ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 201/2503/20

провадження № 61-5168св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого- Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

третя особа- ОСОБА_3 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Ільєнка Руслана Павловича на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2022 року, ухвалене у складі судді Ткаченко Н. В., та постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2023 року, прийняту у складі колегії суддів: Свистунової О. В., Красвітної Т. П., Єлізаренко І. А.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 18 вересня 2004 року між нею та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року у справі № 201/10338/19.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син - ОСОБА_4 .

Під час шлюбу відповідач отримав за договором дарування від 11 травня 2007 року 1/2 частки домоволодіння, в тому числі гараж та житловий будинок 1970 року забудови, загальною площею 50,3 кв. м, та за договором дарування від 12 грудня 2007 року - 1/2 частки земельної ділянки, загальною площею 0,0629 га, кадастровий номер :03:128:0012, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Надалі сторони разом здійснили реконструкцію, добудову цієї частки будинку, побудували нові господарські будівлі та споруди, іншу 1/2 частки будинку добудовував інший співвласник - сестра відповідача - ОСОБА_5 зі своїм чоловіком. За результатами будівництва створено двоповерховий будинок, загальною площею 207 кв. м, в якому на ім`я відповідача здійснено реєстрацію 58/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Зазначала, що вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки реконструкція та будівництво здійснено переважно за її особистої та фінансової участі.

З урахуванням зазначеного та уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати спільною сумісною власністю подружжя її та ОСОБА_2 нерухоме майно: 58/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що складаються з: позначено 1-1 - 1-10 в житловому будинку літ. «Е-2», кв.1, площею 107,2 кв. м, гараж літ. Ж, сарай літ. К, альтанка літ. И, навіс літ. З, споруди № 1-6, 1/2 споруд 7, 12, І, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01;

- у порядку поділу спільного майна подружжя в натурі припинити право спільної сумісної власності подружжя на 58/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та згідно з висновком експерта № 4723/4724-20 за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи відповідно до варіанту № 1 поділу (згідно з додатками № 4, 5 до висновку експерта):

- визнати за нею право особистої приватної власності на: 31/100 частини житлового будинку, що складається з приміщень на першому поверсі в житловому будинку літ. «Е-2»: коридор площею 4,0 кв. м (позначено на схемі за № 1-1); санвузол площею 8,40 кв. м (позначено на схемі за НОМЕР_4); кухня площею 12,7 кв. м (позначено на схемі за № 1- 3); вітальня площею 25,6 кв. м (позначено на схемі за № 1-4); хол площею 14,7 кв. м (позначено на схемі за № 1-5), загальною площею 65,4 кв. м, з такими господарськими спорудами: 1/2 частина: хвіртка № 1, сходи № 2, 3, сходи № 4, № 5, № 6, від 1/2 частини мостіння І. Загальна вартість частини житлового будинку з господарськими спорудами, яка виділяється ОСОБА_1 , становить 1 130 472,00 грн, що на 85 186,00 грн більше від ідеальної 1/2 частини 58/100 частини домоволодіння;

- визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 27/100 частини житлового будинку, що складається з приміщень на другому поверсі в житловому будинку літ. «Е-2»: коридор площею 7,5 кв. м (позначено на схемі за № 1-6); санвузол площею 2,4 кв. м (позначено на схемі за № 1-7); житлова площею 13,2 кв м (позначено на схемі за № НОМЕР_5); житлова площею 10,4 кв. м (позначено на схемі за № 1-9); житлова площею 8,3 кв. м (позначено на схемі за № 1-10); загальною площею 41,8 кв. м, з такими господарськими будівлями та спорудами: гараж літ. «Ж», навіс літ. «З», альтанка літ. «И», сарай літ. «К», підпірна стінка № 13; 1/2 частина: хвіртка № 1, сходи № 2, 3, сходи № 4, № 5, № 6, огородження № 7, огородження № 12, від 1/2 частини мостіння І. Загальна вартість частини житлового будинку з господарськими спорудами, яка виділяється ОСОБА_2 , становить 960 100,00 грн, що на 85 186,00 грн менше від ідеальної 1/2 частини 58/100 частини домоволодіння;

- стягнути з неї на користь ОСОБА_2 компенсацію за відступ від 1/2 частки в праві власності на 58/100 частини домоволодіння у розмірі 85 186,00 грн, які знаходяться на депозитному рахунку суду р/р: НОМЕР_3, код отримувача: 26239738, МФО отримувача: 820172, згідно з квитанцією КБ «УкрСиббанк» № 89041520 від 11 лютого 2022 року;

- визнати за нею (у зв`язку з переходом права власності на частину домоволодіння) право власності на 1/4 частку земельної ділянки, загальною площею 0,0629 га, кадастровий номер :03:128:0012, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , з 1/2 частки в праві власності на цю земельну ділянку, яка раніше належала ОСОБА_2 за договором дарування земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенком В. М. 12 грудня 2007 року (зареєстровано в реєстрі за №14400).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нерухоме майно - 58/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що складаються з: поз. 1-1 - 1-10 в житловому будинку літ. «Е-2» кв.1, площею 107,2 кв. м, гараж літ. «Ж», сарай літ. «К», альтанка літ. «И», навіс літ. «З», споруди № 1-6, 1/2 споруд 7, 12, І, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01.

У порядку поділу спільного майна подружжя в натурі припинено право спільної сумісної власності подружжя на 58/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та згідно з висновком експерта № 4723/4724-20 за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи відповідно до варіанту № 1 поділу (згідно з додатками № 4, 5 до висновку експерта):

- визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 31/100 частини житлового будинку, що складається з приміщень на першому поверсі в житловому будинку літ. «Е-2»: коридор площею 4,0 кв. м (позначено на схемі за № 1-1); санвузол, площею 8,40 кв. м (позначено на схемі за НОМЕР_4); кухня площею 12,7 кв. м (позначено на схемі за № 1- 3); вітальня площею 25,6 кв. м (позначено на схемі за № 1-4); хол площею 14,7 кв. м (позначено на схемі за № 1-5), загальною площею 65,4 кв. м, з такими господарськими спорудами: 1/2 частина: хвіртка № 1, сходи № 2, 3, сходи № 4, № 5, № 6, від 1/2 частини мостіння І. Загальна вартість частини житлового будинку з господарськими спорудами, яка виділяється ОСОБА_1 , становить 1 130 472,00 грн, що на 85 186,00 грн більше від ідеальної 1/2 частини 58/100 частини домоволодіння;

- визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 27/100 частини житлового будинку, що складається з приміщень на другому поверсі в житловому будинку літ. «Е-2»: коридор площею 7,5 кв. м (позначено на схемі за № 1-6); санвузол площею 2,4 кв. м (позначено на схемі за № 1-7); житлова площею 13,2 кв. м (позначено на схемі за № НОМЕР_5); житлова площею 10,4 кв. м (позначено на схемі за № 1-9); житлова площею 8,3 кв. м (позначено на схемі за № 1-10); загальною площею 41,8 кв. м, з такими господарськими будівлями та спорудами: гараж літ. «Ж», навіс літ. «З», альтанка літ. «И», сарай літ. «К», підпірна стінка № 13; 1/2 частина: хвіртка № 1, сходи № 2, 3, сходи № 4, № 5, № 6, огородження № 7, огородження № 12, від 1/2 частини мостіння І. Загальна вартість частини житлового будинку з господарськими спорудами, яка виділяється ОСОБА_2 , становить 960 100,00 грн, що на 85 186,00 грн менше від ідеальної 1/2 частини 58/100 частини домоволодіння.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 компенсацію за відступ від 1/2 частки в праві власності на 58/100 частини домоволодіння у розмірі 85 186,00 грн, які знаходяться на депозитному рахунку суду р/р: НОМЕР_3, код отримувача: 26239738, МФО отримувача: 820172, згідно з квитанцією КБ «УкрСиббанк» № 89041520 від 11 лютого 2022 року.

Визнано за ОСОБА_1 у зв`язку з переходом права власності на частину домоволодіння право власності на 1/4 частку земельної ділянки, загальною площею 0,0629 га, кадастровий номер якої :03:128:0012, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, за адресою: АДРЕСА_1 , з 1/2 частки в праві власності на цю земельну ділянку, яка раніше належала ОСОБА_2 за договором дарування земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Василенком В. М. 12 грудня 2007 року (зареєстровано в реєстрі за № 14400).

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_1 довела належними та допустимими доказами наявність підстав, передбачених статтею 62 СК України, для виникнення права спільної сумісної власності подружжя на 58/100 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Здійснюючи поділ спільного майна подружжя в натурі, суд першої інстанції виходив із того, що найбільш доцільним буде здійснення поділу спільного майна подружжя за варіантом № 1 судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи, тобто, позивачці виділити квартиру 1-1 на першому поверсі із доплатою компенсації відповідачу 85 186,00 грн. (додаток № 4, 5 до висновку). Такий виділ майна є найбільш прийнятним варіантом, виходячи з того факту, що дитина позивачки та відповідача хоче жити з батьком, кімната дитини знаходиться на другому поверсі будинку. Кількість кімнат для відповідача та дитини на другому поверсі - три, а на першому поверсі - одна, яка може бути виділена для позивачки. При цьому ОСОБА_6 зазначила, що не буде чинити будь-яких перешкод, оскільки за умови проживання дитини на другому поверсі, вона, як мати, всіляко буде намагатись допомогти облаштувати гідні умови життя своїй дитині. Будь-які інші варіанти є неможливими в тих умовах та відносинах, які склалися між позивачкою та відповідачем, оскільки спільне користування прилеглими до будинку господарськими спорудами (гараж літ. «Ж», навіс літ. «З», альтанка літ. «И», сарай літ. «К», підпірна стінка № 13) буде постійною причиною конфліктів та фактично призведе до неможливості користування цими спорудами, а тому суд вважав за доцільне залишити ці споруди у власності та користуванні відповідача.

Враховуючи те, що за позивачкою визнано право власності на 31/100 частини житлового будинку, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що їй на підставі положень статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України належить на праві власності 1/4 частки земельної ділянки, на якій розташований спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Короткий зміст постанови апеляційного суду

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 липня 2022 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 .

Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 нерухоме майно: 58/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що складаються з: поз. 1-1 - 1-10 у житловому будинку літ. «Е-2» (квартира 1), площа 107,2 кв. м, гаража літ. «Ж», сараю літ. «К», альтанки літ. «И», навісу літ. «З», споруди № 1-6, 1/2 споруд 7, 12, І, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 01.

У порядку поділу спільного майна подружжя в натурі припинено право спільної сумісної власності подружжя на 58/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер 01, за адресою: АДРЕСА_1 , та згідно з висновком експерта № 4723/4724-20 за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи відповідно до варіанту № 2 поділу (згідно з додатками № 6, 7 до висновку експерта):

- визнано за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 29/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер 01, за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: квартири АДРЕСА_2 ) з такими приміщеннями: (додаток № 6, 7 на плані визначений жовтим кольором): на першому поверсі: приміщення 1-1 (4,0 кв. м) - коридор; приміщення 1-2 (8,40 кв. м) - санвузол; приміщення 1-3 (12,7 кв. м) - кухня; приміщення 1-4 (25,6 кв. м) - кухня; приміщення 1-5 (3,5 кв. м) - частина холу, навіс літ. «З», сарай літ. «К»; 1/2 частина: хвіртки № 1, сходів № 2, № 3, сходів № 4, № 5, № 6; 1/2 частина від 1/2 частини мостіння І. Загальна вартість нововлаштованої квартири АДРЕСА_3 , яка виділяється ОСОБА_2 на 29/100 частини домоволодіння в житловому будинку літ. Е-2 разом з надвірними будівлями та спорудами, становить 1 058 881,00 грн, що на 13 595,00 грн більше від ідеальної 29/100 частини (1 045 286,00 грн);

- визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 29/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер 01, за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: квартири АДРЕСА_4 у житловому будинку літ. «Е-2» (квартири АДРЕСА_5 ) з такими приміщеннями: (додаток № 6, 7 на плані визначений зеленим кольором): на першому поверсі: приміщення 1-5 (11,2 кв. м) - частина холу; на другому поверсі: приміщення 1-6 (7,5 кв. м) - коридор; приміщення 1-7 (2,4 кв. м) - санвузол; приміщення НОМЕР_5 (13,2 кв. м) - житлова; приміщення 1-9 (10,4 кв. м) - житлова; приміщення 1-10 (8,3 кв. м) - житлова, гараж літ. «Ж», альтанка літ. «И», підпірна стінка № 13; 1/2 частина: хвіртки № 1, сходи № 2,3, сходи № 4, № 5, № 6, 1/2 частина огородження № 7, 1/2 частина огородження № 12; 1/2 частини від 1/2 частини мостіння І. Загальна вартість нововлаштованої квартири АДРЕСА_4 у житловому будинку літ. «Е-2», яка виділяється ОСОБА_1 на 29/100 частини домоволодіння, у житловому будинку літ. «Е-2» разом з надвірними будівлями та спорудами, становить 1 031 691,00 грн, що на 13 595,00 грн менше від ідеальної 29/100 частини (1 045 286,00 грн).

У порядку поділу майна виділено в натурі:

- ОСОБА_2 1/2 частини від 58/100 частини, яка дорівнює - 51/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер 01, за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: квартири АДРЕСА_2 ) з такими приміщеннями: (додаток № 6, 7 на плані визначений жовтим кольором): на прершому поверсі: приміщення 1-1 (4,0 кв. м) - коридор; приміщення 1-2 (8,40 кв. м) - санвузол; приміщення 1-3 (12,7 кв. м) - кухня; приміщення 1-4 (25,6 кв. м) - кухня; приміщення 1-5 (3,5 кв. м) - частина холу, навіс літ. «З», сарай літ. «К»; 1/2 частини: хвіртки № 1, сходів № 2, 3, сходів № 4, 5, 6; 1/2 частини від 1/2 частини мостіння І;

- ОСОБА_1 1/2 частини від 58/100 частини, яка дорівнює - 49/100 частинам житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер 01, за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: квартири АДРЕСА_4 у житловому будинку літ. «Е-2» (квартири АДРЕСА_5 ) з такими приміщеннями: (додаток № 6, 7 на плані визначений зеленим кольором): на першому поверсі: приміщення 1-5 (11,2 кв. м) - частина холу; на другому поверсі: приміщення 1-6 (7,5 кв. м) - коридор; приміщення 1-7 (2,4 кв. м) - санвузол; приміщення НОМЕР_5 (13,2 кв. м) - житлова; приміщення 1-9 (10,4 кв. м) - житлова; приміщення 1-10 (8,3 кв. м) - житлова, гараж літ. «Ж», альтанка літ. «И», підпірна стінка № 13; 1/2 частини: хвіртки № 1, сходи № 2, 3, сходи № 4, 5, 6, 1/2 частини огородження № 7, 1/2 частини огородження № 12; 1/2 частини від 1/2 частини мостіння І.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю між вартістю ідеальної 1/2 частини у праві власності на 58/100 частини домоволодіння, що передається ОСОБА_2 під час розподілу майна за варіантом № 2 та вартістю її ідеальної частки 49/100, у розмірі - 13 595,00 грн.

Визнано за ОСОБА_1 , у зв`язку з переходом права власності на частину домоволодіння, право власності на 1/4 частку земельної ділянки, площа 0,0629 га, кадастровий номер :03:128:0012, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), на якій розташований житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, реєстраційний номер 01, за адресою: АДРЕСА_1 , з 1/2 частки в праві власності на цю земельну ділянку, яка раніше належала ОСОБА_2 за договором дарування земельної ділянки.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи частково позовні вимоги, апеляційний суд виходив із того, що суд першої інстанції, здійснюючи поділ спільного майна подружжя в натурі за варіантом № 1 судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи, не врахував фактичного порядку користування сторін спільним майном та не встановив тривалість користування будинком у такому порядку, який склався між сторонами.

Установивши, що вже тривалий час саме ОСОБА_2 проживає та користується приміщеннями, розташованими на першому поверсі будинку, а позивачка, підтвердивши зазначене не заперечувала особисто проти визнання та виділу їй у власність приміщень на другому поверсі, про що також подала до суду апеляційної інстанції письмову заяву, апеляційний суд дійшов висновку, що саме з врахуванням усіх встановлених судом обставин найбільш доцільним буде здійснення поділу спільного майна подружжя саме за варіантом № 2 судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У квітні 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Ільєнко Р. П. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_1 .

Касаційна скарга мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій, безпідставно вважаючи доведеним те, що позивачка брала участь у реконструкції спірного будинку, не врахували, що ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами наявність підстав, передбачених статтею 62 СК України, для виникнення права спільної сумісної власності подружжя на 58/100 частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їхній спільній частковій власності. Однак вказані положення норм матеріального права не були застосовані судами, що призвело до прийняття незаконного рішення.

Підставами касаційного оскарження судових рішень представник заявника зазначає, що суди не застосували правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1213цс16, від 08 листопада 2017 року у справі № 6-1447цс17, від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 161/17237/19 (провадження № 61-15св21), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20); суд встановив обставини на підставі недопустимих доказів.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. від 24 квітня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Ступак О. В., Яремка В. В., від 29 червня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

У липні 2023 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Розпорядженням заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 04 жовтня 2024 року у зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_7 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Системою автоматизованого розподілу справ (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 04 жовтня 2024 року) визначено суддю-доповідача - Коломієць Г. В. та суддів, які входять до складу колегії: Гулька Б. І., Луспеника Д. Д.

Ухвалою Верховного Суду від 10 жовтня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

18 вересня 2004 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, який розірваний заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 грудня 2019 року у справі № 201/10338/19. Рішення суду набрало законної сили 16 січня 2020 року.

На підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 11 травня 2007 року ОСОБА_2 та його сестра ОСОБА_5 отримали в дар по 1/2 частини домоволодіння, в тому числі гараж та житловий будинок 1970 року забудови, загальною площею 50,3 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з нотаріально посвідченим договором дарування земельної ділянки від 12 грудня 2007 року ОСОБА_2 та його сестра ОСОБА_5 отримали в дар по 1/2 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0629 га, кадастровий номер :03:128:0012, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час шлюбу сторони здійснили забудову двоповерхової будівлі з реконструкцією житлового будинку, його перебудову та переобладнання, побудову нових господарських будівель та споруд.

Згідно зі свідоцтвом про право власності від 09 січня 2016 року та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 належить на праві приватної власності 58/100 частини житлового будинку, що складається з: поз. 1-1 - 1-10 в житловому будинку літ. «Е-2», квартира 1, площею 107,2 кв. м, гараж літ. «Ж», сарай літ. «К», альтанка літ. «И», навіс літ. «З», споруди № 1-6, 1/2 частини споруд 7, 12, I, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі договору купівлі-продажу від 15 січня 2019 року № 16 ОСОБА_5 продала 42/100 частки вказаного домоволодіння ОСОБА_3 .

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга представника ОСОБА_2 - адвоката Ільєнка Р. П. не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Стаття 60 СК України передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто (частина перша статті 57 СК України).

У частині першій статті 62 СК України вказано, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зі змісту статті 62 СК України вбачається, що втручання у право власності може бути обґрунтованим, та дотримано балансу інтересів подружжя, у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником.

Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що внаслідок яких істотно збільшилась вартстьі такого майна.

Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх обставин справи.

Істотність має визначальне значення, так як необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті.

Істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.

Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником.

За загальною практикою мають враховуватися капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості.

Другий чинник істотності такого збільшення має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилося, не є підставою для визнання його спільним майном.

Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, не власника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна.

При посиланні на вимоги статті 62 СК України як на підставу виникнення спільної сумісної власності подружжя, позивач мала довести, що збільшення вартості майна є істотним і в таке збільшення були вкладені її окремі (власні) кошти чи власна трудова діяльність.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У справі, яка переглядається, під час розгляду справи судом першої інстанції призначено судову оціночно-будівельну експертизу.

Згідно з висновком експерта № 4723/4724-20 за результатами проведення судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи від 30 вересня 2021 року, вартість об`єкта до реконструкції на час проведення експертизи становила 420 545,50 грн, а вартість реконструйованого спірного об`єкта на час проведення експертизи становить 2 090 572,00 грн; причина зміни вартості спірного об`єкта - забудова двоповерхової будівлі з проведенням реконструкції; поділ в натурі предмета спору можливий.

Експертом були визначені зміни будівель та споруд, згідно з проведеним співставленням технічних паспортів на домоволодіння АДРЕСА_1 від 13 лютого2004 року та від 29 вересня 2015 року, та внесені в таблицю.

Згідно з проведеним дослідженням технічної документації встановлено, що 1/2 частини домоволодіння на АДРЕСА_1 , за фактичним користуванням станом на час укладання договору дарування від 11 травня 2007 року, відповідно до доданих матеріалів технічної інвентаризації КП ДМБТІ ДОР складалась: в житловому будинку з приміщень 1-1 (9,6 кв. м) - житлова, 1-5 (6,0 кв. м) - житлова, 1-6 (5,6 кв. м) - коридор, 1-7 (4,4 кв. м) - коридор, НОМЕР_5 (8,4 кв. м) - кухня, І (1,5 кв. м) - тамбур, загальною площею 35,5 кв. м та господарських будівель: сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г»; споруд: колодязь № 1, огорожа № 2, огорожа № 3, огорожа № 4, хвіртка № 5, стінки підпірні № 6; 1/2 частини споруд: сходи № 7, стінки підпірні № 8; огорожа № 9, огорожа № 10, огорожа № 11, огорожа № 12; стінки підпірні № 13; сходи № 14; сходи № 15 , огорожа № 16, стінки підпірні № 17.

Відповідно до проведеного візуального дослідження зі співставленням з технічною документацією на домоволодіння на АДРЕСА_1 станом на 29 вересня 2015 року встановлено, що до 58/100 частини домоволодіння на АДРЕСА_1 , за фактичним користуванням, належить: квартира АДРЕСА_5 в житловому будинку літ. «Е-2», що складається і таких приміщень: 1 поверх: 1-1 (4,0 кв. м); 1-2 (8,4 кв. м); 1-3 (12,7 кв. м );1 -4 (25,6 кв. м); 1-5 (14,7 кв. м); 2 поверх: 1-6 (7,5 кв. м); 1-7 (2,4 кв. м);НОМЕР_5 (13,2 кв. м); 1-9 (10,4 кв. м ); 1-10 (8,3 кв. м ), загальною площею 107,2 кв. м, та господарських будівель та споруд: гараж літ. «Ж», навіс літ. «З»; альтанка літ. «И»; сарай літ. «К»; споруд: хвіртка № 1, сходи № 2, сходи № 3, сходи № 4, сходи № 5, сходи № 6, підпірна стінка № 13; 1/2 частини споруд: огорожа № 7, огорожа № 12, мостіння І.

Отже, відповідно до проведеного дослідження встановлено, що вартість житлового будинку та господарських будівель та споруд, що знаходились за адресою: АДРЕСА_1 , станом на час укладання договору дарування від 11 травня 2007 року, відповідно до доданих матеріалів технічної інвентаризації КП ДМБТІ ДОР, які належали, за фактичним користуванням, до 1/2 частини домоволодіння, збільшилась за рахунок забудови двоповерхової будівлі з проведеною реконструкцією житлового будинку, його перебудови та переобладнаннями, побудови нових господарських будівель та споруд, згідно з якими частка 1/2 частина домоволодіння перетворились у 58/100 частини домоволодіння.

За результатами проведеної експертизи істотність збільшення вартості така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної вартості, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу після реконструкції та добудови.

Суд апеляційної інстанції правильно виходив із того, що істотність збільшення вартості пов`язана зі спільними трудовими та грошовими затратами, в тому числі переважно з затратами позивачки як другого з подружжя, оскільки відповідач отримував менший дохід ніж позивачка, яка більшу частину своєї заробітної плати витрачала на придбання будівельних матеріалів, що підтверджується належними та допустимими доказами та не спростовано відповідачем, а тому дійшов правильного висновку про те, що позивачка довела виникнення спільної сумісної власності у подружжя на предмет спору, а саме 58/100 частки домоволодіння, які підлягають поділу як спільно набуте майно подружжя.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення (частини перша, друга статті 71 СК України).

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи; вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб; у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

Згідно із частинами другою та третьою статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до висновку судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи від 30 вересня 2021 року площі по 1/2 частини кожному з подружжя від площі квартири АДРЕСА_6 , яка належить до 58/100 частини домоволодіння, достатньо для поділу на дві окремі квартири згідно з вимогами ДБН В.2.2-15:2019 «Житлові будинки. Основні положення».

По загальній площі, плануванню та обладнанню приміщень квартири АДРЕСА_5 у житловому будинку літ. «Е-2», наявності двох входів та двох санвузлів, поділ на дві окремі квартири по 1/2 частини технічно можливий.

До розгляду суду запропоновані два оптимально можливі варіанти поділу житлового будинку, згідно з якими визначені чотири варіанти поділу господарських будівель та споруд, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , що належать за фактичним користуванням на 58/100 частини домоволодіння, що складається з: поз 1-1-1-10 в житловому будинку літ. «Е-2» квартира АДРЕСА_5 , площею 107,2 кв. м, гараж літ. «Ж», сарай літ. «К», альтанка літ. «И», навіс літ. «З», споруди 1-6, 13, 1/2 частини споруд № 7 , 12, I, відповідно до поділу спільного майна подружжя по 1/2 часток кожному з подружжя.

При поділі квартири АДРЕСА_7 на дві ізольовані квартири АДРЕСА_8 та НОМЕР_4 необхідно виконати такі переобладнання:

- за варіантом № 1 поділу житлового будинку (додаток № 4):

між співвласниками: між 1 та 2 поверхом між приміщеннями 1-5 (1 поверх - хол) та 1-6 (2 поверх - коридор) влаштувати перекриття для відокремлення нововлаштованих квартир; кв. НОМЕР_4 (II співвласник): приміщенням НОМЕР_5 (13,2 кв. м) встановити перегородку для влаштування двох приміщень: приміщення коридору площею 4,2 кв. м та приміщення під кухню площею 9,0 кв. м. Нововлаштоване приміщення обладнати під кухню, підвести газопостачання та водопостачання, встановити газову плиту та мийку, виконати відвід стічних вод; систему електропостачання перевлаштувати на окремі системи;

- за варіантом № 2 поділу житлового будинку (додаток № 6): між співвласниками на 1 поверсі: в приміщенні холу встановити глуху перегородку для влаштування двох приміщень: приміщення площею 3,5 кв. м (квартира АДРЕСА_8 ) та приміщення площею 11,2 кв. м. (квартири НОМЕР_4); систему електропостачання перевлаштувати на окремі системи; кв. НОМЕР_4 (II співвласник): приміщенням НОМЕР_5 (13,2 кв. м) встановити перегородку для влаштування двох приміщень: приміщення коридору площею 4,2 кв. м та приміщення під кухню площею 9,0 кв. м; нововлаштоване приміщення обладнати під кухню, підвести газопостачання та водопостачання, встановити газову плиту та мийку, виконати відвід стічних вод.

Враховуючи те, що земельна ділянка має нерівний рельєф зі значним ухилом з виконанням бетонних сходів та замощення для проходу до житлового будинку, тому за існуючими умовами, виконання будівельних робіт по прокладанню нових інженерних комунікацій для відокремлення систем газо-, водопостачання та каналізації для перевлаштування в окремі системи по нововлаштованим квартирам значно ускладняються, за запропонованими варіантами поділу житлового будинку літ. «Е-2» на дві окремі квартири, експертом запропоновано залишити системи газопостачання, водопостачання та каналізації у спільному користуванні між співвласниками з можливістю встановлення окремих лічильників для кожної окремої квартири.

Установивши, що ОСОБА_2 проживає та користується приміщеннями, розташованими на першому поверсі будинку, а позивачка - на другому поверсі, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що найбільш доцільним буде здійснення поділу спільного майна подружжя за варіантом № 2 судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи, який є найбільш наближеним до ідеальних часток сторін у праві власності, а саме: 51/100 та 49/100 та передбачає найменший розмір компенсації за їх відхилення - 13 595,00 грн, а також жодним чином не порушить права та інтереси сторін у справі.

Також колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду про те, що позивачці на підставі положень статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України належить на праві власності 1/4 частки земельної ділянки, на якій розташований спірний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Доводи касаційної скарги про порушення судом норм процесуального права Верховний Суд вважає необґрунтованими, оскільки апеляційний суд належним чином виконав вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і дотримався вимог статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості судового рішення та правильно вирішив спір.

Незгода із висновками щодо встановлених обставин та оцінкою доказів не є підставою для скасування судового рішення Верховним Судом.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

Посилання у касаційній скарзі на неврахування судом висновків, викладених у постановах Верховного Суду, є такими, що не заслуговують на увагу, оскільки фактичні обставини у вказаних справах відрізняються від тих, що встановлені судами у справі, яка переглядається в касаційному порядку.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову апеляційного суду - залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Ільєнка Руслана Павловича залишити без задоволення.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 02 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець