, документи на підтвердження понесених судових витрат буде надано протягом 5 днів, як це передбачено ч.8 ст.141 ЦПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України), однак жодних доказів не співмірності стороною відповідача не надано; ціна позову складає 62929, 61 грн., заявлені витрати на правничу допомогу - 8000,00 грн.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 612, 625, 992 ЦК України, суд

п о с т а н о в и в :

позовні вимоги ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства страхова компанія АРКС про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат за несвоєчасну виплату страхового відшкодування задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства Страхова Компанія «АРКС» на користь ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 40180,25 грн. (сорок тисяч сто вісімдесять гривень 25 коп.), три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 3642, 62 грн. (три тисячі шістсот сорок дві гривні 62 коп.), інфляційні втрати у розмірі 19106,74 грн. (дев`ятнадцять тисяч сто шість гривень 74 коп.), а всього 62929 (шістдесять дві тисячі дев`ятсот двадцять дев`ять гривень 61 коп.) та судові витрати в розмірі 8000,00 грн. (вісім тисяч гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС», , 04070, м.Київ, вул. Іллінська, 8.

Повний текст рішення виготовлено 25.10.2024.

СуддяД. А. Кукса