Справа № 953/9494/24
Провадження № 2/953/3959/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Кузьменко Б.С.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до відповідача, яким просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 20 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції, актовий запис №2722.

Позивач в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила розглянути справу без її участі.

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно і належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача, причини неявки суду не повідомив.

29.10.2024 за вх.№58467 засобами поштового зв`язку судом одержано заяву від імені відповідача ОСОБА_2 про визнання позовних вимог.

Між тим, суд не бере до уваги зазначену заяву, оскільки заява надійшла засобами поштового зв`язку, підпис особи не посвідчений належним чином, отже встановлення особи, яка подала таку заяву є неможливим, а тому суд вважає, що відповідач не зв`явився до суду без повідомлення причин неявки.

Суд, дослідивши матеріали справи, висновує наступне.

Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст.77 ЦПК України).

Суддя зазначає, що відповідно до ч. 2 статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до позовної заяви про розірвання шлюбу додаються: оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог.

Разом з позовною заявою позивач не додала оригінал свідоцтва про шлюб, а лише копію останнього. В позовній заяві позивач зазначила, що вона позбавлена можливості отримати дублікат свідоцтва про шлюб у зв`язку із воєними діями на території України та Харківської області, однак жодних обставин, які б свідчили про наявність перешкод для отримання дублікату свідоцтва, та доказів на підтвердження існування таких обставин, позивач не навела.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тому, суд вважає за необхідне витребувати у позивача оригінал свідоцтва про шлюб, відповідно до ч. 6 ст.95 ЦПК України, оскільки для розгляду справи по суті та ухвалення рішення про розірвання шлюбу оригінал свідоцтва про шлюб є доказом, що підтверджує існування шлюбу на час розгляду справи в суді.

Також, суд роз`яснює, що у випадку відсутності оригіналу свідоцтва про одруження у позивача, він не позбавлений можливості звернутись до відповідного органу із заявою про отримання дублікату свідоцтва про одруження.

На підставі викладеного, керуючись статтями19, 175,177,187,274 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Витребувати у ОСОБА_1 оригінал свідоцтва про шлюб від 20 жовтня 2007 року, серії НОМЕР_1 .

Витребуваний документ направити до Київського районного суду м. Харкова на адресу: 61607, м. Харків, вул. Валентинівська, буд.7Б , у строк 10 днів з моменту отримання копії вказаної ухвали.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя Т.В. Бобко