Справа № 490/7542/20
н/п 2/490/2888/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., позивача ОСОБА_1 , представника позивача - адвоката Зозулі О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває цивільна справа за позовною заявою заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди.

В позовній заяві позивачем заявлено три окремі вимоги стягнення матеріальної шкоди у сумі 190514 гривень; стягнення моральної (немайнової) шкоди в сумі 100000 гривень та стягнення судових витрат понесених при розгляді інших (пов`язаних з даною справою) справ в розмірі 32249,94 гривень.

При цьому, в обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що зазнав матеріальних збитківу сумі 190514 гривень та моральної шкоди в сумі 100000 гривень, внаслідок дій відповідача, а саме руйнування (демонтажу) останнім відмостки зподальшим прониканням атмосферних опадів під фундамент, внаслідок чого просідання фундаменту житлового будинку та виникнення тріщин в фундаментах та зовнішніх стінах, а також знищення підшивки покрівлі.яку не поновив у зв`язку з ненаданням доступу до місця роботи.

Також зазначає, що зазнав збитків у виді судових витрат понесених при розгляді інших (пов`язаних з даною справою) справ, а саме - справи №490/8168/19 та справи №490/2274/19 в розмірі 32249,94 гривень.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Черенкової Н. П. від 08 грудня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 жовтня 2023 року відмовлено у задоволені заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Мотельчук Ю. І. про відвід судді Черенкової Н. П. Суддею Черенковою Н. П. заявлено самовідвід, у зв`язку з чим її відведено від розгляду справи.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 16 жовтня 2023 року визначено у справі головуючого суддю Чулупа О. С.

Ухвалою судді від 23 жовтня 2023 року прийнято до провадження справу за вищевказаним позовом. Розгляд справи визначено здійснювати в порядку загального позовного провадження. Справу призначено в підготовче судове засідання.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2024 року при розгляді справи у підготовчому судовому засіданні провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 255 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 17 липня 2024 року ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 червня 2024 року скасовано, а справу направлено до цього ж суду для продовження розгляду.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 20 серпня 2024 рокувідведено суддю ОСОБА_3 від розгляду даної справи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2024 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

27.08.2024 року матеріали справи передано судді Саламатіну О.В.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.08.2024 року вищезазначену позовну заяву було залишено без руху.

02.09.2024 року позивач виконав вимоги ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.08.2024 року.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 02.09.2024 року постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження та призначено проведення підготовчого засідання.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 01.10.2024 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 07.11.2024 року закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди в частині вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди у сумі 190514 гривень та стягнення моральної (немайнової) шкоди в сумі 100000 гривень.

07.11.2024 року представниця відповідача ОСОБА_2 - адвокат Мотельчук Ю.І., надала до суду клопотання в якому повідомила про неможливість прибуття в судове засідання.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав наведених в ньому, наполягали на необхідності задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи та докази, що містяться в ній, суд зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи, з урахуванням закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення матеріальної шкоди у сумі 190514 гривень та стягнення моральної (немайнової) шкоди в сумі 100000 гривень, позивач просить суд стягнути з відповідача понесені ним судові витрати в інших справах, а саме: оплати судового збору сумі 4546,94 грн.; оплати експертиз у сумі 17703,00 грн.; оплата роботи адвоката по наданню юридичної допомоги 12000,00 грн.

При цьому, судом встановлено, що позивачем було сплачено судовий збір при зверненні з позовом до суду в справі №490/8168/19 згідно квитанції №0.0..1 від 12.09.2019 року в сумі 768,40 грн.;

позивачем було сплачено судовий збір при зверненні з позовом до суду в справі №490/2274/19 згідно:

квитанції №0.0..1 від 06.09.2019 року в сумі 1137,14 грн.;

квитанції №0.0..1 від 12.03.2019 року в сумі 1921,00 грн.

квитанції №0.0..1 від 12.03.2019 року в сумі 768,40 грн.

Також в межах розгляду справ №490/2274/19 та №490/8168/19 позивачем було сплачено за підготовку висновків експертів згідно квитанцій: №125-063 від 22.08.2019 року в сумі 12000,00 грн.; №125-063/1 від 08.10.2019 року в сумі 3000,00 грн.; квитанції №0.0..1 від 16.06.2020 року в сумі 2703,00 грн.

Крім того, згідно акту виконаних робіт від 15.09.2020 року адвокат Зозуля О.М. отримав від ОСОБА_1 оплату послуг адвоката отриманих в 2019-2020 роках в якості передплати кошти в сумі 10000,00 грн.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожному гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За загальними положеннями, наведеними у статті 1166 цього Кодексу, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу передбачено у статті 16 ЦК України.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається із двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову - факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу. При цьому особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Для визначення предмета позову як способу захисту права чи інтересу важливим є перелік способів захисту цивільного права та інтересу, наведений у статті 16 ЦК України, за змістом якої способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права, припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, тощо. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З урахуванням цих правових норм правом звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування. Позовна заява повинна містити, зокрема, зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини (пункти 4, 5 частини третьої статті 175 ЦПК України).

Виходячи із змісту позовної заяви, позивач ототожнює розмір майнової шкоди із судовими витратами, зокрема його (його представника) витратами, пов`язаними із розглядом цивільних справ №490/2274/19 та №490/8168/19.

Процесуальним законодавством встановлено види судових витрат, порядок їх розподілу тощо.

Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (пункт 269).

Відповідно до частин першої та третьої статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

За змістом зазначених норм за своєю правовою природою витрати, пов`язані із розглядом справи, можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством.

При цьому, як вбачається з ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2020 року по справі №490/2274/19, прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомістю та земельною ділянкою, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення спричинених матеріальних збитків та моральної (немайнової) шкоди, третя особа - Виконавчий комітет Миколаївської міської ради та провадження у справі за позовом ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нерухомістю та земельною ділянкою, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення спричинених матеріальних збитків та моральної (немайнової) шкоди, третя особа - Виконавчий комітет Миколаївської міської ради - закрито. Крім того, даною ухвалою позивачу повернуто 50% сплаченого ним судового збору в сумі 384,20 грн.

Як вбачається з ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2020 року по справі №490/8168/19, прийнято відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про встановлення безстрокового безоплатного сервітуту на обмежене користування земельною ділянкою, треті особи - Управління земельних ресурсів Миколаївськоїміської ради, Головне управління держгеокадастру у Миколаївській області та провадження у справі за позовом ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про встановлення безстрокового безоплатного сервітуту на обмежене користування земельною ділянкою, треті особи - Управління земельних ресурсів Миколаївськоїміської ради, Головне управління держгеокадастру у Миколаївській області - закрито. Крім того, даною ухвалою позивачу повернуто 50% сплаченого ним судового збору в сумі 384,20 грн.

На переконання суду, витрати, понесені позивачем в цивільних справах №490/2274/19 та №490/8168/19, є такими, що понесені особою у зв`язку із реалізацією своїх процесуальних прав при розгляді відповідних справ у суді. Такі витрати процесуальним законом віднесено до судових витрат, вони відшкодовуються в порядку, передбаченому відповідним процесуальним законом; їх не можна визнати збитками чи шкодою у розумінні положень цивільного законодавства України й вони не можуть бути стягнуті за позовною вимогою в іншому провадженні.

У пункті 6.19 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2020 року у справі №925/1196/18 зазначено, що за висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством.

Враховуючи наведене вище, в позові про стягнення з відповідача матеріальних збитків, а саме: оплати судового збору в сумі 4546,94 грн., оплати експертиз у сумі 17703,00 грн. та оплати роботи адвоката по наданню юридичної допомоги в сумі 10000,00 грн., які були понесені позивачем при розгляді справ №490/2274/19 та №490/8168/19, належить відмовити.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами, судом враховано приписи статті 141 ЦПК України, згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 89, 141, 263-265, 268 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ), про стягнення матеріальних збитків, а саме: оплати судового збору в сумі 4546,94 грн., оплати експертиз у сумі 17703,00 грн. та оплати роботи адвоката по наданню юридичної допомоги в сумі 10000,00 грн., які були понесені позивачем при розгляді справ №490/2274/19 та №490/8168/19, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Саламатін