Дата документу 05.11.2024 Справа № 331/7786/13-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 331/7786/13-ц Головуючий в 1-й інстанції Скользнєва Н.Г.
Провадження №22-ц/807/1710/24 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Кухаря С.В.,

Трофимової Д.А.,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 31.2/АА-104.07.2 від 31 серпня 2007 року,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2013 року,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2013 року ПАТ «РОДОВІД БАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 31.2/АА-104.07.2 від 31 серпня 2007 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 31.08.2007 між АТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 34.2/АА-104.07.2, за умовами якого банк відкрив позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 25 302,00 доларів США терміном по 31.08.2014 для купівлі автомобіля та сплату страхових платежів.

Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору процентна ставка за кредитом за цим договором становила 12,5% річних.

Факт видачі 31.08.2007 ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 25302,00 доларів США підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 34.2/АА-104.07.2 від 31.08.2007 укладено договір застави транспортного засобу № 34.2/АА-104.07.2 від 31.08.2007 та договір поруки від 31.08.2007 з ОСОБА_2 за яким остання зобов`язується солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 34.2/АА-104.07.2 від 31.08.2007 в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і ОСОБА_1 (п. 1.3 Договору поруки).

Внаслідок неналежного виконання зобов`язань ОСОБА_1 умов кредитного договору щодо сплати кредиту та процентів за користування кредитними коштами, виникла заборгованість за кредитним договором, для стягнення якої 14.08.2009 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 727. У виконавчому написі пропонувалося звернути стягнення на рухоме майно, а саме: автомобіль марки KIA, модель MAGENTIS, рік випуску 2007, колір сірий, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2 , тип - легковий сєдан, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 .

За рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля пропонувалось задовольнити вимоги АТ «РОДОВІД БАНК» у розмірі: кредит в сумі, еквівалентній 21 388,66 доларам США; відсотки в сумі, еквівалентній 2541,14 доларам США; пеня в сумі, еквівалентній 649,45 доларам США; що становить: еквівалент 24579,25 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 190228,65 гривень, а також з метою відшкодування кредитору внесеної за вчинення виконавчого напису плати запропоновано стягнути з боржника 1700,00 гривень.

09.11. Київським ВДВС Харківського МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 29729103) про примусове виконання виконавчого напису № 727, виданого 14.08.2009.

20.07.2012 в межах виконавчого провадження вищевказаний автомобіль було реалізовано за 64 529,84 гривень.

10.08.2012 Київським ВДВС Харківського МУЮ було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв`язку з частковим погашенням заборгованості за кредитним договором, перерахуванням коштів від реалізації авто на рахунок Банку.

За рахунок грошових коштів, отриманих Банком від реалізації майна, було погашено заборгованість: кредит у сумі 3 843,82 доларів США; проценти у сумі 2 541,14 доларів США; витрати на вчинення виконавчого напису нотаріуса у сумі 1700,00 гривень.

Відповідачем ОСОБА_1 були порушені умови кредитного договору щодо своєчасного повернення кредиту, внаслідок чого станом на 13.09.2013 виникла заборгованість за кредитним договором у розмірі 17 544,84 доларів США, що еквівалентно 140 235,91 гривень за курсом НБУ (На 13.09.2013 курс НБУ складав 7,993 гривень за 1 долар США) та 208 708,02 грн., а саме: сума простроченої заборгованості за кредитом 17 544,84 доларів США; сума нарахованої пені за прострочення кредиту становить 21 011,05 доларів США, що еквівалентно 167 941,32 гривень; сума нарахованої пені за прострочені проценти 2 302,69 доларів США, що еквівалентно 18405,40 гривень; сума нарахованих 3% річних за прострочення кредиту 2521,30 доларів США, що еквівалентно 201 52,75 гривень; сума нарахованих 3% річних за прострочення процентів 276,31 доларів США, що еквівалентно 2208,55 гривень.

Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 34.2/АА-104.07.2 від 31.08.2007 складає 17 544,84 доларів США та 208 708,02 гривень.

На підставі викладеного Банк просив суд стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 31.2/АА-104.07.2 від 31 серпня 2007 року станом на 13 вересня 2013 року на загальну суму 17544 (сімнадцять п`ятсот сорок чотири) доларів США 84 центів та 208 708 (двісті вісім тисяч сімсот вісім) гривень 02 копійок, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 3441,00 грн..

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2013 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «РОДОВІД БАНК» заборгованість за кредитним договором № 31.2/АА-104.07.2 від 31 серпня 2007 року, станом на 13 вересня 2013 року, на загальну суму 17544,84 доларів США (з них: 17 544,84 доларів США прострочена сума заборгованості по кредиту) та 208 708,02 грн. (з них: 167941,32 грн. пеня за прострочення кредиту, 18405,40 грн. пеня за прострочення процентів; 20152,75 грн. 3% річних, нарахованих за прострочення кредиту; 2208,55 грн. 3% річних, нарахованих за прострочення процентів).

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на користь ПАТ «Родовід банк» судовий збір за подання позову майнового характеру в розмірі 3441,00 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 5 липня 2022 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без розгляду.

В апеляційному порядку вказана ухвала ОСОБА_2 не оскаржувалася і не переглядалася.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 10 червня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволені заяви про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що банк звернувся до суду з позовом з порушенням строків позовної давності. Так, порушення зобов`язань за договором відбулося 11.12.2007, 14.09.2009 нотаріусом вчинено виконавчий напис за кредитним договором. З позовом банк звернувся 23.09.2013, тобто більше, ніж через п`ять років з моменту порушення зобов`язань.

01 жовтня 2024 року ухвалою Запорізького апеляційного суду залучено до участі у розгляді вказаної справи Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит Капітал» як правонаступника позивача у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В засідання апеляційного суду ОСОБА_1 і його представник адвокат Никоненко О.О. не з`явилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. Повістка про виклик у судове засідання відповідачки ОСОБА_2 повернулась до суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, про що через електронний суд подав відповідну заяву.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Зважаючи на те, що співвідповідачка ОСОБА_2 ухвалу про залишення без розгляду її заяви про перегляд заочного рішення не оскаржувала, заочне рішення щодо неї судом апеляційної інстанції гн переглядається.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги про стягнення з позичальника заборгованості за кредитним договором, виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом встановлено, що 31.08.2007 між АТ «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є ПАТ «РОДОВІД БАНК», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 34.2/АА-104.07.2 (т.1 а.с. 18-20).

Відповідно до змісту п.п. 1.1, 1.2 Кредитного договору, позивач відкрив ОСОБА_1 відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 25302,00 доларів США терміном по 31.08.2014 включно. Кредитні кошти було надано на купівлю автомобіля та сплату страхових платежів.

Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору процентна ставка за кредитом за цим договором становила 12,5% річних.

Факт видачі 31.08.2007 ОСОБА_1 кредитних коштів у розмірі 25302,00 доларів США підтверджується випискою по особовому рахунку № НОМЕР_1 (т.1 а.с. 17).

31 серпня 2007 року між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_1 укладено Договір застави транспортного засобу № 34.2/АА-104.07.2, відповідно до п. 1.1. якого заставодавець, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед Заставодержателем за Кредитним договором № 34.2/АА-104.07.2 від 31.08.2007, передає в заставу Заставодержателю належне йому майно на праві власності: автомобіль марки KIA, модель MAGENTIS, рік випуску 2007, колір сірий, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2 , тип - легковий сєдан, реєстраційний номер НОМЕР_3 (т.1 а.с. 22-24).

31 серпня 2007 року між ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_2 укладено Договір поруки, відповідно до п. 1.1, 1.3 якого ОСОБА_2 зобов`язується солідарно відповідати перед Банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 34.2/АА-104.07.2 від 31.08.2007р.. ОСОБА_2 бере на себе зобов`язання відповідати перед Банком в тому ж обсязі на тих же умовах та в ті ж строки, що і ОСОБА_1 (т1 а.с. 21).

14 серпня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 727. У виконавчому написі пропонувалося звернути стягнення на рухоме майно, а саме: автомобіль марки KIA, модель MAGENTIS, рік випуску 2007, колір сірий, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2 , тип - легковий сєдан, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 (т.1 а.с. 16).

За рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «РОДОВІД БАНК» у розмірі: кредит в сумі, еквівалентній 21388,66 доларам США; відсотки в сумі, еквівалентній 2541,14 доларам США; пеня в сумі, еквівалентній 649,45 доларам США; що становить: еквівалент 24579,25 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 190 228,65 гривень, а також з метою відшкодування кредитору внесеної за вчинення виконавчого напису плати запропоновано стягнути з боржника 1700,00 грн.

09 листопада 2011 року державним виконавцем Київського ВДВС Харківського МУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 29729103 про примусове виконання виконавчого напису № 727, виданого 14.08.2009 (т.1 а.с. 15).

20 липня 2012 року в межах виконавчого провадження № 29729103 автомобіль марки KIA, модель MAGENTIS, рік випуску 2007, колір сірий, шасі (кузов, рама, коляска) № НОМЕР_2 , тип - легковий сєдан, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , було реалізовано за 64 529,84 грн. Грошові кошти за придбане майно у розмірі 58076, 86 грн. були зараховані на депозитний рахунок Київського ВДВС Харківського МУЮ 02.08.2012, що підтверджується актом державного виконавця від 07 серпня 20212 року (т.1 а.с. 14).

10 серпня 2012 року державним виконавцем Київського ВДВС Харківського МУЮ було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві у зв`язку з частковим погашенням заборгованості за кредитним договором, перерахуванням коштів від реалізації авто на рахунок Банку (т.1 а.с 13).

За рахунок грошових коштів, отриманих Банком від реалізації майна, було погашено заборгованість: кредит у сумі 3 843,82 доларів США; проценти у сумі 2541,14 доларів США; витрати на вчинення виконавчого напису нотаріуса у сумі 1700,00 гривень.

Згідно розрахунку, наданого Банком станом на 13.09.2013, заборгованість позичальника за Кредитним договором становить 17 544,84 доларів США, що еквівалентно 140 235,91 гривень за курсом НБУ (На 13.09.2013 курс НБУ складав 7,993 гривень за 1 долар США) та 208708,02 грн., а саме: сума нарахованої пені за прострочення кредиту 21 011,05 доларів США, що еквівалентно 167 941,32 гривень; сума нарахованої пені за прострочені проценти 2302,69 доларів США, що еквівалентно 18 405,40 гривень; сума нарахованих 3% річних за прострочення кредиту 2 521,30 доларів США, що еквівалентно 20152,75 гривень; сума нарахованих 3% річних за прострочення процентів 276,31 доларів США, що еквівалентно 2208,55 гривень (т.1 а.с. 7).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Як зазначалось, 14 серпня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сергеєвим О.О., було вчинено виконавчий напис, в якому за рахунок коштів, отриманих від реалізації автомобіля, запропоновано задовольнити вимоги ПАТ «РОДОВІД БАНК» у розмірі: кредит в сумі, еквівалентній 21388,66 доларам США; відсотки в сумі, еквівалентній 2541,14 доларам США; пеня в сумі, еквівалентній 649,45 доларам США; що становить: еквівалент 24579,25 доларів США, що згідно з курсом НБУ становить 190228,65 гривень.

20 липня 2012 року автомобіль, який належав на праві власності ОСОБА_1 було реалізовано за 64529,84 грн. Грошові кошти за придбане майно у розмірі 58076, 86 грн. були зараховані на депозитний рахунок Київського ВДВС Харківського МУЮ 02.08.2012.

Банк вказує, що за рахунок грошових коштів, отриманих від реалізації майна, було погашено заборгованість: кредит у сумі 3843,82 доларів США; проценти у сумі 2541,14 доларів США; витрати на вчинення виконавчого напису нотаріуса у сумі 1700,00 гривень.

Відповідно до частини четвертої статті 591 ЦК України, якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статті 24 Закону України «Про заставу» у випадках, коли суми, вирученої від продажу предмета застави, недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, він має право, якщо інше не передбачено законом чи договором, одержати суму, якої не вистачає для повного задоволення вимоги, з іншого майна боржника в порядку черговості, передбаченої законодавством України.

Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному.

Отже, у разі задоволення не у повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

Таким чином, оскільки сплачених боржником та виручених від продажу автомобіля коштів виявилося недостатньо для погашення заборгованості у повному обсязі (в рахунок кредиту зараховано 3843,82 доларів США), тому з ОСОБА_1 на користь банку підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в розмірі 17 544, 84 доларів США.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив застосувати строки позовної давності.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (частина третя статті 267 ЦК України).

У заяві про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 вказував, що позовна заява подана з пропуском позовної давності, а також, що він не був належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, внаслідок чого не міг реалізувати право подати заяву про застосування позовної давності до ухвалення судом рішення (т.2 а.с. 3-5).

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року (справа №200/11343/14-ц, провадження 14-59/18), згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень.

Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 , не був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у заяві про перегляд заочного рішення зазначав про пропуск банком строку позовної давності, суд апеляційної інстанції, враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року (справа №200/11343/14-ц, провадження 14-59/18), вважає за можливе розглянути заяву ОСОБА_1 про застосування строків позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Так, Кредитний договір укладений 31 серпня 2007 року з кінцевим терміном повернення кредиту 31 серпня 2014 року.

14 серпня 2009 року приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на автомобіль ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором.

20 липня 2012 року був реалізований предмет застави, а 02 серпня 2012 року грошові кошти за придбане майно були зараховані на депозитний рахунок ВДВС.

ПАТ «Родовід Банк» звернувся у суд з позовом 23 вересня 2013 року, тобто після продажу предмета застави та зарахування коштів у серпні 2012 року у погашення заборгованості, оскільки сума, одержана від продажу, не покрила вимоги заставодержателя.

До цього часу, не реалізувавши фактично заставний автомобіль, банк не знав і не міг знати, чи буде недостатньо коштів, отриманих від реалізації заставного майна, для повного погашення усієї кредитної заборгованості, а саме з такою метою видавався нотаріусом виконавчий напис у серпні 2009 року.

У зв`язку з цим банк і не міг до виконання виконавчого напису пред`явити новий позов, так як не було доказів того, що кредитна заборгованість не буде погашена.

Апеляційний суд звертає увагу, що предметом позову в цій справі є не стягнення заборгованості за Кредитним договором, а саме стягнення решти заборгованості в повному обсязі, на погашення якої виявилось недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна.

Отже, встановивши, що суми, вирученої від продажу предмета застави було недостатньо для повного задоволення вимог заставодержателя, у позивача на підставі положень статті 591 ЦК України, статті 24 Закону України «Про заставу» виникло право на стягнення залишку боргу за Кредитним договором, а тому перебіг позовної давності розпочався з 20 липня 2012 року за заявленими до позичальника вимогами щодо стягнення решти кредитної заборгованості.

Тобто, 23 вересня 2013 року ПАТ «Родовід Банк» звернулося до суду з вимогою до відповідачів про стягнення з заборгованості за кредитом у межах строку позовної давності.

Щодо вимог банку про стягнення пені та 3% річних слід зазначити про таке.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 викладено правові висновки про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

У постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду не встановила підстав для відступу від зазначених висновків (пункт 108 постанови).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, комісію, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18)).

В цій справі банк, звернувшись у серпні 2009 року до приватного нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, вимагав дострокового повернення суми кредиту, чим змінив строк виконання основного зобов`язання, а тому припинилось право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також пеню до фактичного повернення кредиту.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17 січня 2024 року в справі № 204/7787/21, від 12 квітня 2023 року у справі № 522/16447/15.

У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, у серпні 2009 року ПАТ КБ «РОДОВІД БАНК» використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та неустойки за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів за рахунок переданого в заставу майна на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Оскільки такими діями ПАТ КБ «РОДОВІД БАНК» на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії Кредитного договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, неустойки, у нього не було підстав для нарахування відсотків після закінчення строку кредитування, а також неустойки, обумовленої цим договором.

Проте, як видно з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, банк продовжував нараховувати пеню з серпня 2009 року до 12 вересня 2013 року на тіло кредиту, а також на прострочені проценти.

Крім того, банк нараховував пеню на проценти, які нараховані банком до 22 жовтня 2012 року.

У зв`язку з наведеним, позовні вимоги Банку про стягнення заборгованості за пенею, яка нарахована на прострочений кредит та прострочені проценти з серпня 2009 року, тобто після закінчення строку кредитування, задоволенню не підлягають у зв`язку з їх безпідставністю.

Щодо стягнення пені, яка нарахована до серпня 2009 року, то її розмір вже було визначено у виконавчому написі нотаріуса від 14 серпня 2009 року, та на стягнення якої банк має право у зв`язку з недостатністю коштів від реалізації заставного майна для її погашення.

Проте, відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності.

Так, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як зазначалось, з 20 липня 2012 року розпочався перебіг позовної давності за вимогами щодо стягнення решти кредитної заборгованості.

Банк звернувся до суду у вересні 2013 року, тобто, з пропуском річного строку позовної давності для стягнення пені.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені, яка нарахована до серпня 2009 року не підлягають задоволенню у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Так, банк просить стягнути з відповідачів заборгованість з 3% річних, нарахованих за прострочення кредиту в розмірі 20152,75 грн.; 3% річних, нарахованих за прострочення процентів в розмірі 2208,55 грн.

Оскільки банк у серпні 2009 року змінив строк виконання основного зобов`язання, то саме з цього періоду у кредитора виникло право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого банком, за період з серпня 2009 року до вересня 2013 року розмір 3% річних, нарахованих за прострочення кредиту становить 19802, 33 грн., та 3% річних, нарахованих за прострочення процентів в становить 1948,33 грн., а всього - 21 750, 66 грн.

Таким чином, з відповідачів на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» як правонаступника ПАТ «РОДОВІД БАНК», підлягає стягненню заборгованість за Кредитним договором № 31.2/АА-104.07.2 від 31 серпня 2007 року в розмірі 17 544, 84 доларів США, а також 3% річних, нарахованих за прострочення кредиту в розмірі 19802, 33 грн., та 3% річних, нарахованих за прострочення процентів в розмірі 1948,33 грн.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як правонаступника ПАТ «РОДОВІД БАНК», заборгованості за Кредитним договором № 31.2/АА-104.07.2 від 31 серпня 2007 року в розмірі 17 544, 84 доларів США, та 21 750, 66 грн., які складають з: 3% річних, нарахованих за прострочення кредиту в розмірі 19802, 33 грн., та 3% річних, нарахованих за прострочення процентів в розмірі 1948,33 грн. в іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1596, 97 грн. пропорційного до розміру задоволених позовних вимог.

Також, з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як правонаступника ПАТ «РОДОВІД БАНК», підлягає стягнення судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги пропорційно розміру задоволених вимог у розмірі 1169,10 грн.

Відповідно до ч. 10 ст. 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

Зважаючи на те, що на позивача та на відповідача ОСОБА_1 одночасно покладаються судові витрати, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як правонаступник ПАТ «РОДОВІД БАНК», на який покладається більша сума судових витрат, має відшкодувати ОСОБА_1 різницю між вищевказаними сумами, що становить 1169,10 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2013 року в цій справі в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором скасувати та прийняти постанову такого змісту.

Позов Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 31.2/АА-104.07.2 від 31 серпня 2007 року задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» як правонаступника Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК» заборгованість за Кредитним договором № 31.2/АА-104.07.2 від 31 серпня 2007 року в розмірі 17 544, 84 доларів США (сімнадцять тисяч п`ятсот сорок чотири долари, 84 центи) та 21 750, 66 грн. (двадцять одна тисяча сімсот п`ятдесят гривень, 66 копійок), які складають з: 3% річних, нарахованих за прострочення кредиту в розмірі 19802, 33 грн. (дев`ятнадцять тисяч вісімсот дві гривні, 33 копійки), та 3% річних, нарахованих за прострочення процентів в розмірі 1948,33 грн. (одна тисяча дев`ятсот сорок вісім гривень, 33 копійки).

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал», як правонаступника Публічного акціонерного товариства «РОДОВІД БАНК», на користь ОСОБА_1 компенсацію зі сплати судового збору в суді апеляційної інстанції у розмірі 1169, 10 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_2 останньою не оскаржувалось і судом апеляційної інстанції не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постави складено 07 листопада 2024 р.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: С.В. Кухар

Д.А. Трофимова