Справа №403/57/22 провадження № 2/403/96/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 листопада 2024 року с-ще Устинівка
Устинівський районний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Атаманової С.Ю., при секретарі судового засідання Руссу В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Устинівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.
Відповідач по справі ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву АТ «Кредобанк» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог у встановлений судом строк не подала.
ІІ. Заяви та клопотання.
Представник позивача АТ «Кредобанк» згідно письмового клопотання, викладеного в прохальній частині позовної заяви, прохав суд розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без його участі (а.с.5).
Згідно письмового клопотання від 17 жовтня 2024 року представник АТ «Кредобанк» прохав провести розгляд справи без його участі та у разі неявки в судове засідання належним чином повідомленого відповідача ухвалити заочне рішення суду (а.с.154-155).
Заяв та клопотань від відповідача по справі ОСОБА_1 в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за її відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач ОСОБА_1 , будучи повідомленою про дату, час і місце його проведення в порядку ст.128 ЦПК України, не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзиву на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 07 листопада 2024 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
31 серпня 2020 року відповідач ОСОБА_1 шляхом підписання паспорту споживчого кредиту підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування, що були надані їй до укладення договору про споживчий кредит (а.с.39-40).
Факт підписання 31 серпня 2020 року кредитного договору відповідачем по справі ОСОБА_1 під час судового розгляду спростований не був.
Згідно з графіком платежів за кредитним договором №CL-288828 від 31 серпня 2020 року та розрахунку сукупної вартості кредиту відповідач ОСОБА_1 мала здійснювати погашення основної суми кредиту та відсотків за користування кредитом шляхом внесення щомісячних платежів (59 періодів) в загальному розмірі по 5366,00 грн. та за останній період (60-ий) в сумі 5358,38 грн. (а.с.15 зворот).
Крім того, 31 серпня 2020 року АТ «Кредобанк» на виконання умов п.2.4 договору відповідачу ОСОБА_1 було здійснено перерахування грошових коштів в сумі 116680,66 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру №45878892 (а.с.8).
Під час судового розгляду відповідачем з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані банком докази отримання та користування нею кредитними коштами.
V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором з огляду на наступне.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч.1 ст.638 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.1055 ЦК України).
Відповідно до положень ч.2 ст.1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
З урахуванням викладеного, судом встановлений факт перебування сторін по справі у договірних відносинах, що підтверджується підписанням 31 серпня 2020 року відповідачем по справі кредитного договору №CL-288828, який містить основні умови кредитування (зокрема, розмір кредиту (150000,00 грн.), процентну ставку за користування кредитом (35% річних), строк кредитування (60 місяців)), а також випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 , яка містить відомості про користування відповідачем кредитними коштами (зняття готівки) та здійснення нею періодичних платежів по погашенню заборгованості за отриманим кредитом.
Згідно положень ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України).
За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.
Судом встановлено, що позивач АТ «Кредобанк» згідно умов укладеного між сторонами кредитного договору від 31 серпня 2020 року виконав взяті на себе зобов'язання, надавши відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти шляхом перерахування їх на визначені в договорі поточні рахунки, що безпосередньо підтверджується матеріалами цивільної справи.
При цьому суд, виходячи з положень ч.2 ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання, приходить до висновку, що відповідачем по справі не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання нею зобов'язань за укладеним з банком договором, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку кредитної заборгованості та її розміру.
На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобов'язань за кредитним договором №CL-288828 від 31 серпня 2020 року щодо сплати кредиту та інших платежів (процентів) у передбачених ним розмірі та строки, внаслідок чого приходить до висновку про задоволення позову щодо стягнення з відповідача по справі ОСОБА_1 на користь позивача АТ «Кредобанк» заборгованості за цим договором в загальному розмірі 182358,79 грн..
VI. Розподіл судових витрат.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач АТ «Кредобанк» звернувся до суду з позовом майнового характеру, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 2735 грн. 38 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1613484 від 11 січня 2022 року (а.с.1).
З огляду на викладене, враховуючи задоволення судом позовних вимог в повному обсязі, з відповідача по справі ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь позивача по справі АТ «Кредобанк» кошти по сплаті судового збору в розмірі 2735 грн.38 коп., які були сплачені позивачем при подачі позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі.
Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача (п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України).
За змістом ч.2 ст.137 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у зв`язку з чим 1) розмір таких витрат, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
На підтвердження зазначеного розміру витрат на професійну правничу допомогу до позовної заяви була додана копія витягу з договору про надання правової допомоги від 11 лютого 2019 року, укладеного між АТ «Кредобанк» в особі заступника голови Правління А.Свірського (клієнт), та адвокатським об`єднанням «Бізнес і право» в особі директора Король-Єгорової Є.В. (виконавець), в якому наведено значення наступних термінів, що вживаються в ньому, а саме: 1) правова допомога - юридичні та фактичні дії, які здійснюються виконавцем з метою стягнення заборгованості з боржників клієнта, які передані виконавцю в обслуговування, на умовах, визначених цим договором, а також з метою захисту інтересів клієнта у спорах, що виникли внаслідок заходів, вжитих як клієнтом, так і виконавцем, по стягненню заборгованості; 2) строк обслуговування - строк, протягом якого виконавець надає клієнту визначену цим договором послугу по стягненню заборгованості з кожного боржника, переданого в обслуговування; 3) реєстр боржників - документ в електронному вигляді у форматі XLS, захищений паролем, який надсилається клієнтом виконавцю, містить перелік боржників, які передаються в обслуговування та/або вилучаються з обслуговування, інформацію про боржників, суму заборгованості перед клієнтом (а.с.37-38).
Відповідно до п.14.11 договору про надання правової допомоги додатками до нього є, крім іншого, форми: реєстру боржників; акту прийому-передачі реєстру боржників; акту про виконані роботи; довіреності на представництво прав та інтересів клієнта; звіту про судову роботу (а.с.37 зворот).
Судом встановлено, що до позовної заяви представником АТ «Кредобанк» не було додано належних письмових доказів на підтвердження надання Адвокатським об'єднанням «Бізнес і право» правової допомоги на визначених договором від 11 лютого 2019 року умовах щодо вчинення юридичних дій по стягненню з відповідача ОСОБА_1 заборгованості, оскільки до позовної заяви не було додано передбачених договором додатків, з яких би вбачалиось: включення відповідача ОСОБА_1 до реєстру боржників, переданих в обслуговування Адвокатського об'єднання, обсяг виконаних останнім робіт та їх вартість.
Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі.
Крім того, відповідно до ч.3 ст.4 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закону) адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Згідно зі ст.13 Закону адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги (ст.30 Закону).
Тлумачення наведених норм дає підстави для висновку, що до судових витрат на професійну правничу допомогу віднесено витрати на правничу допомогу адвоката, і така допомога надавалася саме тим адвокатом (адвокатами), з яким укладено договір про надання правової допомоги або з відповідним адвокатським бюро чи об`єднанням (правовий висновок, викладений в постанові Верховного Суду від 31 травня 2023 року у справі №757/1397/21-ц).
Судом встановлено, що представником позивача АТ «Кредобанк» згідно доданої до позовної заяви довіреності є адвокат Павленко С.В..
Жодних доказів на підтвердження того, що адвокат Павленко С.В. входить до складу адвокатського об`єднання «Бізнес і право», з яким АТ «Кредобанк» було укладено договір про надання правової допомоги, матеріали цивільної справи не містять.
Інші судові витрати, пов'язані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.
При цьому відмова у стягненні з відповідача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу не має наслідком задоволення позову частково, оскільки вимоги щодо судових витрат по справі за змістом ч.1, п.4 ч.3 ст.175 ЦПК України не належать до вимог, що стосуються предмета спору та за результатом розгляду яких суд робить висновок про їх задоволення (повністю або частково) у резолютивній частині рішення (п.1 ч.5 ст.265 ЦПК України).
Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 263, 265, 273, 280, 282, 284, 288, 289, 354 ЦПК України, суд,
Позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити повністю.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» заборгованість за кредитним договором №CL-288828 від 31 серпня 2020 року в загальному розмірі 182358 грн. 79 коп. (сто вісімдесят дві тисячі триста п'ятдесят вісім гривень сімдесят дев`ять копійок).
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк» в порядку розподілу судових витрат, судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2735 грн. 38 коп. (дві тисячі сімсот тридцять п`ять гривень тридцять вісім копійок).
Повне ім`я та найменування сторін:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного перегляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, подавши апеляційну скаргу на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення) до Кропивницького апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя С.Ю.Атаманова