441/2791/23 2/441/174/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

18.09.2024 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючої-судді Малахової-Онуфер А.М.

з участю секретаря судового засідання Гордієнко Н.М.

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Городок цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и в :

представник ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , 20.11.2023 звернулася в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, на користь ОСОБА_2 24 869 грн. 44 коп. та на користь ОСОБА_3 - 10 000 грн. 00 коп. мотивуючи тим, що 11.09.2017 на 12 км + 180 м автодороги Львів-Шегині, поблизу с. Конопниця Пустомитівського району Львівської області в напрямку м. Городок, з вини ОСОБА_4 та ОСОБА_6 відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки «КамАЗ-5320», р.н. НОМЕР_1 під керуванням відповідача та автомобіля марки «Opel Combo», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок якої пасажир автомобіля «Opel Combo», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.06.2023 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та кримінальне провадження про їх обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України закрито. Внаслідок ДТП, ОСОБА_2 з 12.09.2017 по 27.09.2017 перебувала на лікарняному, у зв?язку з чим понесла витрати майнового характеру у розмірі 2 508 грн. 27 коп., окрім цього, їй завдана моральна (немайнова) шкода, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, які вона зазнала у зв`язку з ушкодженням її здоров`я, страхом від можливого повторення події, переживаннями за власне здоров`я, що призвело до порушення її нормальних життєвих зв`язків, труднощів у спілкуванні з рідними, постійного пригніченого стану, швидкої втоми, постійного відчуття психологічного дискомфорту, порушення сну, депресивного стану, інше, враховуючи обопільну вину водіїв ОСОБА_6 та ОСОБА_4 у ДТП, а також виплачену страхову виплату у розмірі 130 грн. 56 коп., просить про стягнення з відповідача 24 869 грн. 44 коп. моральної шкоди та 3 000 грн. витрат на правничу допомогу. ОСОБА_3 покликаючись на фізичне знищення, в результаті ДТП, належного йому автомобіля марки «Opel Combo», р.н. НОМЕР_2 , тривале очікування страхової виплати, а відповідно відсутність можливості відновити ТЗ та користуватись таким, що призвело до порушення його звичного ритму життя та спричинення значних незручностей, просить про стягнення з відповідача 10 000 грн. моральної шкоди, 3 000 грн. витрат на правничу допомогу та 1 073 грн. 60 коп. судового збору.

Представник позивачів ОСОБА_5 у заяві від 16.09.2024 вимоги підтримала, просила позов задовольнити, розгляд справи проводити за її відсутності та відсутності позивачів (а.с. 121).

Представник відповідача ОСОБА_1 у відзиві від 20.12.2023 та у суді позов заперечила як необгрунтований та безпідставний, пояснила, що дійсно ДТП, яка мала місце 11.09.2017 на 12 км + 180 м автодороги Львів-Шегині, поблизу с. Конопниця Пустомитівського району Львівської області в напрямку м. Городок, за участю автомобіля марки «КамАЗ-5320», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля марки «Opel Combo», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , внаслідок якої пасажирка автомобіля «Opel Combo», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 отримала тілесні ушкодження, сталась з вини ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , що відповідач не заперечує щодо відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, однак заявлений нею розмір є надто завищеним, необгрунтованим, враховуючи, що на лікарняному остання перебувала лише 15 днів, та не доведений жодними належними доказами, що відповідач не є відповідальним за здійснення страхових виплат, основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми. Окрім цього, просить застосувати строки позовної давності, оскільки на момент пред?явлення позову минув трьохрічний строк з моменту появи у кримінальному провадженні ОСОБА_4 у статусі обвинуваченого. Разом з цим, вважає, що витрати понесені позивачами на професійну правничу допомогу не є співмірними із складністю справи та обсягом виконаних представником робіт та є значно завищеними, інше. Просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4, ст. 13 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із пояснень представника відповідача ОСОБА_1 в суді, із матеріалів справи убачається, що о 13 год. 00 хв., 11.09.2017 на 12 км + 180 м автодороги Львів-Шегині, поблизу с. Конопниця Пустомитівського району Львівської області в напрямку м. Городок відбулась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля марки «КамАЗ-5320», р.н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля марки «Opel Combo», р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_3 , який після зіткнення, здійснив попутне зіткнення з евакуатором марки «ТАТА», р.н. НОМЕР_3 та вантажним автомобілем марки «ЗІЛ 131», р.н. НОМЕР_4 , внаслідок ДТП пасажирка автомобіля «Opel Combo», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_2 , згідно з висновком судово-медичної експертизи отримала перелом тіла грудини, синець в ділянці грудини, які утворились від контактів з тупими предметами та відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (а.с. 16-17).

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.06.2023, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та кримінальне провадження про їх обвинувачення за ч. 1 ст. 286 КК України закрито.

Ухвала Пустомитівського районного суду Львівської області від 02.06.2023 набрала законної сили 10.06.2023 (а.с. 32-33).

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , ОСОБА_6 є власником автомобіля «Opel Combo», р.н. НОМЕР_2 (а.с. 37).

Вартість (розмір) матеріального збитку, завданого власнику пошкодженням ТЗ «Opel Combo», р.н. НОМЕР_2 становить 125 580 грн. 50 коп., а вартість відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу 109 649 грн. 34 коп., що стверджується звітом №ФД-00272 від 20.09.2017 (а.с. 38-40).

Із змісту позовної заяви від 20.11.2023, із матеріалів справи убачається, що на 11.09.2017, цивільно-правова відповідальність власника ТЗ «Opel Combo», р.н. НОМЕР_2 ОСОБА_3 та власника ТЗ «КамАЗ-5320», р.н. НОМЕР_1 ТОВ «ТЕМАРА», відповідно до Полісів №АК/5614199 від 23.12.2016 та №АК/7209115 від 02.08.2017, була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» (а.с. 34-35).

26.09.2023, представник Манукян М.А. в інтересах ОСОБА_3 на адресу ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» надіслала заяву про виплату страхового відшкодування у розмірі відшкодування відновлювального ремонту КТЗ з урахуванням зносу - 109 649 грн. 34 коп. (а.с. 43).

Листом-відповіддю ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» від 06.11.2023, представнику ОСОБА_5 повідомлено, що відповідно до звітів № 3181 та №3182 від 27.09.2017, складених незалежним оцінювачем ТОВ «ЕАК «Фаворит», вартість відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ «Opel Combo», р.н. НОМЕР_2 складає 203 329 грн. 99 коп., при цьому ринкова вартість пошкодженого ТЗ на момент ДТП 123 056 грн. 05 коп., а після ДТП складає 30 699 грн. 57 коп., що ураховуючи обопільну вину у настанні ДТП ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , прийнято вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування на користь останнього в розмірі 46 178 грн. 24 коп. (а.с. 44).

Із листка непрацездатності серії АДБ №916667, виданого 12.09.2017 КЗ ГРР «Городоцька ЦРЛ» убачається, що ОСОБА_2 з 12.09.2017 по 27.09.2017 амбулаторного лікувалася з приводу невиробничої травми (а.с. 49).

Згідно висновку комп?ютерної томографії грудної порожнини ОСОБА_2 , складеного 17.10.2017 лікарем ОСОБА_7 , м?які тканини грудної клітки ОСОБА_2 без видимої патології, визначається перелом середньої третини тіла грудини, без істотного зміщення кісткових фрагментів, краї лінії перелому з ознаками склерозування, локально парастернально визначається інфільтрація м?яких тканин (а.с. 50).

Представник ОСОБА_5 , 26.09.2023 звернулась в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» із заявою про виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування і зокрема: матеріальної шкоди у розмірі 2 508 грн. 27 коп. та моральної шкоди в розмірі 50 000 грн., завданої ДТП, яка мала місце 11.09.2017 (а.с. 51-52).

Листом-відповіддю ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» від 18.10.2023, представнику ОСОБА_5 повідомлено, що витрати на лікування підлягають відшкодуванню у розмірі 2 611 грн. 24 коп., а моральна шкода 130 грн. 56 коп., що ураховуючи обопільну вину у настанні ДТП ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , прийнято вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування на користь ОСОБА_2 в розмірі 1 370 грн. 90 коп. (а.с. 53).

Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.

Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

Таким чином, частина перша статті 1167 ЦК України встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави - наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача.

За змістом частин 3-5 статті 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

ОСОБА_2 у заяві від 20.11.2023 просить стягнути з ОСОБА_4 на її користь 24 869 грн. 44 коп. моральної шкоди мотивуючи в основному тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце о 13 год. 00 хв., 11.09.2017 на 12 км + 180 м автодороги Львів-Шегині, поблизу с. Конопниця Пустомитівського району Львівської області в напрямку м. Городок, вона зазнала фізичного болю, який порушував її сон, викликав тривожність, постійний дискомфорт, дратівливість, а також душевних страждань, пов?язаних зі страхом можливого повторення події, переживаннями за власне здоров`я, неможливістю виконання повсякденних обов?язків та здійснення повноцінного догляду за собою, інше.

Пунктами 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Крім того, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами рівності, поміркованості, розумності, справедливості. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, а ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Вказана правова позиція відображена в Постанові Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 11 жовтня 2019 року по справі №757/53996/17 (провадження №61-6127св19).

Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2 , суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких позивачка зазнала через настання 11.09.2017 дорожньо-транспортної пригоди, отримання ОСОБА_2 внаслідок ДТП тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров?я, що змусило останню протягом кількох днів лікуватися амбулаторно та знаходитися вдома, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення), погіршення внаслідок ДТП стану її здоров`я, тяжкість вимушених змін у житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, а також інші обставини справи в їх сукупності, виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості, доходить висновку про стягнення на користь позивачки 14 700 грн. моральної шкоди і вважає такий розмір достатнім для розумного задоволення потреб ОСОБА_2 , як потерпілої особи.

Сам по собі листок непрацездатності серії АДБ №91667 та висновок комп?ютерної томографії від 17.10.2017, не можуть слугувати підставою для стягнення моральної шкоди у заявленому позивачкою розмірі (а.с. 49-50).

Згідно з частиною шостою статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до пункту 2 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи.

За положеннями ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору встановлюється у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 1073 грн. 60 коп. (на момент звернення до суду з позовом).

З огляду на наведене, з відповідача слід стягнути на користь держави 1 073 грн. 60 коп. судового збору.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на його користь 10 000 грн. моральної шкоди, суд доходить наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до п.3 Постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна кількома особами, відшкодовується кожною з них в частині, заподіяною нею. При наявності вини обох володільців - розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного.

Висновком експерта №3718 від 05.06.2020 за результатами проведення судової автотехнічної експертизи у кримінальному провадженні №0001726 встановлено, що у ДТП, за якої сталося зіткнення автомобілів «КамАЗ-5320», р.н. НОМЕР_1 та «Opel Combo», р.н. НОМЕР_2 , дії водія ОСОБА_4 не відповідали вимогам п.п.1.5; 1.10 (в частині терміну «дати дорогу»); 2.3. (підпункт «б» та «д»); 10.1 та 10.3 ПДР України і перебували у причинно-наслідковому зв?язку з настанням ДТП, як і дії водія ОСОБА_6 , який повинен був діяти відповідно до п.п.1.5; 1.10 (в частині значення терміну «небезпека для руху»); 2.3 (підпункт «б» та «д»); 12.3 ПДР України, що свідчить про те, що порушення ПДР України, які призвели до ДТП, були допущені як водієм ОСОБА_4 , так і водієм ОСОБА_6 (а.с. 18-31).

Таким чином, порушення ПДР України, які призвели 11.09.2017 до ДТП, були допущені як водієм ОСОБА_8 , так і водієм ОСОБА_6 , тобто вина водіїв є спільною та обидва вині у рівній мірі.

Покликання ОСОБА_3 у позовній заяві від 20.11.2023 про те, що йому заподіяну значну моральну шкоду так як страхову виплату він отримав через 6 років після ДТП, що вказує на значну втрату цінності коштів та необхідність тривалого очікування з метою відновлення своїх порушених прав, що тривало переживав через фізичне знищення ТЗ та відсутність можливості відновити такий через не виплату страхового відшкодування, не може слугувати підставою для стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням.

Окрім цього, ОСОБА_6 правом звернення до страхової компанії ОСОБА_4 з заявою про виплату моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, не скористався.

За положеннями п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Окрім цього, представник ОСОБА_5 просить про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За положеннями ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання ч. 4 ст. 137 ЦПК України, суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Так, 06.09.2022 між адвокатом Манукян М.А., яка діє на підставі Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія ЛВ №000224 від 31.07.2015 та ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги №06/09, відповідно до умов якого, Адвокат зобов?язується представляти права і законні інтереси клієнта в органах державної влади, місцевого самоврядування, а також у всіх судах загальної юрисдикції, адміністративних судах та господарських судах всіх ланок, вищих спеціалізованих судах України, Вищому адміністративному суді України, Вищому господарському суді України, Верховному суді України, органах ДВС України, здійснювати професійну діяльність Адвоката згідно з умовами цього Договору з усіма правами представника, захисника, що передбачені ЦПК України, КАС України, КУпАП, КПК України, ГПК України, а Клієнт зобов?язується сплатити Адвокату гонорар в розмірі та в строк погоджений між ними (а.с. 10-11).

Згідно додатку №2 до Договору та квитанції до прибуткового касового ордера №1 від 11.11.2023, ОСОБА_5 за надання правової допомоги отримала від ОСОБА_2 згідно договору від 06.09.2022, 3 000 грн. (а.с. 11- зворот, 14).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях: від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Представник відповідача ОСОБА_1 у відзиві від 20.12.2023 та в суді витрати ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн. заперечила мотивуючи тим, що розмір витрат на оплату послуг адвоката не є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних представником робіт та є значно завищеним, інше. Просить у задоволенні клопотання представника позивача відмовити.

За наведених обставин, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, критерієм реальності понесення адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерієм розумності їхнього розміру у розумінні приписів ст. 137 ЦПК України, з урахуванням наявності заперечень іншої сторони щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу та конкретних обставин справи і зокрема ціни позову, предмету спору, що обсяг наданих адвокатських послуг не вимагали у адвоката значної юридичної та технічної роботи, значення справи для сторін та їх фінансового стану, що розгляд справи проводився за відсутності представника ОСОБА_5 , що остання одночасно представляла інтереси двох позивачів стосовно одного предмету позову, на підставі однієї доказової бази та спільної позовної заяви, інших обставин справи, суд вважає, що заявлена представником позивачки ОСОБА_2 сума (3 000 грн.) витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи та суперечить принципу розподілу таких витрат.

Таким чином, ураховуючи положення ст. 137 ЦПК України, оцінивши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, перевіривши відповідність заявленої до стягнення суми наданому обсягу адвокатських послуг, беручи до уваги заперечення представника відповідача щодо заявлених позивачкою витрат на правову допомогу, суд доходить висновку, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат ОСОБА_2 на професійну правничу допомогу до 1 500 грн.

Що стосується застосування строків позовної давності, як про це просить представник відповідача ОСОБА_1 , суд зазначає наступне (а.с. 69-78).

Відповідно до ч. 1 ст. 268 ЦК України, позовна давність на вимогу, що випливає із порушення особистих немайнових прав, зокрема про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю - не поширюється.

За наведеного, керуючись ст. 5, 12, 13, 76, 81, 89, 137, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст. 23, 1167, 1168, 1188 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. на АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН: НОМЕР_6 , прож. на АДРЕСА_2 ) моральну шкоду завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 14 700 грн. 00 коп. та 1 500 грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 16 200 грн. 00 коп.

У задоволенні решти вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1 073 грн. 60 коп. судового збору.

У позові ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , прож. на АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. на АДРЕСА_1 ) про стягнення моральної шкоди завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 26.09.2024.

С у д д я А.М. Малахова - Онуфер