Справа 688/2775/24
№ 2/688/822/24
06 листопада 2024 року м. Шепетівка
Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючої судді Березюк Н.П.,
секретаря судового засідання Кулеші Л.М.,
представника відповідача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шепетівці матеріали справи за заявою представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання,
Обставини справи.
16.10.2024 представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що під час ухвалення 09.10.2024 судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання судом не вирішено питання про стягнення витрат на правову допомогу.
Узагальнені доводи та заперечення відповідача.
06.11.2024 до суду надійшли заперечення представника відповідача на заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу (відзив на позовну заяву), у яких представник просила відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правову допомогу. В обгрунтування заперечень зазначила, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, а також мають відповідати критеріям реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Зазначає, що боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин, а тому витрати на правову допомогу мають бути понесені за рахунок держави, а не шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку.
В судовому засіданні 06.11.2024 представник відповідача ОСОБА_1 підтримала свою позицію, викладену у запереченнях щодо стягнення витрат на правову допомогу, просила відмовити у задоволенні даної заяви, посилаючись на недоведеність таких витрат, їх не співмірність з наданими послугами та невідповідність критерію реальності та розумності.
Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.
18.10.2024 суд постановив ухвалу, якою призначив заяву про ухвалення додаткового рішення до судового розгляду на 24.10.2024. Розгляд заяви відкладався на 06.11.2024 за клопотанням представника позивача ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Позивач ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений у встановленому порядку, що не є перешкодою для розгляду питання про постановлення додаткового рішення.
Мотиви та джерела права, з яких виходить суд.
Вимоги до змісту судового рішення визначені ст. 265 ЦПК України. Пунктом 2 частини 5 вказаної статті передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.
Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення (п.1 ч.1 ст. 270 ЦПК).
Суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Порядок розподілу судових витрат між сторонами передбачено статтею 141 ЦПК України. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:
1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 134 ЦПК);
2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 137 ЦПК): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.
3) розподіл судових витрат (стаття 141 ЦПК).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
За змістом пункту 1 частини 2 статті 137, частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною.
09.10.2024 Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області постановив рішення у справі, частково задовольнив позовні вимоги, однак не вирішив питання про відшкодування витрат на правничу допомогу.
Тобто, відповідні докази на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу, надану представником, подані до суду разом із позовною заявою.
Отже матеріалами справи підтверджується, що позивачем, дійсно понесені витрати на правничу допомогу у цій справі.
Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.
Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору.
Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавенц проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У постанові Великої Палати від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц наголошено на тому, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Отже, при оцінці наданого стороною розміру гонорару адвоката, суд застосовує ряд критеріїв (дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційності, співмірність) та факти на підтвердження таких критерії (складність справи, значення справи для сторін, фінансовий стан сторін, ринкові ціни адвокатських послуг і т.п.)
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Рішенням суду частково задоволено позовні вимоги позивача в розмірі 69,61%, отже на відповідача можуть бути покладені витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі не більше 16706 грн (69,61% від понесених витрат у розмірі 24000 грн).

Враховуючи позицію представника відповідача, конкретні обставини даної справи, ціну позову, предмет доказування, необхідність збору доказів, складність застосування норм права, обсяг поданих заяв по суті справи та інших процесуальних документів, наданих представником позивача у даній справі, суд вважає, що ця справа не є складною, судова практика є сталою, відповідає принципу правової визначеності, однозначність і передбачуваність правозастосування забезпечується висновками Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах. Позовна заява не є значною за обсягом та складною за своїм змістом, у сторони позивача не було необхідності у збиранні значного обсягу доказів, розгляд справи у суді здійснювався в спрощеному порядку, представник позивача приймав безпосередню участь у одному судовому засіданні під час розгляду справи по суті, обсяг затраченого часу на проведення вказаного судового засідання не є значним, в подальшому представник позивача подав заяву про розгляд справи без участі представника.

Враховуючи вищевикладене, характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, а також те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні на користь якої відбулося рішення всі його витрати на адвоката, якщо встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 2-13, 123, 124, 133, 137, 141, 142, 270, 258, 260, 261, 352-354, 355 ЦПК України, суд

постановив

Заяву представника позивача ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Державної казначейської служби України про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання зобов`язання задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 витрати на професійну правову допомогу в сумі 10000 грн.

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції.

Апеляційна скарга подається до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач Державна казначейська служба України, 01601, вул. Бастіонна,6, м. Київ, .

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК