Номер провадження: 22-ц/813/4387/24
Справа № 522/1289/24
Головуючий у першій інстанції Науменко А.В.
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кострицького В.В.,

суддів: Назарової М.В., Коновалової В.А.,

за участю секретаря Булацевської Я.В.

учасники справи:

позивач

ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2

відповідачі - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2024 року, ухвалену у складі судді Науменка А.В., у приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сягровець Т.М. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , в якому просить стягнути:

з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які є спадкоємцями ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , солідарно або у частках відповідно до встановленого ступеня їхньої вини:

- матеріальну шкоду у розмірі 506 800 (п`ятсот шість тисяч вісімсот) євро і 250 (дві тисячі п`ятсот) грн;

- збитки, завдані внаслідок заволодіння належним йому майном, вартістю 121 410 (сто двадцять три тисячі дев`ятсот десять) грн;

з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 солідарно або у частках відповідно до встановленого ступеня їхньої вини:

- 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн., в якості компенсації за заподіяну моральну шкоду.

Ухвалою суду від 02 лютого 2024 року відкрито провадження за даним позовом.

Разом із позовною заявою, представником позивача подано заяву про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житлові будинки та земельні ділянки у Роздільнянському районі Одеської області за переліком, зазначеним у клопотанні, які на праві власності належало ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та прийнято його спадкоємцями після його смерті.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2024 року у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сягровець Т.М. про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої кримінальним правопорушенням відмовлено.

Суд першої інстанції в обґрунтування свого висновку вказав, що актуальних відомостей про право власності на нерухоме майно, на яке позивач просить накласти арешт суду не надано.

З клопотання про забезпечення позову та наданих матеріалів до нього не вбачається належного обґрунтування співмірності такого виду забезпечення заявленим позовним вимогам.

Суд також вказав, що об`єкт нерухомого майна вчиняти дії щодо якого просить позивач у заяві про забезпечення позову не є предметом розгляд даного позову (немайновий спір).

Також суд вважає за необхідне звернути увагу, предметом позову, що поданий після заяви про забезпечення позову, є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсними договорів та скасування рішень про державну реєстрацію. В разі задоволення позову рішення суду не підлягатимуть примусовому виконанню, а тому у суду відсутні підстави вважати, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги.

Не погоджуючись з ухвалою суду, адвокат Сягровець Тетяна Миколаївна звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Приморського районного суду м. Одеси про відмову у застосуванні заходів забезпечення позову у справі та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на нерухоме майно, яке належало на праві власності ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , та прийнято його спадкоємцями після його смерті.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що категорично не погоджується із мотивами, що потягли за собою відмову у застосуванні заходу забезпечення позову.

Зазначає, що в обґрунтування заяви про забезпечення позову була надана низка договорів відчуження об`єктів нерухомого майна, які переконливо свідчили про перехід права власності на зазначені об`єкти до ОСОБА_13 .

Крім того, до позовної заяви у справі № 522/1289/24 була надана інформаційна довідка № 343131553 від 16.08.2023 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зі змісту якої вбачається, що усі об`єкти нерухомого майна, щодо яких ставилося питання про накладення арешту, належать саме ОСОБА_13 .

Зокрема, вказане дозволяє зробити висновок щодо належності вказаної інформаційної довідки до належних, допустимих та достатніх засобів доказування, передбачених чинним цивільно-процесуальним законом (ст. ст. 76-80 ЦПК України).

Відповідно, постановлення висновків про неактуальність відомостей про право власності на нерухоме майно, на яке позивач (апелянт) просить накласти арешт, є завідомо хибним адже протилежне вбачається з наданої інформаційної довідки.

Крім того зазначає, що предметом позовних вимог у справі № 522/1289/24 є компенсація матеріальної та моральної шкоди у значному розмірі. Позовні вимоги, як зазначалося, направлені до відповідачів спадкоємців особи, діями якої позивачу завдано шкоди.

На переконання апелянта (позивача), відповідачами як спадкоємцями ОСОБА_13 право власності на належне останньому за життя нерухоме майно може бути оформлене та вказані об`єкти можуть бути відчужені до ухвалення рішення по суті за результатами розгляду справи № 522/1289/24, що у подальшому унеможливить стягнення з відповідачів відповідних сум коштів.

Позиція учасників справи.

Не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, ОСОБА_3 подала відзив, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Щодо явки сторін

Сторони належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду . Позивач та представникі сторін зявились до судового розгляду та надали суду свої пояснення.

Позиція апеляційного суду.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, позивача який надав пояснення через перекладача, оцінивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість ухвали суду в межах скарги та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.

Умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову, перелік яких визначений у статті 150 цього Кодексу, а також інші заходи, необхідні для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 частини першої статті 150 ЦПК України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що "співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову".

Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відомості про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відмовляючи в задоволенні забезпечення позову, суд послався на те, що актуальних відомостей про право власності на нерухоме майно, на яке позивач просить накласти арешт суду не надано.

З клопотання про забезпечення позову та наданих матеріалів до нього не вбачається належного обґрунтування співмірності такого виду забезпечення заявленим позовним вимогам.

Суд також вказав, що об`єкт нерухомого майна вчиняти дії щодо якого просить позивач у заяві про забезпечення позову не є предметом розгляд даного позову (немайновий спір).

Також суд вважає за необхідне звернути увагу, предметом позову, що поданий після заяви про забезпечення позову, є позовні вимоги немайнового характеру про визнання недійсними договорів та скасування рішень про державну реєстрацію. В разі задоволення позову рішення суду не підлягатимуть примусовому виконанню, а тому у суду відсутні підстави вважати, що незабезпечення позову в обраний спосіб ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду.

Погодитися з таким висновком суду не можна з огляду на наступне.

Позовними вимогами у вказаній справі є стягнення на користь позивача з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які є спадкоємцями ОСОБА_13 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , солідарно або у частках відповідно до встановленого ступеня їхньої вини:

- матеріальну шкоду у розмірі 506 800 (п`ятсот шість тисяч вісімсот) євро і 250 (дві тисячі п`ятсот) грн;

- збитки, завдані внаслідок заволодіння належним йому майном, вартістю 121 410 (сто двадцять три тисячі дев`ятсот десять) грн;

з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 солідарно або у частках відповідно до встановленого ступеня їхньої вини:

- 150 000 (сто п`ятдесят тисяч) грн., в якості компенсації за заподіяну моральну шкоду.

Таким чином, заявлені позовні вимоги є майновими, та між сторонами дійсно існує майновий спір.

Належність об`єктів нерухомого майна про які зазначає апелянт спадкодавцю ОСОБА_13 підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстр речових прав на нерухоме майно 366245622, сформованою 16.02.2024 та яка надана в обґрунтування апеляційної скарги.

Крім того, матеріали справи містять довідки про оціночну вартість об`єктів нерухомості.

З урахуванням того, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_13 помер, вказане майно має бути успадковане відповідачами, які входять до кола його спадкоємців, відповідно вимога про компенсацію завданих матеріальної та моральної шкоди адресована саме спадкоємцям ОСОБА_13 , - відповідачам у справі.

Тобто, наявним є нерухоме майно, щодо якого потенційно може бути оформлене право власності відповідачами спадкоємцями ОСОБА_13 та яке може бути відчужене до вирішення справи за заявленим позовом по суті, що унеможливить у подальшому стягнення грошових коштів з відповідачів у випадку задоволення позову.

Прийнявши до уваги вищевикладене, колегія суддів погоджується із доводами заяви про забезпечення позову в частині того, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі шляхом накладення, в межах ціни позову, арешту на нерухоме майно може мати наслідком подальше відчуження відповідачами такого майна на користь третіх осіб, що ускладнить ефективний захист та поновлення прав позивача у разі ухвалення судового рішення на користь останнього.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про існування взаємозв`язку між обраним ОСОБА_1 заходом забезпечення позову у вигляді накладення арешту на вказане у клопотанні майно, власником якого є ОСОБА_13 , та предметом позовних вимог. Наведене дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у справі.

Крім того, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до розгляду справи по суті заявлених вимог.

У постанові Верховного Суду від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19 зазначено, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування немає для вирішення справи та способу забезпечення позову.

Таким чином, судом при постановленні ухвали про відмову у забезпеченні позову було враховано виключно інтереси відповідача, який без застосування забезпечення позову шляхом накладення арешту на його майно може у будь який момент переоформити право власності на третю особу, що зробить неможливим в подальшому виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Застосування заходів забезпечення позову шляхом заборони уповноваженим особам вчиняти реєстраційні дії щодо нерухомого майна не порушує прав відповідача, а лише запроваджує законні обмеження, наявність яких дозволить створити належні умови для розгляду судом першої інстанції позову у даній справі по суті за звичайною процедурою, а в разі задоволення позову сприятимуть ефективному захисту прав позивача в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

При цьому, у разі незастосування заходів забезпечення, позивач несе ризики того, що весь судовий процес не буде мати жодного результату.

Отже, за наведених обставин відчуження спірного майна зумовить необхідність вчинення додаткових зусиль з метою захисту порушеного права, зокрема, шляхом звернення із позовом до нового власника.

Такий ризик є виправданим та відповідає меті забезпечення позову, у зв`язку з цим доводи суду про неспівмірність заходів забезпечення позову пред`явленим позовним вимогам, апеляційний суд визнає обґрунтованими.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`ясень Верховного Суду у подібних правовідносинах, викладених в постановах від 09.06.2022 року по справі N°369/16176/20, від 15 вересня 2020 року в справі N 753/22860/17, від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, колегія суддів вважає, що, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів - заява про забезпечення позову підлягає задоволенню у, тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового судового рішення про забезпечення позову у спосіб про який просила позивач.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 02 лютого 2024 року - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Сягровець Т.М. про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_13 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме :

- на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 69,80 кв.м, житловою пл. 45,4 кв.м,

- на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 30,1 кв.м, житловою пл. 19,1 кв.м;

- на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 73,5 кв.м, житловою пл. 21,4 кв.м;

- на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 71,4 кв.м, житловою пл. 46,9 кв.м;

- на земельну ділянку 337, площею 0,0941 га, кадастровий номер :02:004:0152, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 ;

- на земельну ділянку 337-а, площею 0,0873 га, кадастровий номер :02:004:0151, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 ;

- на земельну ділянку 343, площею 0,1900 га, кадастровий номер :02:004:0144, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в

АДРЕСА_1 , площею 0,0598 га, кадастровий номер :02:004:0072, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 ;

- на земельну ділянку 341, площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:004:0073, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в

АДРЕСА_2 , площею 0,15 га, кадастровий номер :02:004:0052, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 ;

- на земельну ділянку 298, площею 1,8500 га, кадастровий номер :02:004:0053, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 ;

- на земельну ділянку 304, площею 1,8500 га, кадастровий номер :02:004:0046, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 ;

- на земельну ділянку 304, площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:004:0045, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована в АДРЕСА_1 , вартістю 37 628 (тридцять сім тисяч шістсот двадцять вісім) грн., що підтверджується договором купівлі-продажу (реєстровий № 1855), посвідченим приватним нотаріусом Роздільнянського районного нотаріального округу Фішер Б.І. 27.12.2012;

- на земельну ділянку 302, площею 1,0000 га, кадастровий номер :02:004:0044, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 ;

- на земельну ділянку 300, площею 1,0000 га, кадастровий номер :02:004:0051, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 ;

- на житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною пл.22,9 кв.м, житловою пл.15,7 кв.м.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2024 року.

Головуючий суддя В.В. Кострицький

Судді М.В. Назарова

В.А. Коновалова