Справа № 212/9954/23
У Х В А Л А

04 червня 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Ваврушак Н. М., за участі секретаря судового засідання Дущак К.О., розглянувши у судовому засіданні у залі суду міста Кривого Рогу, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без участі сторін, які беруть участь у справі, та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за вказаною вище позовною заявою.

03 червня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Саліної М.О. надійшла заява про зупинення провадження у даній справі до закінчення воєнного стану чи до закінчення військових дій в Україні з посиланням на те, що він проходить військову службу, на підтвердження чого надає довідку з військової частини.

Учасники провадження до судового засідання не з`явилися, повідомлені у встановленому порядку про час та місце його проведення.

Судом, з огляду на приписи ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву про зупинення провадження разом із матеріалами цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Клопотання про зупинення провадження у справі заявлено стороною відповідача.

З аналізу викладених норм ст.ст. 251, 253 ЦПК України вбачається, що наслідком не зупинення провадження у справі щодо особи, яка безпосередньо перебуває у складі ЗСУ України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, є порушенням прав такої особи.

Однак, суд звертає увагу на те, що відповідач має уповноваженого ним на представництво своїх інтересів представника професійного адвоката, тобто визначився із захистом та представництвом своїх прав та інтересів, має можливість користуватися всіма наданими йому законом правами - викладати свою позицію у передбачений законом спосіб, надавати свої докази тощо.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права.

Згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

Суд зазначає, що зупинення провадження у даній справі призведе до порушення права позивача на розумний строк розгляду її справи відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції.

Крім того, відповідач обізнаний щодо наявності цієї справи в суді, відповідачем не вказано у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи на період його знаходження на військовій службі, враховуючи, що він не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК прав через свого представника.

Суд також приймає до уваги особливе значення цієї справи в умовах воєнного стану, що на військовослужбовців під час воєнного стану, як і раніше, покладається обов`язок сплачувати аліменти, оскільки діти потребують особливої, додаткової уваги з боку держави та їх батьків, а стягнення аліментів на їх утримання є один зі способів захисту інтересів дітей.

Судом встановлено, що на даний час дитина проживає з позивачем та навчається на третьому курсі закладу фахової передвищої освіти Відокремленого структурного підрозділу «Автотранспортний фаховий коледж Криворізького національного університету», на денній формі навчання.

У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Ст. 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Крім того, обов`язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

Такий обов`язок також передбачений ст. 180 СК України, відповідно до якої батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а в окремих випадках і своїх повнолітніх дітей. Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів.

Таким чином, можна зробити висновок, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За правилами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Між тим, зупинення провадження у справі за вказаних обставин буде порушувати гарантоване право на захист прав, свобод та інтересів дитини, що є неприпустимим, а суд має керуватися перед усім інтересами дітей та їх захистом з огляду на їх вік та ситуацію, що склалась навколо.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що слід відмовити у задоволенні заяви сторони відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 251, 259, 268, 272 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Саліної М.О. про зупинення провадження у даній цивільній справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала суду складена та підписана без її проголошення 04 червня 2024 року.

Суддя Н. М. Ваврушак