Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

31 жовтня 2024 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Швець Л.В.,

при секретарі судового засідання Томашенко О.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Лукацької Л.Г.,

представника відповідача адвоката Лукавського І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в режимі відеоконференції в залі суду селища Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 243 750 гривень, внаслідок неякісно виконаних робіт, моральної шкоди в розмірі 300 000 гривень та витрат на проведення експертизи в розмірі 18 990 гривень.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем ОСОБА_2 , був укладений усний договір підряду, відповідно до якого останній зобов`язувався у строк до 31.08.2022 року здійснити ремонтні роботи в квартирі АДРЕСА_1 . Зазначив, що згідно із ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

На виконання усного договору ним відповідачу було сплачено кошти на загальну суму 258 000 гривень. Однак у визначений строк роботи не були виконанні. Більш того, якість виконаних робіт не відповідає вимогам законодавства щодо надання певного виду робіт, що підтверджується висновком судового експерта № 01-11/22 від 08 листопада 2022 року, згідно якого внаслідок неякісного виконання ремонтних робіт йому спричинена матеріальна шкода в розмірі 243 750 гривень. Він неодноразово звертався до відповідача з проханням усунути недоліки, однак останній вимагає сплати додаткових коштів. В порушення вимог законодавства відповідачем проведений неякісний ремонт квартири, у зв`язку з чим користування останньою є неможливим. Відповідно до законодавства, а саме у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконання роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза, що і ним було зроблено. Разом з тим відповідно до ч. 1 ст. 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, які роблять її непридатною для використання відповідно до договору або звичайного використання роботи такого характеру, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом безоплатного усунення недоліків у роботі в розумний строк, пропорційного зменшення ціни роботи, відшкодування всіх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором. Відповідач безоплатно усувати недоліки відмовляється, а пропорційне зменшення ціни є неможливим, так як відповідач на аркушах паперу писав вартість робіт та отримував попередню оплату. Самостійно усунути недоліки він не має можливості, тому вважає за доцільне стягнути їх із відповідача.

Разом тим має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його права. Яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із пошкодженням його майна. Відповідачу була надіслана претензія про відшкодування витрат, однак вона була залишена без відповіді та задоволення, тому він змушений звернутися із вказаними вимогами до суду для захисту своїх прав.

Даний позов надійшов до Крижопільського районного суду Вінницької області 19.09.2023 року з Святошинського районного суду м. Києва за підсудністю відповідно до ухвали суду від 25 липня 2023 року.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 26 вересня 2023 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

06 листопада 2023 року від представника відповідача адвоката Лукавського І.В. до суду надійшов відзив, відповідно до якого позовні вимоги сторона відповідача не визнає, та вважає їх необґрунтованими, надуманими, та такими що мають ознаки недобросовісності з наступних підстав. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 ЦК України. Так, згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника на який спрямована узгоджена воля сторін. Умова щодо предмета договору підряду уточнюється ціною підрядних робіт, де ціна договору підряду це грошова сума, належна підрядникові за виконане замовлення. Таким чином, згідно чинного цивільного законодавства, визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір та визнається укладеним у момент одержання особою, що направила оферту, акцепту. Разом з тим, строки виконання робіт або їх окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо не встановлені у договорі, то підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягу робіт та звичаїв ділового обороту. При цьому позивач стверджує, що договір будівельного підряду в письмовій формі між сторонами не укладався, докази виготовлення в установленому законом порядку проектно-кошторисної документації позивачем суду не надані. Разом з тим позивач не надав доказу, що відповідач отримав кошти в розмірі 258 000 гривень. Надані позивачем фотокопії записів не являються документами, та не можуть бути доказами, оскільки на них відсутні підписи як позивача так і відповідача. Зазначив, що записи на фотокопіях відповідачу не належать. Щодо висновку експерта № 01-11/22 від 08.11.2022 року зазначено, що він не ґрунтується на фактичних обставинах, не обґрунтований належними доказами, складений з порушеннями вимог Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 53/5 від 08.10.1998 року. А саме, згідно п. 3.1. зазначено, що експертиза проводиться після подання органом (особою), який (яка) її призначив (ла) (залучив (ла) експерта), матеріалів, оформлених згідно з вимогами процесуального законодавства та цією Інструкцією. Але експерт прийняв до уваги фотокопії записів в зошиті як вихідні дані для проведення експертизи, навіть не знаючи про їх походження, та чи взагалі вони мають відношення до ремонту обстеженої квартири. Разом з тим, в висновку експерта зазначено як вихідні дані ряд документів, зокрема: копія договору купівлі-продажу, копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копія технічного паспорту на квартиру, копії платіжних і звітних документів на 54-ох аркушах, копії платіжних документів на купівлю будівельних матеріалів різних магазинах міста, однак жодного документу не додано до матеріалів висновку, тому не зрозуміло, яким чином експерт визначив чи мають ці документи якесь відношення до обстеженої квартири та не відомо, що саме досліджував експерт. В супереч п. 5.1.3 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки і призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Міністерством юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5, експерт не досліджував ні договір підряду, ні проектно-кошторисну документацію, а також не витребував їх у замовника експертизи. Недотримання вказаних норм надало можливість експерту, довільно, на власний розсуд брати для своїх розрахунків вихідні дані, визначати обсяги робіт, оцінювати їх якість та відповідність їх держаним будівельним нормам та стандартам. При чому у вартість робіт включені роботи, які будівельниками не проводились, так наприклад штукатурні роботи будівельниками не проводились, оскільки позивач їх не замовляв, а виконували тільки малярні роботи. Разом з тим зазначив, що у 2022 року, син відповідача попросив позивачу допомогти в ремонті квартир, оскільки відповідач розбирається в сантехнічних роботах та в електриці. Деякий час він виконував сантехнічні роботи: встановлював бойлер, унітаз, раковину, прокладав труби, встановив кілька розеток та вимикачів. До малярних робіт, шпатлювання стін, вирівнювання підлоги та інших робіт, які зазначені як неякісні в переліку висновку експерта він не має жодного відношення, оскільки не являється фахівцем із зазначених робіт. Малярні роботи виконували інші люди. При цьому відповідач був свідком, як позивач з метою економії коштів просив будівельників виконувати роботи по «економ» варіанту. Він відмовився від пропозиції маячної штукатурки, від вирівнювання підлоги. Будівельники зробили ремонт в одній кімнаті, позивач оглянув її і схвалив, тільки тоді будівельники приступили до виконання робіт в інших кімнатах. Плитку і сантехніку позивач привозив нерівну, із сколами, про що будівельники повідомили позивача, що її рівно покласти не буде можливо, на що позивач наполіг на її встановленню. Відповідачу відомо, що позивач не розрахувався із будівельниками, коли вони закінчили роботи, то він не виходив з ними на зв`язок. Потім відповідачу стало відомо, що позивач написав заяву в поліцію. Дії позивача є недобросовісними, оскільки він, з метою економії коштів замовив будівельникам ремонт найнижчої якості, сам із будівельниками не розрахувався, і сам написав заяву в поліцію, закрив квартиру, коли ремонт закінчувався і не дав будівельникам закінчити будівельні роботи. Тому у відповідача відсутні будь-які зобов`язання перед позивачем. Разом з тим зазначив, що прогнозовані витрати по справі, а саме витрати по оплаті правової допомоги становлять 20 000 гривень, докази про понесені судові витрати будуть подані після винесення судового рішення. Тому просить відмовити у позові та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу.

Ухвалою суду від 14 грудня 2023 року було закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду по суті.

Разом з тим, під час судового розгляду стороною позивача було подано клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, та ухвалою суду від 16 липня 2024 року клопотання було задоволено та призначено почеркознавчу експертизу в установі зазначеною стороною позивача у своєму клопотанні. Згодом, від установи, ТОВ «Український центр експертизи та оцінки» надійшов лист про погодження кандидатури на проведення експертизи фахівцем з відповідних галузей знань. В подальшому в судовому засідання стороною позивача було заявлено про відмову від проведення почеркознавчої експертизи з підстав того, що державні установи, які проводять почеркознавчі експертизи не проводять її по фотокопіях.

Під час судових засідань позивач щодо свої вимог пояснив суду, що його знайомий сказав, що його отчим займається ремонтами. Він попросив домовитись про зустріч, в червні 2022 року вони із відповідачем зустрілися, обговорили, що потрібно зробити; відповідач запевнив, що за місяць усі роботи будуть виконані. Через два-три дні відповідач приніс розрахунок робіт, в якому ціни були завищені, однак він погодився, оскільки подумав, що то дуже добрі майстри, був письмовий розрахунок щодо одного квадратного метра, остаточний розрахунок мав бути в кінці виконаної роботи. З відповідачем домовлявся про ремонт як із бригадиром. Він інших працівників не наймав, а відповідач сам привів їх. 06 липня 2022 року вони розпочали ремонт, спочатку збили стару плитку, яка була там. Далі десь через тиждень приїхали інші робочі і почали шпаклювати стіни, завіривши його, що все буде акуратно та гарно. Під час ремонту він не міг постійно бути в квартирі у зв`язку із сімейними обставинами. Спочатку він дав відповідачу 28000 гривень і банківську карточку, на якій було 95 000 гривень. Через місяць кошти закінчились і він дав іншу карточку, на якій було 125 000 гривень, з яких відповідач потратив 100 000 гривень. В кінці літа він приїхав на квартиру, щоб подивитися ремонт, та замітив, що витрати не відповідають роботі, яка зроблена. Після чого він сказав відповідачу, щоб надав чеки, що він купував та звітність, та повідомив його що сам все перерахує і повідомить його. Через два дня відповідач повідомив його, що він може приймати роботу і щоб заплатив ще 80 000 гривень. Він побачив, що робота відповідачем виконана не якісно і дав йому 40 000 гривень. Він говорив відповідачу про неякісний ремонт, на що останній відповів, що вони приїдуть з робітниками і все перероблять. Однак так і нічого не було перероблено. Тому він змушений був найняти експерта для проведення експертизи. Даний будинок 1979 року забудови, квартира була в стані, як ніби була здана, жителі попередні нічого там не переробляли, стіни були в хорошому стані, він вирішив зробити сучасний ремонт в квартирі, до ремонту лінолеум лежав на панелі, штукатурки і цементної стяжки не було, були бетоні стіни. З відповідачем домовлялися про покраску стін, пошпаклювати отвори, пошпаклювати і побілити стелю, в підлозі залити отвори і постелити лінолеум; мали поміняти сантехніку, ванну, унітаз, плитку постелити, підвести пластикові труби і підключити бойлер, протягнути одну проводку до бойлера та встановити одну розетку. Коли він прийшов дивитися на одну кімнату то стіни уже були прошпакльовані, тому і погодився, щоб так і було. Він матеріали купляв вартісні, а чим працівники шпаклювали, то він не знає. Цементну стяжку він не замовляв по всій квартирі, однак вони самі зробили, без його згоди і якість була жахлива, все було горбами. Першу кімнату вони пошпаклювали і зробили стяжку без його згоди, яку він в подальшому надав на інші кімнати. Однак, коли побачив його неякісну роботу, то сказав відповідачу, що більше нічого робити не потрібно. Яку саме відповідач робив роботу він не знає бачив, як він клав плитку у ванній. Працівників ще було четверо, хто що робив він не знає. По обсягу зробили все про що домовлялися, однак якість ремонту його не задоволила. З відповідачем письмового договору не укладали, була усна домовленість, у нього до відповідача була довіра, оскільки його пасинка знав уже років п`ять, переписку вели у вайбері, де обговорювали обсяги роботи, якість роботи у вайбері не обговорювали. Щодо якості роботи, то перед початком робіт було обумовлено, що якщо щось не так по якості, то ним будуть виставлятися претензії, на тому і погодились. Він відповідачу сказав, що йому потрібна якісна робота. Коли приходив дивитися на ремонт, то зразу якості виконаних робіт не було видно. Плитку, ванну, унітаз, цемент, шпаклівку, клей він сам закупляв і привозив робітникам. Фарбу купляв відповідач. Коли він прийшов дивитися ремонт і включив воду, то з ванни та раковини текла вода, що аж затопив сусідів. Коли він сказав відповідачу по якості роботи, то останній відповів, що переробить усе, одночасно цим самим визнавши неякісний ремонт. Однак так і нічого не переробив. Коли прийшов експерт оглядати квартиру, про стан квартири до ремонту він сам говорив, письмових доказів в нього не було і вів експерту не надавав. Дана ситуація сильно вплинула на його здоров`я, змушений був лікуватися у лікарні, оскільки нерви не витримують, ні ремонт не був якісно зроблений, гроші потрачені, ще й переробляти потрібно, у зв`язку з чим переніс душевні страждання, тому така сума моральної шкоди.

Представник позивача, адвокат Лукацька Л.Г., в судових засіданнях підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві та у поясненнях позивача, та зазначила, що позивач юридично неосвічений, не уклав письмового договору, діяв на довірі, оскільки знав пасинка відповідача. Сама поведінка відповідача свідчить про його недобросовісність, так як спочатку відповідач не визнавав, що записи зроблені ним, коли суду були представлені оригінали записів, які відповідач робив під час ремонту, то останній визнав, що записи зроблені ним. Разом тим зазначила, що працівники, які робили ремонт, були найняті відповідачем, це свідчить повідомлення, яке відповідач написав позивачу по вайберу, що потрібні гроші, оскільки вони хотять поїхати в село. Разом з тим відповідач визнав неякісний ремонт, що свідчить його повідомлення про зустріч для обговорення проблем. Разом з тим із листів поліції свідчить про те, що відповідач визнав факт укладення договору, отримання коштів, та визнав, що в ремонтних роботах є недоліки.

Відповідач в судовому засідання позов не визнав та пояснив суду, що із позивачем його познайомив його син, вони товаришували, та сказав що останньому потрібно зробити ремонт. Він з позивачем зустрівся в Києві влітку 2022 року, обговорили обсяги робіт, він склав розрахунок робіт. Письмово договір не укладали; він сам займається сантехнічними роботами та електрикою, тому він зробив проводку до бойлера, встановив розетки, підключив бойлер та встановив сантехніку. Малярні роботи він не проводив, оскільки не є фахівцем в цих питаннях. Дані роботи проводив працівник на ім`я « ОСОБА_3 » із іншими працівниками, хто це такий він не знає. Це знайомий позивача. Позивач з останнім договорювався щодо малярних робіт. Коли працівники зробили одну кімнату, прийшов позивач, йому сподобався ремонт, зауважень по якості не було і вони приступили до ремонту іншої кімнати. На аркушах паперу він записував виконані роботи, що потрібно, оскільки він добре знав термінологію, « ОСОБА_3 » йому говорив, що вони виконали і він записував на аркушах паперу і передавав позивачу. Банківську карточку, на якій були кошти, позивач дав йому, коли потрібні були якісь витрати, то він дзвонив до позивача та узгоджував витрати і тоді вже видавав гроші робітникам, які займалися малярними роботами, спору щодо грошей не було. Всі витрати він узгоджував із позивачем. З позивачем переписку вели через СМС. Ремонт тривав декілька місяців з переривами. Позивач приходив і дивився на роботи. Він сказав, що стеля не рівно зроблена, працівники переробили, коли він прийшов дивитися то зауважень більше не було. Знає, що стіни не рівняли, оскільки позивач відмовився, а хотів лише побілити, однак працівники відмовилися так працювати, оскільки так не робиться і так не правильно. Перед позивачем звітував тільки про виконані роботи. Наперед вартість робіт не узгоджували. Йому в роботі допомагав тільки син, інших працівників він не запрошував. Малярними роботами займалась бригада малярів, їх він не знає та не запрошував. Тому позовні вимоги з цих підстав не визнає та просив їх не задовільняти.

Представник відповідача, адвокат Лукавський І.А., в судових засіданнях позов не визнав, підтримав виступ відповідача та позицію, яка викладена у відзиві на позов. Разом з тим заначив, що не було укладено письмового договору, де би була узгоджена якість робіт, обсяг робіт, ціну роботи та позивачем в судовому засіданні не надані докази цього. Відповідач виконував роботи тільки по сантехніці та електриці, інші малярні роботи проводилися іншою бригадою, яку відповідач не наймав. Позивач хотів зробити ремонт економніше, штукатурні роботи не замовляв, щоб здешевити ремонт, а на разі ставить вимоги до якості виконано ремонту. Коли позивачу працівники зробили і показали ремонт однієї кімнати, його якість ремонту задовільнила і вони приступили до ремонту інших кімнат. При проведені експертизи, експерту були надані вихідні дані із слів позивача; експерту не було дано докази, яка квартира була до ремонту, які ремонтні роботи були узгодженні зробити між сторонами, якої якості. Разом з тим, записи які зроблені відповідачем не свідчать про те, що відповідач отримував якісь кошти. Відсутність письмового договору не дає підстав вияснити, які роботи узгоджувалось виконати, якої якості, вартість робіт. Тому просить відмовити в повному обсязі у вимогах позивача.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, врахувавши процесуальні заяви сторін, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 .

Також судом встановлено, що позивач як на предмет і підставу позову посилається на те, що між ним та відповідачем укладено усний договір підряду на проведення ремонтних робіт у квартирі позивача.

На підтвердження укладення договору підряду позивачем надано суду рукописні записи, на яких міститься інформація про виконані роботи, кошти які витрачені та залишки коштів, а також скріншоти переписки сторін у «Вайбері» .

Суд не може погодитись з позицією позивача, щодо виникнення таких відносин між ними з огляду на таке.

Згідно із статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист в суді свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, шляхом відшкодування моральної шкоди.

Положеннями ч. 1 ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (ч. 1 ст. 509 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Істотними умовами будь-якого договору підряду є предмет, ціна та строки.

Предметом договору підряду є індивідуалізований результат праці підрядника, на який спрямована узгоджена воля сторін.

Таким чином, закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір. Причому консенсуальність договору підряду означає, що він визнається укладеним у момент одержання особою, що направила оферту, акцепту. При цьому в оферті та в акцепті щодо виконання будівельних підрядних робіт повинна бути чітко виражена воля осіб щодо істотних умов договору.

Згідно з статтею 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Нормою статті 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

У ст. 653, 654 ЦК України передбачено, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.

Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

В той же час представник відповідача зазначив, що сторонами не було обумовлено, що роботи мають виконуватись у відповідності з державними будівельними нормами, не обумовлено їх ціни.

З пояснень позивача, представника позивача та поданих суду письмових матеріалів не можливо встановити, що саме погоджувалося між сторонами укладення договору підряду, обсяг робіт, строк виконання, їх вартість.

За ст. 849 ЦК України, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Відповідно до ст. 853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки). Якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.

Суд відхиляє аргументи позивача про те, що між ним та відповідачем наявні договірні відносини, а саме, укладено усний договір підряду, оскільки, на думку позивача законом не встановлена обов`язкова письмова форма договору підряду і можливе укладення усного договору підряду, з огляду на таке.

Частиною 1 статті 206 Цивільного кодексу України визначено, які правочини можуть вчинятися усно.

Суд вважає, що враховуючи характер підрядних робіт, де об`єктивно між виникненням правовідносин і виконанням зобов`язань підрядником проходить певний час, укладення договору підряду, у розумінні Глави 1 § 1 Цивільного кодексу України, зокрема, статті 837, в усній формі є неможливим.

Також суд приходить до висновку, що враховуючи приписи п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України, укладення договору підряду між позивачем та відповідачем в силу приписів частини 3 статті 208 Цивільного кодексу України належить вчиняти у письмовій формі.

Так, на підтвердження своїх вимог позивач надав суду рукописні записи (без підписів та зазначення, ким вони виконані, хоча вони визнані відповідачем, що він робив рукописні записі про виконані роботи) та скріншоти переписки сторонами у «Вайбері», з яких не можливо також встановити про погодження всіх істотних умов договору, про те, хто яку роботу мав виконувати та яку роботу виконав.

Таким чином, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі документальні докази на підтвердження укладення між сторонами договору підряду як у спрощений спосіб із погодженням всіх істотних умов, притаманних даному виду договору на виконання робіт, так і в письмовій формі.

Також відсутні в матеріалах справи докази виконання відповідачем підрядних робіт, а також будь-які докази того, що виконані роботи є неякісними. Висновком судового експерта Комашка Р.В. № 01-11/22 від 08.11.2022 року, який був складений за заявою від 27.10.2022 року ОСОБА_1 , встановлено, що ремонтно-будівельні роботи у приміщенні квартири АДРЕСА_1 містять недоліки та виконані з порушенням державних будівельних норм та вимог будівництва, встановлених на території України. Висновок експерта, який наданий позивачем зроблений на підставі вихідних даних, які надані позивачем, а саме: копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрації права власності, індексний номер 216531626 від 16.07.2020 року; копія договору купівлі-продажу; копія технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 ; копія платіжних та звітних документів; фотоматеріалів. При цьому експертом не досліджувалися такі питання: який стан квартири був до ремонтних робіт; які види, обсяг та якої якості ремонтні роботи були узгодженні сторонами; чи була проектно-кошторисна документація узгоджена між сторонами. На думку суду висновок є не повним і проведений поверхнево, оскільки не досліджено всі аспекти, які необхідно досліджувати при проведенні експертизи відповідно до пункту 5. Будівельно-технічна та оціночно-будівельна експертизи розділу 11 Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, які затверджені наказом Міністерства

юстиції України 08.10.1998 № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 № 1950/5). З огляду на зазначене, даний висновок суд оцінює критично.

З огляду на викладене та враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження укладення між сторонами договору підряду на виконання робіт як у спрощений спосіб, так і в письмовій формі та доказів на підтвердження виконання сторонами умов такого договору, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту існування між сторонами даного спору договірних зобов`язань. Тому, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування грошових коштів, витрачених позивачем на проведення експертизи.

У матеріалах справи також відсутня проектно-кошторисна документація та інші додатки до договору будівельного підряду, підписані обома сторонами з чітким переліком видів робіт та їх орієнтовною вартістю, які мав виконати відповідач як підрядник під час виконанні ремонтних робіт.

Відповідач ОСОБА_2 виконував ремонтні роботи у квартирі позивача за усною домовленістю з позивачем, за що отримав від ОСОБА_1 грошові кошти на ремонтні роботи як у готівковій формі так і у безготівковій на банківську карточку, що не заперечується сторонами, та відповідачем визнається, що були надані кошти, які були витрачені на ремонтні роботи. Судом встановлено, що письмового договору підряду укладено не було, не було обумовлено істотні умови договору підряду, а саме щодо якості ремонтних робіт, відповідності їх будівельним нормативам.

В той же час сторона відповідача зазначили, що домовленість між сторонами була про виконання окремих робіт, а саме сантехнічними та по проведенню електрики. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами, які саме роботи були здійсненні відповідачем, а надані записи, які робив відповідач не є належними доказами того, що відповідач виконував саме ті роботи, які зазначені в записах, та на які вказує позивач, як на неякісні роботи. Як визнається позивачем та відповідачем ремонтні роботи проводились і іншими працівниками, які робили малярні роботи. Однак позивачем не доведено, хто наймав даних працівників для виконання ремонтних робіт, твердження представника позивача про те, що відповідач в переписці написав, що «поїдуть додому», однак доказів того, що вони мають їхати до одного дому, чи в один населений пункт, стороною позивача не надано. Позивач не надав суду доказів, що під час виконання робіт він мав будь-які претензії щодо якості їх виконання.

Представник відповідача зазначив, що сторонами не було обумовлено, що роботи мають виконуватись у відповідності з державними будівельними нормами.

Позивач не надав доказів на спростування зазначеного.

Відповідно до відповіді Святошинського управління поліції у м. Києві ГУНП було встановлено, що обставини, які викладені ОСОБА_1 містять виключно цивільно-правові відносини, та рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. Так, згідно до довідки, яка складена ДОП Святошинського УП ГУНП в м. Києві лейтенантом поліції Мельничук Н. 08.10.2022 року, в ході додаткового відпрацювання звернення ОСОБА_1 , було здійснено дзвінок до ОСОБА_2 , який повідомив, що дійсно між ним та ОСОБА_1 було укладено усний договір про виконання робіт, а саме: ремонту квартири. Однак після виконання домовленостей гр. ОСОБА_2 , отримав грошові кошти не в повному обсязі від ОСОБА_1 , оскільки були недоліки в ремонтних роботах. Разом з тим ОСОБА_2 повідомив, що має намір усунути недоліки ремонтних робіт.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Пункт 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди» роз`яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для застосування такого виду відповідальності, який передбачений вищезазначеними нормами є наявність у діях особи складу цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка та причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Позивач звертаючись до суду з даним позовом стверджував, що відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, адже виконані роботи здійснено неякісно, з порушенням технології, будівельних норм та стандартів.

Водночас, позивач не надав суду доказів на підтвердження того, що між ним та відповідачем було обумовлено виконання ремонтних робіт відповідно до державних будівельних норм та вимог будівництва. Крім того, судом не встановлено, що саме відповідачем були проведені всі роботи про які зазначено у Висновку експерта ОСОБА_4 .

При цьому, з поданих суду доказів не можливо встановити, чи погоджувалося між сторонами укладення саме договору підряду, обсяг робіт, строк виконання, та їх вартість.

Таким чином, суд не вбачає причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача щодо виконання ремонтних робіт у квартирі АДРЕСА_1 та шкодою, яка завдана позивачу і встановлена висновком експерта № 01-11/22 від 08.11.2022 року, а також вини відповідача у спричиненні позивачу шкоди, тому вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 10-1 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції України судам слід мати на увазі, то при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевою самоврядування. При вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, його посадовими або службовими особами, судам слід виходити з того, що зазначений орган має бути відповідачем у такій справі, якщо це передбачено відповідним законом. Якщо ж відповідним законом чи іншим нормативним актом це не передбачено або в ньому зазначено, що шкода відшкодовується державою (за рахунок держави), то поряд із відповідним державним органом суд має притягнути як відповідача відповідний орган Державного казначейства України.

Пунктом 3 Постанови Пленуму ВСУ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року № 4 встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4, 5 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В обґрунтування вимоги про стягнення моральної шкоди позивач посилається на те, що внаслідок пошкодження його майна, не вирішення питання щодо понесених витрат з відповідачем щодо ремонту, він зазнав душевних страждань, як наслідок завдано йому моральну шкоду.

Однак, позивачами в позовній заяві не зазначено та не доведено, в чому саме полягала моральна шкода, які душевні страждання він пережив. Жодного доказу в підтвердження спричинення відповідачем моральної шкоди суду не надано. Позивачем надана копія виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 5664, відділення Неврологічне №1, в якій зазначено, що ОСОБА_1 перебував у стаціонарі з 24.05.2023 року по 08.06.2023 року із діагнозом інші транзиторні церебральні ішемічні напади та пов`язані з ними синдроми; ЦВХ минуще порушення мозкового кровообігу (24.05.2023); стійкі залишкові явища перенесеної важкої відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, вдавленого перелому правої тім`яної кістки, травматичного субарахноїдального крововиливу (1988 р.) у вигляді лівобічної пірамідної недостатності, виражених статико-динамічних, вестибро-астенічного та цефалгічного синдромів, лікваро-невротичного, цереьро-астенічного та цефалгічного синдромів, лікворо-гіпертензійних кризів (26.05, 29.05, 01.06), транзиторних ішемічних атак (28.05, 31.05, 04.06), посттравматичної енцефалопатії 3 ст.; гіпертонічна хвороба 2 ст. 3 ст., ризик 3. Однак позивачем не доведено, що саме факт, який стався в жовтні-листопаді 2022 року спричинив дані захворювання, які вказані в діагнозі, через пів року, а саме 24.05.2023 року. Крім того в діагнозі вказані наслідки хвороби, яка відбулася в 1988 році; а також вказана гіпертонічна хвороба, а хвороба це тривале захворювання, а не раптове. Тому враховуючи викладені норми права та обставини по справі, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Позивач, уклавши усний договір з відповідачем про виконання будівельно-ремонтних робіт діяв необачно на свій ризик, та в даному випадку не доведена об`єктивна сторона цивільного правопорушення як складовий елемент останнього, тобто позивачем не доведено наявність факту порушення відповідачем договірних підрядних зобов`язань. Як наслідок, у суду відсутні правові підстави для покладення на відповідача відповідальності у формі відшкодування шкоди за це.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, розглянувши позовні вимоги в заявлених межах, суд приходить до висновку про недоведеність вимог позивача щодо відшкодування збитків за договором побутового підряду, так, як похідних, щодо відшкодування моральної шкоди.

Оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів укладення саме договору підряду, а також доказів завдання будь-якої шкоди з боку саме відповідача, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат, то відповідно до ст. 141 ЦПК України вони покладаються на позивача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 15, 16, 509, 526, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 4, 77-81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити в повному обсязі.

Встановити ОСОБА_2 строк для подання доказів щодо розміру понесених ним судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку заява щодо вирішення питання про судові витрати залишається без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4

Повний текст рішення складено 07 листопада 2024 року.

Суддя