Справа № 158/767/24
Провадження № 2/0158/290/24
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 червня 2024 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суду Волинської області у складі:
головуючого судді Польової М.М.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі ОСОБА_2 ) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_2 22.08.2023 о 16 год. 20 хв. в с. Небіжка Луцького району, на автодорозі М-19, перехрестя автодороги М-19 на вул. Котляревського, керуючи транспортним засобом «BMW - 525» д.н.з. НОМЕР_1 , під час виконання маневру обгону, не переконався в тому, що водій транспортного засобу, який рухався попереду, мав намір здійснювати поворот ліворуч на вул. Котляревського, в результаті чого здійснив зіткнення із транспортним засобом «Audi А-4» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , а також із транспортним засобом «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів.
Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан» за полісом №213892503. Відповідно до висновку про вартість майна від 21.12.2023 ринкова вартість КТЗ становить 136 639,65 грн., вартість відновлювального ремонту становить 587 606,76 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 245 357,02 грн., вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу без ПДВ: 215 239,18 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту КТЗ перевищує його ринкову вартість, то вартість матеріального збитку буде рівною його ринкової вартості на момент ДТП. Разом з тим, відповідно до висновку про вартість майна від 21.12.2023 ринкова вартість пошкодженого об`єкта оцінки становить 60 681,00 грн.
ТДВ «СК «Гардіан» було частково відшкодовано завдану позивачу матеріальну шкоду в розмірі 72 758,65 грн., однак матеріальна шкода у розмірі 63 881,00 грн. залишилася невідшкодована.
Крім того, внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 позивачу було завдано моральну шкоду, яка виразилась: у фізичному болю та стражданнях, оскільки йому було завдано тілесні ушкодження; у різкому загостренні почуття скривдженої гідності, образи, заниження самооцінки; у переживаннях, зумовлених дискомфортом та незадоволеністю собою та власним життям; у втраті душевного спокою.
У зв`язку із чим, позивач просить стягнути з відповідача на його користь майнову шкоду в розмірі 63 881,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 30 000,00 грн.
Ухвалою судді Ківерцівського районного суду Волинської області від 14.03.2024 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.
Відповідач ухвалу про відкриття провадження отримав 20.05.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Жодних заперечень, клопотань про розгляд справи з викликом сторін, а також відзиву на позовну заяву відповідачем до суду подано не було.
На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків.
Так, судом встановлено, що 22.08.2023 о 16 год. 20 хв. в с. Небіжка, автодорозі М-19, перехрестя автодороги М-19 на вул. Котляревського, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «BMW-525», д.н.з. НОМЕР_1 під час виконання маневру обгону, не переконався в тому, що водій транспортного засобу, який рухався попереду, мав намір здійснювати поворот ліворуч на вул. Котляревського, в результаті чого здійснив зіткнення із транспортним засобом «Audi A-4», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , а також із транспортним засобом «Volkswagen Transporter», д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, що підтверджується копією постанови Луцького міського суду Волинської області від 02.11.2023 (а.с.9-10).
Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан», що підтверджується витягом із сайту (а.с.12).
Згідно із звітом №00-D/14/10 від 21.12.2023 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику «Audi А-4» (державний номер НОМЕР_2 ) внаслідок дорожньо-транспортної пригоди станом на 22.08.2023 становить 136 639,65 грн. (а.с.21-33).
Відповідно до звіту №00-R/14/15 від 21.12.2023 про оцінку пошкодженого транспортного засобу «Audi А-4» (державний номер НОМЕР_2 ) ринкова вартість об`єкта оцінки становить 136 639,65 грн., ринкова вартість пошкодженого об`єкта оцінки 60 681,00 грн. (а.с.16-20).
28.12.2023 ТДВ «СК «Гардіан» здійснено позивачу виплату страхового відшкодування у розмірі 72 758,65 грн., що підтверджується випискою про рух коштів по картці від 20.02.2024 (а.с.34)
Відповідно до листа ТДВ «СК «Гардіан» від 21.12.2023 №21/12/6/3 розмір франшизи за полісом становить 3200,00 грн. (а.с.15).
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд враховує наступне.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.
Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 1, ч. 2 ст. 1166 ЦК України).
Згідно із ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ст. 1188 ЦК України).
Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).
Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).
Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері врегульовано, зокрема Законом України від 01.07.2004 №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно із ст. 12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
Пунктом 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Законом України від 05.07.2012 №5090-VІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який набрав чинності 05.02.2013, до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» були внесені зміни, які полягали, зокрема в тому, що із вказаної статті виключено пункт 30.3, яким передбачалося, що якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця ДТП, а право на залишки транспортного засобу отримує страховик.
Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в чинній редакції) транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до ДТП. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця ДТП.
Враховуючи викладене, у страховика виник обов`язок з відшкодування різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, хоча розмір такого відшкодування є меншим від страхової суми (ліміту відповідальності).
Судом встановлено, що страховою виплатою (страховим відшкодуванням) позивачу відшкодовано фактичний розмір завданої шкоди (без франшизи).
Водночас, позивач не позбавлений можливості реалізувати залишки його транспортного засобу шляхом продажу технічно справних деталей та металобрухту.
Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №207/2838/15-ц та від 11.01.2023 у справі №211/3277/20.
Отже, враховуючи вищевикладене, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу франшизу в розмірі 3200 грн. як частину завданої, але не відшкодованої йому шкоди на підставі вищенаведених статей 1166, 1172, 1188 ЦК України.
Щодо вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 30 000 грн. суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Пунктами 1, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Таким чином, враховуючи всі обставини справи, суд дійшов висновку, що позивачу внаслідок протиправних дій ОСОБА_2 , які виразились у порушенні ним Правил дорожнього руху при керуванні джерелом підвищеної небезпеки, що потягло за собою негативних змін у звичному способі життя, вимушений був докладати додаткових зусиль для відновлення своїх прав, фактично позбавлений засобу пересування, оскільки його ремонт після ДТП є економічно недоцільним, суд вважає доведеним факт завдання позивачу моральної шкоди та оцінює її у розмірі 15 000 грн., що відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості. Заподіяння позивачу моральної шкоди у більшому розмірі належними доказами позивачем не доведено.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки позов підлягає до часткового задоволення (18 200 грн. (3200 грн. + 15 000 грн.) х 100 : 93 881 грн. = 19,39%), тому судові витрати, понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 821,98 грн. (4239,20 грн. х 19,39 : 100) слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд враховує наступне.
Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про доведеність понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді в розмірі 8000 грн.
Разом з тим, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому стягненню з відповідача, а саме в розмірі 1551,20 грн. (8000 грн. х 19,39 : 100).
Керуючись статтями 12, 76-81, 264, 265, 274-279, 354-355 ЦПК України, суд
У Х В А Л И В :
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 3200 (три тисячі двісті) гривень 00 копійок та моральну шкоду в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 821 (вісімсот двадцять одну) гривню 98 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1551 (одна тисяча п`ятсот п`ятдесят одну) гривню 20 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 ).

Суддя Ківерцівського районного суду М.М. Польова