РІШЕННЯ

іменем України

06.11.2024

Справа № 331/3219/24

Провадження № 2/331/1827/2024

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Фісун Н.В., за участю секретаря Коростельової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, через представника адвоката Ганчеву М.А., звернувся до суду з позовом в якому вказує, що 20 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №672.

Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Спільне життя з відповідачем у позивача не склалось , близько пів року тому назад стосунки між позивачем і відповідачкою погіршились через непорозуміння один із одним, різні погляди на життя та відсутність почуттів, і тому сторони припинили спільне проживання. Сторони проживають окремо , спільного господарства не ведуть , сімейного бюджету не мають, кожен живе самостійним життя, сплачує аліменти. Примирення між сторонами неможливо, прохав суд не надавати строк на примирення, рішення є обдуманим і зваженим.

Позивач просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, укладеного 20.10.2018 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №672.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 6.06.2024 року відкрито спрощене позовне провадження, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 11.09.2024 року в клопотанні представника відповідача адвоката Каращенко Ю.В. про передачу справи за позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за підсудністю до Дарницького районного суду м.Києва відмовлено/а.с.67-68/.

Відзив від відповідача до суду надійшов 9.10.2024 року з якому зазначено, що Сторони на даний час проживають окремо. При цьому спільний син, ОСОБА_3 , проживає разом з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 . У позовній заяві Позивачем зазначено про припинення спільного проживання сторін за пів року до моменту подання позовної заяви, ніби то з підстав погіршення стосунків між сторонами, непорозуміння один із одним, різні погляди на життя і відсутність почуттів, а рішення про припинення шлюбу Позивач характеризує як обдумане і зважене. Відповідач не визнає викладені обставини, адже вважає їх такими, що не відповідають дійсності. Спільне проживання сторін було перерване виключно з підстав участі Позивача у бойових діях у зв`язку з військовою агресією рф проти України та перебування останнього у полоні. Відповідач протягом усього часу чекала повернення Позивача, виховувала спільного сина сторін в дусі поваги та любові до батька, який протягом тривалого часу не міг бути поряд із сином, підтримувала контакт з Позивачем, зокрема, шляхом обміну повідомленнями, які підтверджували почуття кохання сторін одне до одного, в тому числі, протягом березня-травня 2024 року, тобто, фактично перед поданням позовної заяви про розірвання шлюбу. На переконання Відповідача, єдиною підставою для розірвання шлюбу між сторонами стала подружня зрада Позивача, про яку Відповідач дізналась з соціальних мереж ОСОБА_1 та спільних знайомих. Звертаючись до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя, позивачем умисно приховано інформацію щодо зареєстрованого місця проживання відповідача, адже обидві сторони спору мають статус внутрішньо переміщених осіб, місце проживання (перебування) яких на час відкриття провадження у справі зареєстровано за тією ж адресою: АДРЕСА_1 . Відтак, враховуючи те, що відповідач не зареєстрована у Жовтневому районі м. Запоріжжя, вищевказаний позов не є підсудним Жовтневому районному суду м. Запоріжжя. Оскільки зареєстрованим місцем проживання (перебування) відповідача та спільного сина сторін є АДРЕСА_1 , дана справа є підсудною Дарницькому районному суду міста Києва. Прохала суд відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін.

У судове засідання представник позивача адвокат Ганчева М.А. підтримала позовні вимоги, прохала суд їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачки адвокат Каращенко Ю.В. у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову з підстав вказаних у відзиву.

Суд, заслухавши сторони по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі та заперечення, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 встановлено, що 20 жовтня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстрований Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №672.

Від шлюбу мають малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 1 грудня 2021року.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Отже шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, порушуватиме його законні права та інтереси і суперечитиме вимогам закону.

Відповідний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 11 листопада 2020 року у справі № 369/7035/18 (провадження № 61-1658св20).

Європейський суд з прав людини у справі Фернандес Мартінес проти Іспанії (заява № 56030/07) від 12 червня 2014 р. зазначив: Що стосується права на приватне та сімейне життя, Суд наголошує на важливості для осіб мати можливість вільно приймати рішення з приводу того, як вести своє приватне та сімейне життя. У зв`язку з цим повторно наголошується, що відповідно до ст. 8 надається охорона прав на самореалізацію як у формі особистого розвитку..., так і з точки зору права на встановлення та розвиток відносин з іншими людьми та навколишнім світом. При цьому поняття особистої автономії є важливим принципом, що береться за основу при тлумаченні гарантій, які викладені в такому положенні».

Таким чином, принцип добровільності шлюбу є правовою засадою, яка передбачає можливість укладення шлюбу тільки за наявності вільної, повної, усвідомленої та поінформованої згоди, а у разі дефекту вільного волевиявлення (відсутності хоча б одного із елементів добровільності), забезпечує правовий захист від примусового шлюбу шляхом визнання його недійсним. Принцип добровільності поширюється і на фактичне співжиття (фактичний союз), а також діє протягом всього перебування у шлюбних (або фактичних) відносинах і зумовлює обов`язок держави гарантувати свободу розірвання шлюбу.

Подальше існування шлюбу як добровільного союзу у разі відсутності вільної згоди чоловіка чи жінки на такий шлюб не може продовжуватись.

Добровільність шлюбу є триваючою умовою, тобто має вирішальне значення не тільки під час укладення шлюбу, але і протягом усього періоду його дії. Адже жоден із подружжя не може бути примушений до продовження шлюбу, на гарантування цього і передбачено право розірвати шлюб.

Отже, принцип добровільності в аспекті права на заборону примушення до продовження шлюбу реалізується через право розірвання шлюбу за взаємною заявою подружжя в позасудовому або судовому порядку (в порядку окремого провадження).

Поряд із цим закон передбачає можливість примусового розірвання шлюбу за заявою одного з подружжя.

Доказів на підтвердження того, що сторони проживають разом, між ними дійсно існують шлюбні відносини, сторони ведуть спільне господарство суду не надано, матеріали справи таких доказів не містять.

За таких обставин, враховуючи, що розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, враховуючи, що після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, суд вважає про задоволення позовних вимог позивача про розірвання шлюбу.

Клопотання про надання часу на примирення від сторін не надходило у судовому засіданні.

На питання суду, чи протягом розгляду справи, майже 6 місяців було примирення між сторонами, сторони підтвердили, що примирення між сторонами не відбулося.

В судовому засіданні представник відповідачки адвокат Каращенко Ю.В. наголошувала на тому, що сімейні стосунки між сторонами відсутні, відновлені бути не можуть. Але єдиною підставою для розірвання шлюбу є подружня зрада Позивача. Відповідачка не визнає викладені обставини , адже вважає їх такими, що не відповідають дійсності.

До матеріалів справи представником відповідача у якості доказів зради ОСОБА_1 були долучені скріншоти електронної переписки у Вайбері , ці докази не можуть бути взяті судом до уваги враховуючи наступне.

Доказами, згідно статті 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Учасники справи, згідно положень статті 83 ЦПК України, подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Судом не приймаються копії скріншотів електронної переписки у Вайбері Відповідача (а.с.76-90), оскільки неможливо встановити між якими абонентами йшло листування в наданих скріншотах та неможливо встановити кому належать телефонні номери.

Жодних доказів щодо зради ОСОБА_1 до матерілів справи не долучено та не було встановлені під час судового розгляду справи.

Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами по справі припинені, разом не проживають, подальше спільне життя подружжя неможливе, шлюб існує формально, докази про можливість збереження сім`ї сторін відсутні і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Таким чином, суд вважає встановленим, що шлюб між сторонами по справі необхідно припинити шляхом його розірвання, оскільки це відповідатиме волі позивача та відповідача і після розірвання шлюбу не будуть порушені права подружжя.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В позовній заяві позивач прохав судові витрати залишити за ним.

Керуючись ст.ст.12,29 76, 81,82, 245, 265 ЦПК, ст. ст.29, 110, 113,115 Сімейного кодексу України,суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити у повному обсязі.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №672.

Судові витрати залишити за позивачем.

Шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Рішення суду, після набрання ним законної сили, надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 7.11.2024 року.

Суддя Н.В.Фісун