КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження
№ 22-з/824/1283/2024
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 жовтня 2024року місто Київ
справа № 372/2370/23
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Борисової О.В.
суддів: Левенця Б.Б., Ратнікова В.М.
розглянув у порядку письмового провадження заяву позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» на рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 лютого 2024 року, ухвалене під головуванням судді Зінченко О.М., повний текст рішення складено 13 лютого 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат,-
В травні 2023 року позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :
інфляційні втрати у розмірі 142578,59 грн. за період з 10 травня 2020 року по 09 травня 2023 року.
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 05 лютого 2024 року в задоволенні позову ТОВ «Гефест» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач ТОВ «ФК Гефест» подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Постановою Київського апеляційного суду від 12 липня 2024 року апеляційну скаргу позивача ТОВ «ФК «Гефест» задоволено частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 лютого 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. Позов ТОВ «ФК «Гефест» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Гефест» три відсотки річних у розмірі 15833,01 грн. та інфляційні втрати у розмірі 50398,55 грн.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Гефест» судові витрати по 1314,16 грн. з кожного.

01 серпня 2024 року позивач ТОВ «ФК «Гефест» подав до Київського апеляційного суду через систему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив ухвалити додаткове рішення по справі, яким стягнути пропорційно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12000 грн за апеляційний розгляд справи.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки, постанову Київського апеляційного суду від 12 липня 2024 року винесено у порядку письмового провадження, а відтак заява про ухвалення додаткового рішення підлягає розгляду у порядку письмового провадження.

З`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи заяв, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК Українисуд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на правову допомогу або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п'ятою, шостою, сьомою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При цьому, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Згідно з пунктами 4, 6, 9 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року №5076-VI договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру» визначено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням. Договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором. При цьому клієнт зобов`язаний оплатити адвокату (адвокатському бюро, адвокатському об`єднанню) гонорар (винагороду) за всю роботу, що була виконана чи підготовлена до виконання, а адвокат (адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язаний (зобов`язане) повідомити клієнта про можливі наслідки та ризики, пов`язані з достроковим припиненням (розірванням) договору.

Так, відповідно до статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановахОб'єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №910/7586/19.

Як вбачається з апеляційної скарги, позивач вказував, що між ним та АБ «Остащенко» укладено договір №16 від 15 червня 2020 року про надання правової допомоги.

Зазначав, що згідно додаткової угоди №37 від 20 лютого 2024 року, розмір гонорару адвоката склав 2000 грн. за годину роботи.

Посилався на те, що витрати ТОВ «ФК «Гефест» на професійну правничу допомогу в справі склали 12000 грн.

Вказував, що згідно положень додаткової угоди №37 від 20 лютого 2024 року до договору №16 від 15 червня 2020 року про надання правової допомоги, оплата гонорару адвоката АБ «Остащенко» здійснюється ТОВ «ФК «Гефест» після набрання законної сили рішення по справі 372/2370/23.

Зазначав, що згідно акту виконаних робіт від 29 лютого 2024 року, правова допомога АБ «Остащенко» надана ТОВ «ФК «Гефест» в повному обсязі, заперечень немає.

На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу до суду апеляційної інстанції, позивачем було надано договір про надання правоовїх допомоги №16 від 15 червня 2020 року; додаткова угода №37 від 20 лютого 2024 року до договору №16 від 15 червня 2020 року про надання правової допомоги та акт виконаних робіт від 29 лютого 2024 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Гефест» була надана правова допомога в справі №372/2370/23 по оскарженню рішення Обухівського районного суду Київської області від 05 лютого 2024 року.

Враховуючи ст. 141 ЦПК України та часткове задоволення позову ТОВ «ФК «Гефест», стягненню на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу, понесенні в суді апеляційної інстанції, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Гефест» понесених витрати на професійну правничу допомогу по 2350,2 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.268, 270, 382-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Заявупозивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» про ухвалення додаткового рішення - задовольнитичастково.

Ухвалити додаткове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 та ОСОБА_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест», місцезнаходження: місто Київ, вул. Брановицького Ігоря, 3, витрати на професійну правничу допомогу понесені у суді апеляційної інстанції по 2350,2 грн. з кожного.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: