465/3382/19
6/465/293/24
У Х В А Л А

Іменем України

01.10.2024 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Кузь В.Я.

за участю секретаря судового засідання Курочки Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна під час виконання рішення суду у цивільній справі №465/3382/19,-

встановив:

Приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Меленчук Володимир Ігорович звернувся до суду із поданням про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна під час виконання рішення суду у цивільній справі №465/3382/19. Подання обгрунтовує тим, що в нього на виконанні перебуває виконавче провадженя ВП №62020580 з примусового виконання виконавчого листа №465/3382/19, виданого Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 3 097 595, 61 грн. 07.05.2020р. ним, заявником, винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої скеровано, зокрема, боржнику. На виконання вимог ЗУ "Про виконавче провадження" ним, приватним виконавцем, скеровано запити з метою виявлення майна боржника, джерел отримання доходу та відкритих рахунків в фінансових установах. Крім того, винесено постанови про арешт майна та арешт коштів боржника, скеровувалися виклики про явку до приватного виконавця. Зазначає, що постановою Львівського апеляційного суду від 18.02.2021р. боржника обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу для виконання зобов"язань, покладених на нього згідно виконавчого листа №465/3382/19. Судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 навмисно ухиляється від виконання судового рішення та вчиняє дії, спрямовані на неможливість виконання такого рішення в мабутньому. Відтак, ОСОБА_1 ухиляється від виконання, покладеного на нього рішенням суду, зобов"язання. Звертає увагу, що ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20.03.2023р. оголошено розшук ОСОБА_1 , проведення якого доручено ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області. 28.11.2018р. ОСОБА_1 укладено договір дарування 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , який рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14.11.2023р., залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 26.02.2024р., визнано недійсним в цій частині. Оскільки ОСОБА_1 не виконано зобов"язання, покладеного на нього рішенням суду, та порушуються права стягувача ОСОБА_2 , відтак просить надати дозвіл на реалізацію нерухомого майна, а саме 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку ст. 440 ЦПК України.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 31.07.2024р. прийнято до розгляду подання, призначено судове засідання та зобов"язано приватного виконавця представити матеріали виконавчого провадження для їх дослідження в судовому засіданні.

В судовому засіданні приватний виконавець та стягувач ОСОБА_2 підтримали подання, надали аналогічні пояснення, викладені в поданні, просять подання задоволити.

В судове засідання боржник ОСОБА_1 та його представник - адвокат Рибчинська В.В. не прибули, про причини неявки не повідомили, хоч належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду подання.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали подання та цивільної справи, суд приходить до наступного.

Заочним рішенням Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2020р. у цивільній справі №465/3382/19, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення коштів задоволено, стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 кошти за договорами позики в розмірі 3087990 (три мільйони вісімдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн. 61 коп.,з яких: 2737413 ( два мільйони сімсот тридцять сім тисяч чотириста тринадцять) гривень сума основного боргу, 25807 (двадцять п`ять тисяч вісімсот сім) гривень компенсація за користування чужими коштами, 102547 ( сто дві тисячі п`ятсот сорок сім) гривень 41 копійку 3% річних та 324771 ( триста двадцять чотири тисячі сімсот сімдесят одну) гривню 61 коп. інфляційні втрати, судовий збір з розгляду справи у розмірі 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень.

На виконання рішеня суду у справі видано виконавчий лист.

07.05.2020р. приватним виконавцем Меленчуком Володимиром Ігоровичем відкрито виконавче провадження ВП №62020580 з виконання виконавчого листа №465/3382/19, виданого 30.04.2020р.

Постановою Львівського апеляційного суду від 18 лютого 2021 року тимчасово обмежено боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання зобов"язань, покладених на нього згідно виконавчого листа №465/3382/19, виданого 30 квітня 2020 року Франківським районним судом м. Львова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості на загальну суму 3 097 595, 61 грн. Зокрема, постановою встановлено навмисне ухилення боржником ОСОБА_1 від виконання судового рішення у справі №465/7301/16-ц та вчинення дій, спрямованих на неможливість виконання такого в майбутньому.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 20.03.2023р. подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Меленчука Володимира Ігоровича про розшук боржника ОСОБА_1 у цивільній справі №465/3382/19 задоволено, оголошено розшук ОСОБА_1 , який доручено провести ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 23.04.2024р. у задоволенні заяви адвокатки Рибчинської Вікторії Валеріївни, яка діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , про скасування та перегляд заочного рішення Франківського районного суду м. Львова від 24.03.2020 року у цивільній справі №465/3382/19 відмовлено за безпідставністю.

Підстави такого рішення викладені в ухвалі.

Зважаючи на те, що боржник ОСОБА_1 і надалі не виконує рішення суду, приватнй виконавець звернувся з поданням про надання дозволу на реалізацію 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , в порядку ст. 440 ЦПК України.

Відповідно до ч.10 ст.440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

В обгрунтування заявленого подання приватним виконавцем долучено копії матеріалів виконавчого провадження №62020580, які неодноразово досліджувалися в судовому засіданні.

Крім того, в обгрунтування подання долучено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єкта нерухомого майна №383947680 від 21.06.2024р.

Згідно даної довідки, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 .

Відповідно до листа № 35-вих-65668 від 09.05.2024р. голови Франківської районної адміністрації Львівської міської ради О. Пригоди, станом на 08.05.2024р. в квартирі АДРЕСА_1 з 12.07.1993р. зареєстровано дві особи, а саме ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14.11.2023р., яке залишено без змін постановою Львівського апеляційного суду від 26.02.2024р., позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Новосад Ольги Петрівни про визнання недійсним договору дарування задоволено частково, визнано договір дарування 2/3 часток квартири АДРЕСА_1 , укладений 28 листопада 2018 року між ОСОБА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом ЛМНО Новосад О.П., зареєстрованим за №7224), недійсним в частині дарування ОСОБА_1 належної йому 1/3 частки квартири у власність ОСОБА_3 , в решті позовних вимог відмовлено.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України, право власності на нерухоме майно виникає не з моменту підписання договору, чи отримання майна в інший спосіб передбачений законодавством, а з моменту державної реєстрації права власності на таке нерухоме майно.

Разом з тим, станом на час розгляду даного подання заявником не долучено жодних документів, які свідчать про те, що за ОСОБА_1 надалі зареєстровано право власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , в тому числі і за наслідками ухвалення рішення суду про визнання недійсним договору дарування.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна, виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірку, чи перебуває це майно під арештом. Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності на нерухоме майно боржника не зареєстроване в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Аналіз зазначеної норми свідчить про те, що нею чітко визначена умова, за якої суд вирішує питання звернення стягнення на нерухоме майно боржника, це відсутність державної реєстрації права власності за боржником в установленому законом порядку.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване в установленому законом порядку, вирішується судом в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» та ч.10 ст.440 ЦПК України, та стосується тих випадків, коли боржник фактично володіє та користується таким нерухомим майном, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано в установленому законом порядку.

Вказаного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 26 травня 2021 року по справі № 947/22930/19 провадження № 61-9215св20.

За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В даному випадку приватним виконавцем Меленчуком В.І. заявлено вимоги не про звернення стягнення на нерухоме майно, а про надання дозволу на реалізацію частки квартири, яка не належить ОСОБА_1 , що чинним законодавством не передбачено.

З огляду на це, суд не бере до уваги покликання приватного виконавця та стягувача на постанову Верховного суду від 04 січня 2024 році у цивільній справі № 344/16496/17, оскільки в цій справі оскаржувалася ухвала про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а не ухвала про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене, суд не вбачає правові підстави для задоволення подання приватного виконавця про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна.

На підставі наведеного, керуючись статями 3,10,12, 81, 89, 258-259, 263 265, 440 ЦПК України, -

постановив:

подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської областіи Меленчука Володимира Ігоровича про надання дозволу на реалізацію нерухомого майна під час виконання рішення суду у цивільній справі №465/3382/19 залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя В. Кузь