ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(додаткова)

06 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 686/5660/23

провадження № 61-4881 св 24

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В., Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Бейлик Артур Беніамінович,

відповідач - приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бейлика Артура Беніаміновича, про відшкодування витрат на правничу допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про визнання протиправним рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування, стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У березні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СГ «ТАС») про визнання протиправним рішення щодо відмови у виплаті страхового відшкодування, стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат.

Короткий зміст судових рішеньсуду першої, апеляційної та касаційної інстанцій

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області у складі судді Стефанишина С. Л. від 10 жовтня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними дії та рішення, оформлене листом вих. № 13045/9122

від 23 вересня 2022 року ПрАТ «СГ «ТАС» щодо відмови у виплаті страхового відшкодування ОСОБА_1 згідно з договору добровільного комплексного страхування від 24 червня 2022 року № AZ-1327568. Стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 130 000,00 грн, пеню, три відсотки річних та інфляційні втрати у розмірі 11 126,46 грн, витрати по оплаті експертизи у розмірі 9 000,00 грн, витрати на правову допомогу у розмірі

18 000,00 грн, всього - 168 126,46 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 26 лютого 2024 року апеляційну скаргу ПрАТ «СГ «ТАС» задоволено. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2023 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. У позові ОСОБА_1 відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2024 рокукасаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Бейлика А. Б., задоволено. Постанову Хмельницького апеляційного суду від 26 лютого 2024 року скасовано і залишено в силі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області

від 10 жовтня 2023 року.

Стягнуто з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь держави судовий збір за перегляд справи у суді касаційної інстанції у розмірі 4 969,72 грн.

Короткий зміст вимог заяви

23 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Бейлик А. Б., подав до Верховного Суду через підсистему «Електронний суд» заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, в якій просить стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі

20 тис грн, надавши відповідні докази. Зазначає, що про попередній орієнтовний розмір таких витрат та необхідність їх розподілу було зазначено у касаційній скарзі.

На запит Верховного Суду 16 жовтня 2024 року справа надійшла до Суду.

Мотиви, якими керується Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Перевіривши наведені в заяві доводи, Верховний Суд дійшов висновку про її задоволення.

Згідно з частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, друга статті 133 ЦПК України).

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру

та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 11 вересня 2024 року в справі № 710/1367/20 (провадження № 61-18295св23), у додатковій постанові Верховного Суду

від 11 вересня 2024 року в справі № 904/1101/23, в ухвалі Верховного Суду

від 10 квітня 2024 року в справі № 638/6853/21 (провадження № 61-16912св23) зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат,

які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, зокрема

і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року

в справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються

в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Про подання доказів понесення витрат на правову допомогу, але за умови,

що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, роз`яснено судам і в пункті 102 постанови Великої Палати Верховного Суду

від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У касаційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Бейлик А. Б., зазначав попередній орієнтовний розмір витрат на правову допомогу (20 000,00 грн) та необхідність їх розподілу, тобто зробив відповідну заяву про розподіл судових витрату частині витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів (ухвалення судового рішення Верховним Судом) у справі.

Оскільки постанову Верховного Суду від 18 вересня 2024 року доставлено до електронного кабінету адвоката Бейлика А. Б. 20 вересня 2024 року, а докази про понесення й розмір судових витрат на правову допомогу подав 23 вересня

2024 року, тобто протягом п`яти робочих днів після отримання повного тексту постанови Верховного Суду, вимоги частини восьмої статті 141 ЦПК України заявником дотримані.

Щодо суті поданої заяви необхідно зазначити таке.

Відповідно до частини третьої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки в постанові Великої Палати Верховного Суду

від 08 червня 2022 року в справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі

№ 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування в справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Під час визначення суми відшкодування суд має керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

На підтвердження обставин понесення в суді касаційної інстанції витрат на правову допомогу представник ОСОБА_1 - адвокат Бейлик А. Б., надав: копію ордеру про надання правничої (правової) допомоги від 03 квітня 2024 року, копію договору про надання правничої допомоги від 31 жовтня 2022 року, копію додатку № 2 до договору про надання правової допомоги від 06 березня 2024 року, копію Акту № 1 приймання-передачі наданої правничої допомоги (послуг) від 20 вересня 2024 року до договору про надання правової допомоги від 31 жовтня 2022 року та Додатку

№ 2 від 06 березня 2024 року, копію Додатку № 1 до Акту № 1 від 20 вересня

2024 року, а саме звіт про витрачений час на надання правничої допомоги при підготовці до касаційного перегляду цієї справи, копію рахунку-фактури

№ 20/09/2024 від 20 вересня 2024 року на суму 20 000,00 грн.

До заяви додано докази направлення вказаних документів до електронного кабінету ПрАТ «СГ «ТАС».

Письмових клопотань щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу із обґрунтуванням неспівмірності та нерозумності такого розміру ПрАТ «СГ «ТАС» до Верховного Суду не подавало.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Керуючись критеріями, визначеними частиною третьою статті 141 ЦПК України, Верховний Суд дійшов висновку, що розмір заявлених представником

ОСОБА_1 - адвокатом Бейликом А. Б., витрат на професійну правову допомогу в суді касаційної інстанції в сумі 20 000,00 грн відповідає критеріям реальності адвокатських послуг та обґрунтованості їхнього розміру, такі витрати мають характер необхідних і пропорційні із складністю справи та виконаною адвокатом роботою в суді касаційної інстанції.

Отже, заява про стягнення з ПрАТ «СГ «ТАС» судових витрат на професійну правничу допомогу, які поніс ОСОБА_1 у зв`язку із переглядом справи у суді касаційної інстанції, підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 141, 270, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Бейлика Артура Беніаміновича, про відшкодування витрат на правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_1 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець