Справа 206/2989/24
Провадження 2-о/206/445/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Дніпро

Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

присяжних Мінзер О.В., Волкова М.І.,

за участі: секретаря Погребної А.О.,

прокурора ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

особи, відносно якої розглядається ОСОБА_3 ,

представника- адвоката Верби А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою представникаКомунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» лікаря-психіатра ОСОБА_2 про госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИВ:

10.06.2024 заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_4 до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, без його усвідомленої згоди. В обґрунтування заяви вказує на те, що 06.06.2024 ОСОБА_4 був госпіталізований до КП «ДБЛПД» ДОР» за направленням чергового лікаря ЦРЛ Юр`ївського району ОСОБА_5 . У приймальному відділенні ОСОБА_4 був оглянутий лікарем-психіатром ОСОБА_6 , який після особистого огляду хворого зробив висновок про необхідність його госпіталізації до стаціонарного відділення у зв`язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. Встановлений діагноз: «Шизофренія, галюцинаторно-маячний синдром». 06.06.2024 ОСОБА_4 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила обґрунтованість госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги та необхідність його лікування в умовах стаціонару.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 підтримав заяву. Суду пояснив, що ОСОБА_4 був доставлений до КП «ДБЛПД» ДОР» за направленням чергового лікаря ЦРЛ Юр`ївського району ОСОБА_5 . Підставою для його госпіталізації стало те, що він 06.06.2024 побив скло в приміщенні Юр`ївської селищної ради. Пояснюючи свої дії тим, що його хтось переслідував на велосипеді та погрожував йому. Раніше ОСОБА_4 неодноразово проходив лікування у лікарні, має діагноз: «шизофренія, параноїдна форма, безперервний перебіг, галюцинаторно- параноїчний синдром на тлі помірно вираженого змішаного дефекту». У березні 2024 року йому була встановлена 3 група інвалідності. Лікар вказує на те, що ОСОБА_4 становить небезпеку для оточуючих, тому є підставі для його госпіталізації без його усвідомленої згоди.

ОСОБА_4 проти заяви лікаря заперечує. Суду пояснив, що дійсно 06.06.2024 він їхав вулицею с. Юр`ївки, за ним їхав чоловік ОСОБА_7 ,з яким у нього давній конфлікт. Він узяв камінь і щоб не заподіяти ОСОБА_7 ушкоджень, кинув камінь в вікно будівлі сільради. Після того ОСОБА_7 зник. Він готовий понести відповідальність за розбите скло. Одна вважає, що підстав для його госпіталізації до стаціонарного відділення лікарні не має. Після виписки з лікарні він приймає ліки, відвідує лікаря, який коригує прийом ліків. Він почувається добре. Просить відмовити у задоволенні заяви.

Представник ОСОБА_4 адвокат Верба А.П. подав письмові заперечення проти заяви, просив врахувати їх під час розгляду справи. Також зазначає, що подана заява не відповідає вимогам ЦПК, просить повернути її заявнику.

Прокурор ОСОБА_1 також вважає заяву лікаря необґрунтованою, просить відмовити в її задоволенні.

Заслухавши пояснення лікаря-психіатра, думки інших учасників провадження, дослідивши надані суду письмові докази, суд встановив наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

Згідно із ч. ч. 2, 5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів.

Згідно із рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016року №2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п."е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_4 було госпіталізовано до КП «ДБКЛПД» ДОР» 06.06.2024 за направленням лікаря Юр`ївської ЦРЛ ОСОБА_5 . При обстеженні ОСОБА_4 у приймальному відділенні КП «ДБКЛПД» ДОР черговий лікар-психіатр ОСОБА_6 підтвердив наявність тяжкого психічного розладу і встановив діагноз: «шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-маячний синдром».

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради від 07.06.2024 року встановлено, що хворий ОСОБА_4 виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим: Скарг активно не висловлює. Доступний формальному мовному контакту. Напружений, тривожний. В бесіду з лікарем вступає неохоче. На питання відповідає не завжди в плані поставлених запитань, при цьому промова поступово становить за типом монологу. Емоційно напружений. Вважає, що «мене навмисно намагаються оговорити, але мене намагається вбити ОСОБА_7 …». При спрямованому опитування повідомляє, що « були порушені мої права, я буду судитися з поліцією, чому мене привезли до лікарні…». Мислення паралогічне, під час бесіди фіксований на своїх хворобливих переживаннях, постійно до них повертається. Вважає, що «мене хотіли вбити, тому я розбив скло у сільраді». Психічно хворим себе не враховує. Критика до свого стану грубо порушена. Від стаціонарного лікування в умовах психіатричного стаціонару категорично відмовляється. Комісія лікарів-психіатрів встановила діагноз: «шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-маячний синдром». Комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку, що ОСОБА_4 потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу».

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

Тлумачення вказаної норми свідчить, що примусова госпіталізація можливе лише за наявності одночасно таких умов: по-перше, лікування можливе лише у стаціонарних умовах лікарні; по-друге, встановлення в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Відсутність необхідності щодо лікування особи лише в стаціонарних умовах виключає можливість примусової госпіталізації пацієнта до медичного закладу.

При цьому, необхідно достовірно встановити, що особа є психічно хворою; психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 неодноразово перебував на лікуванні у стаціонарному відділенні КП «ДБЛПД» ДОР», остання госпіталізація була у травні 2023 року. Йому був встановлений діагноз: «шизофренія, параноїдна форма, галюцинаторно-параноїдний синдром на тлі помірно вираженого змішаного типу дефекту. Реміся «С». F 20.0». Після виписки призначено прийом підтримуючої терапії, з подальшою корекцією лікування.

З пояснень ОСОБА_4 встановлено, що він відвідує лікаря-психіатра за місцем свого проживання, який коригує прийом ліків.

Даних про те, що ОСОБА_4 не виконував призначення лікарів суду не надано.

Крім того, суд вважає, що лікарем-психіатом не доведена необхідність лікування ОСОБА_4 саме в умовах стаціонару.

Доводи лікаря стосовно того, що ОСОБА_4 наразі становить небезпеку для оточуючих через те, що він вважає, що «мене хотіли вбити, тому я розбив скло у сільраді», суд вважає недостатньо обгрунтованими для того, щоб вважати особу небезпечною для оточуючих.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявником не доведено наявність підстав, встановлених ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» для госпіталізації ОСОБА_4 до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.14,16,27 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.ст.57-60, 258, 259, 264, 265, 339-342 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» лікаря-психіатра ОСОБА_2 про примусову госпіталізацію ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» , - відмовити.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя І.П. Прінь

Присяжні Мінзер О.В.

Волкова М.І.