Пр.№2-др/756/158/24
У Х В А Л А

03 жовтня 2024 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Майбоженко А.М.

секретаря Приходько К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, його поділ,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 29.08.2024 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, його поділ - залишити без задоволення залишено без задоволення.

02.09.2024 відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, в якому просить стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу, а саме понесені витрати у розмірі 18 700 грн.

Згідно з ч.3, 4 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання.

Частиною 1 ст.270 ЦПК України передбачено випадки для ухвалення додаткового рішення. Так, зокрема, згідно п.4 цієї норми, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.2-4 цієї ж статті, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Учасники справи в судове засідання не викликались. Суд вважає можливим вирішити питання про ухвалення додаткового рішення за їх відсутності.

Дослідивши матеріали справи, вирішуючи питання про ухвалення додаткового рішення у справі суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ч.1,3 ст.134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною 4 ст.141 ЦПК України визначено, що якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

У відзиві, поданому до суду 18.01.2024 відповідачем зазначено, що ним понесено витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5800 грн за розробку відзиву та заяви про виклик свідків, а також вказані витрати можуть збільшитися при потребі його представництва адвокатом в судовому засіданні, з розрахунку 2500 грн. за участь в одному засіданні. Ці витрати просить покласти на позивача.

В заяві про ухвалення додаткового рішення відповідач ОСОБА_1 просить стягнути з позивача наступні витрати на професійну правничу допомогу:

- витрати в сумі 5800 грн. понесені відповідачем на оплату послуг, пов`язаних з ознайомленням адвоката з позовною заявою і доказами, розробкою відзиву на позовну заяву у справі №756/15745/23, а також заяви про виклик і допит свідків у справі;

- витрати в сумі 12900 грн. понесені відповідачем на оплату послуг адвоката, які полягали в представництві інтересів відповідача в судових засіданнях, що відбулися 12.02.2024 року, 14.03.2024 року, 01.05.2024 року, 18.06.2024 року, 29.08.2024 року.

Загальна вартість цих наданих послуг складає 18 700 гривень.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Судом встановлено, що 31.07.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Правова компанія» укладено договір про надання правової допомоги №31/07 щодо представництва інтересів клієнта в усіх судових установах зокрема.

Відповідно до п.3.2 Договору, оплата за договором здійснюється в строки зазначені в Заяві до Договору. Загальна вартість Договору визначається загальною кількістю заяв, що є невід`ємною частиною Договору.

Оплата за договором здійснюється в строки зазначені в Заяві до Договору шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок виконавця.

Відповідачем надані Заяви: №2 від 09.01.2024 до Договору №31/07 від 31.07.2024 відповідно до якої вартість за розробку тексту відзиву на отриману позовну заяву у цій справі та заяви про виклик і допит свідків складає 5 800 грн., відповідно до Заяв №3 від 05.02.2024, № 4 від 22.04.2024, №5 від 07.06.2024, №6 від 13.08.2024 загальна вартість за участь в судових засіданнях, що відбулися 12.02.2024, 14.03.2024, 01.05.2024, 18.06.2024, 29.08.2024 складає 12 900 грн., замовник здійснює оплату на підставі рахунку-фактури в продовж трьох днів. Також, до кожної заяви подано Акт приймання передачі виконаних робіт, рахунок фактуру, квитанції щодо сплати наданих послуг.

До орієнтовного розрахунку вартості судових витрат, який міститься у відзиві від 18.01.2024, відповідачем не надано Договір про надання йому правової допомоги, заяви №2 до Договору від 09.01.2024 про вартість робіт за цією заявою, зокрема і розробку тексту відзиву, не повідомлено про це ні суд, ні інших учасників справи.

Відповідно до ч.1, 4 ст.83 ЦПК України, позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч.8 цієї ж статті, докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Отже, суд вважає, що разом з поданням відзиву до суду 18.01.2024, мав бути поданий Договір №31/07 про надання правової допомоги від 31.07.2023 року та заява №2 до цього Договору від 09.01.2024, в якій визначено вартість робіт за цією заявою в тому числі за розробку тексту відзиву.

Всупереч цьому, ці документи були надані суду та позивачу лише разом із заявою про ухвалення додаткового рішення.

На думку суду, положення ч.8 ст.141 ЦПК України стосуються подання протягом п`яти днів з моменту ухвалення рішення доказів на підтвердження витрат, які сторона понесла чи очікує понести після завершення справи з огляду на весь комплекс вчинених адвокатом дії на виконання доручення клієнта.

З огляду на зазначене вище, порушення порядку подання доказів, суд вважає ці докази не допустимим і не вбачає підстав для відшкодування коштів, обумовлених ними.

Керуючись ст.ст. 83, 141, 270 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, його поділ - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду.

Суддя: А.М.Майбоженко