Справа № 951/697/24
Провадження №2-о/951/67/2024
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

03 жовтня 2024 року селище Козова

Суддя Козівського районного суду Тернопільської області Чапаєв Р.В. під час вирішення питання про прийняття до розгляду заяви представника заявника ОСОБА_1 адвоката Рибачка А.М. про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

До Козівського районного суду в інтересах ОСОБА_1 представником адвокатом Рибачком А.М. подано заяву в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що дана заява не відповідає вимогам ст. 318 ЦПК України та має недоліки, що перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Відтак заява має містити чітко визначені та зрозумілі заявлені вимоги, які формулюються заявником в прохальній частині заяви, та зазначення мети встановлення кожного з фактів. Проте у вказаній заяві не обґрунтовано, з якою метою заявник звертається до суду з відповідною заявою.

Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав; чинне законодавство не передбачає іншого порядку їх встановлення; встановлення такого факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду. Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов?язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб?єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов?язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Об?єднаної палати Касаційного цивільного суду складі Верховного Суду від 20.06.2019 у справі №632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що «юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб?єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з?ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов?язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05.12.2019 у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19), від 03.02.2021 у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16.06.2021 у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20). Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Однак представник заявника обмежився лише загальними фразами, що встановлення указаного факту необхідне йому для подальшого оформлення одноразової допомоги членам сімей загиблого військовослужбовця. Таке узагальнене формулювання не дає можливості чіткого окреслення мети встановлення вказаного факту та не орієнтує на те, виникнення яких саме прав чи обов`язків пов`язане з встановленням указаного факту, де саме він має намір використати рішення суду у разі задоволення його заяви. Відтак, представником заявника не визначено яке саме юридичне значення для заявника має встановлення відповідного факту, що також позбавляє суд можливості визначити коло заінтересованих осіб у справі за заявою ОСОБА_1 .

Відсутність зазначення мети не дає можливості суду визначити наявність чи відсутність спору, відповідно - можливість розгляду її вимог у порядку окремого провадження.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний провести підготовчі дії, зокрема, з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Правильність встановлення заінтересованої особи залежить від визначення мети, для якої особі необхідно встановити той чи інший юридичний факт.

Заінтересованими особами є особи, які беруть участь у справі та які мають юридичну заінтересованість. Це коло визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права і обов`язки.

Суд роз`яснює, що до заінтересованих осіб віднесено:

1) осіб, взаємовідносини яких із заявником залежать від мети факту, що підлягає встановленню;

2) організації і установи, в яких заявник реалізовуватиме рішення про встановлення юридичного факту, тобто в яких будуть здійснені права осіб, що виникли внаслідок судового встановлення юридичного факту.

Саме ці групи заінтересованих осіб притягуються до участі у справах окремого провадження. Права заінтересованих осіб перебувають у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту своєчасно заявити про порушення чи оспорювання їх суб`єктивних прав у зв`язку із встановлюваним судом фактом.

У зв`язку з наведеним, керуючись цими положеннями, окресливши мету звернення до суду, заявнику слід буде вирішити питання про встановлення кола заінтересованих осіб та їх залучення. За змістом частини четвертої статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника та заінтересованих осіб, про яких заявник вказує у заяві до суду. Згідно з позицією Верховного Суду, яка була висловлена в постанові від 22.04.2020 у справі № 200/14136/17, суди повинні встановлювати, чи є інші, окрім заявника, особи, заінтересовані у вирішенні цієї справи, та перевірити, чи не впливатиме встановлений факт на права та обов`язки цих осіб.

Так, якщо розуміти викладене в заяві формулювання як необхідність заявниці ОСОБА_1 в подальшому звернутися до компетентних органів із заявою про одержання допомоги, передбаченої ст.16 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», наказом Міністерства оборони України «Про затвердження Порядку і умов призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану» від 25.01.2023 №45, у заяві слід зазначити підстави її звернення відповідно до належності до однієї з категорій осіб, зазначених у ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». У разі намірів заявника одержувати інший вид соціальної допомоги, передбачений вказаним Законом, або ж іншими нормативно-правовими актами, слід зазначити вид такої допомоги та належність заявника до категорії суб`єкта на одержання такої допомоги після встановлення факту, що має юридичне значення, у межах цієї цивільної справи. Наведене зумовлено покладенням положеннями ЦПК України на заявника обов?язку обґрунтувати факт, який заявник просить встановити, настанням в подальшому для нього відповідних юридичних наслідків (наприклад, права на одержання певного виду допомоги).

Члени сім`ї та батьки визначаються відповідно до норм Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На підставі наведеного, заявниці необхідно зазначити всіх осіб, які можуть бути одержувачами відповідної допомоги після загибелі ОСОБА_2 (наприклад, утриманців) та залучити їх до участі у справі як заінтересованих осіб, якщо таких немає - надати докази їх відсутності. Наведене зумовлено тим, що встановлення вказаного факту впливатиме також на права й обов?язки інших осіб, не зазначених заявницею у статусі заінтересованих осіб. Отже, беручи до уваги мету встановлення факту, заявниці необхідно визначити коло осіб, які мають бути залучені до участі у справі як заінтересовані особи з врахуванням їх юридичного інтересу.

В заяві як заінтересовану особу зазначено лише Козівську селищну раду та не вказано про взаємовідносини цієї особи із заявником, в залежності від факту, що підлягає встановленню, і яким чином встановлення такого факту може вплинути на права та обов?язки Козівської селищної ради. В заяві не вказано також найменування організацій та установ, у яких заявник буде реалізовувати рішення про встановлення факту (наприклад, Міністерство оборони, відповідні Територіальні центри комлектування та соціальної підтримки тощо).

У разі залучення всіх належних заінтересованих осіб до участі у справі, заявниці або її представникові необхідно зазначити дані цих осіб відповідно до вимог п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України та долучити до матеріалів заяви підтвердження направлення заінтересованим особам заяви з усіма додатками в порядку, передбаченому ч.7 ст.43 ЦПК України.

Заява не відповідає вимогам п.5 ч. 3 ст.175 ЦПК України в частині надання доказів, які підтверджують обставини, викладені заявником.

Так, в заяві також зазначено, що в квітні 2023 року ОСОБА_2 був мобілізований до лав Збройних Сил України, та, оскільки він не мав своєї сім`ї, то продовжував підтримувати сім`ю заявниці, сім`ю, з якою він проживав до мобілізації, у зв`язку з чим 12.08.2023 він на банківську карту заявниці перерахував 20000 гривень, а 21.08.2023 року перерахував 95000 гривень. У заяві вказано, що як доказ представник заявника надає суду скріншот (знімок з екрану) про надсилання коштів від ОСОБА_2 заявниці. У додатках до заяви за номером 12 зазначено про надання скріншоту (знімку з екрану) про грошовий переказ 21.08.2023 на банківську карту заявниці 95000 гривень. Проте такий документ із заявою не надано.

Крім того, до заяви не долучено жодних даних щодо перебування ОСОБА_2 на військовій службі як підставу для призначення в подальшому відповідної соціальної допомоги, пов`язаної із його загибеллю.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, є: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України.

Обов`язковою ознакою відповідності заявника вимогам, які висуваються до нього, є встановлення його цивільної процесуальної правосуб`єктності. Під час вирішення питання щодо наявності або відсутності у заявника процесуальної правосуб`єктності суд, крім іншого, має встановити особу заявника.

Представником заявника не надано належного документу, що встановлює особу заявника, оскільки ним додано ксерокопії лише сторінок №2 та №3, а також №10 та №11 паспорта громадянина України, проте не надано копії сторінки №1. Відтак за відсутності копії паспорта суд позбавлений можливості встановити особу заявника та її процесуальну правосуб`єктність.

Отже, до заяви заявник або її представник мають додати належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують особу заявника, та які б дали змогу суду встановити особу заявника.

Зазначені недоліки у своїй сукупності перешкоджають відкриттю провадження у справі.

Вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту, зокрема, прав та інтересів фізичних осіб. Частиною 2 зазначеної статті закріплено обов?язок суду та учасників судового процесу керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Отже, завданнями судочинства мають керуватися не лише суд, а й сторони.

Суд також враховує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2019 (провадження № 11-490сап19), згідно з яким відкриття провадження у справі за заявою, яка не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства, є свідченням надання заявнику привілеїв, не передбачених законом.

Отже, з наведених норм вбачається, що заявник, звертаючись до суду з відповідною заявою, з метою ефективного захисту своїх законних інтересів, зобов?язаний оформити таку відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України, що сприятиме її своєчасному розгляду і вирішенню.

Керуючись ст.185, 318 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Рибачка А.М. залишити без руху, надавши заявникові строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити заявнику, що якщо вона відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник не усуне недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р.В. Чапаєв