Справа № 727/7032/23
Провадження № 2/724/19/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2024 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Банарюк К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр Марина Михайлівна про визнання договору позики недійсним,-

В С Т А Н О В И В:

До Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр Марина Михайлівна про визнання договору позики недійсним.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 24.02.2023 року ОСОБА_2 , звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 , боргу спадкодавця у сумі 11 000 дол.США., відповідач вказував, що між ним та ОСОБА_3 , 15.01.2018 року був укладений договір позики на суму 11000 дол.США., боржник зобов`язався повернути кошти до 15.01.2022 року.

22.02.2022 року боржник ОСОБА_3 , - померла. Кредитор направив нотаріусу повідомлення про те, що необхідно повідомити спадкоємців про обов`язки спадкодавця. Нотаріус повідомив кредитора, що спадкоємцями є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Позивач не погоджується з ти, що покійна ОСОБА_3 , отримала кошти в розмірі 11 000 дол.США від ОСОБА_2 .

Позивач вказує, що ОСОБА_3 , була особою похилого віку та не могла потребувати значної суми грошей. Нею не було придбано дорого вартісного майна чи зроблено ремонту. Після смерті останньої у неї в квартирі не було жодних грошових коштів, а тому є підстави вважати, що правочин не укладався. Крім того підписи в розписці та її справжнього підпису різняться.

Враховуючи вище наведене позивач просить суд визнати недійсним договір позики від 15.01.2018 року укладений між ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 та вирішити питання щодо судових витрат.

04.09.2023 року до суду надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого представник відповідача зазначає, що відповідач вважає позов безпідставним та заперечує проти нього, оскільки одержання відсотків від позики є право кредитора, а не обов`язком, доказів, що після отримання коштів в квартирі не було зроблено ніякого ремонту не надано. Позивач не може стверджувати, що покійній не було необхідно зазначену суму коштів, оскільки вона з нею не спілкувалася. Позивач взагалі не знає де проживала покійна, а тому стверджувати, що після похорону в неї в квартирі не було ніяких коштів вона не може. ОСОБА_3 , особисто в присутності відповідача заповнювала договір позики та розписку і ставила свій власник підпис.

Враховуючи вище наведене представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 16.08.2023 року провадження у справі відкрито у порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.02.2024 року у справі призначено експертизу.

Ухвалою суду від 17.06.2024 року справу прийнято до провадження судді Єфтеньєва О.Г.

Позивач ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, але її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні 02.10.2024 посилаючись на доводи вказані в позовній заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, але його представник ОСОБА_7 надав суду заяву в якій просив справу розглянути у його з відповідачем відсутності та у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Третя особа приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр М.М. в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена про дату час та місце розгляду справи.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, до матеріалів справи позивачем додано договір позики на суму 11 000 дол.США від 15.01.2018 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Проценти за договором не нараховуються (а.с.11). Додатком № 1 до вказаного договору надано розписку ОСОБА_3 про отримання коштів в розмірі 11 000 дол.США від ОСОБА_2 (а.с.12).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Листом від 24.01.2023 року № 13/02-14 нотаріусом повідомляється про відкриття спадщини та коло спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , а саме якими є ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , яких повідомлено про наявність боргових зобов`язань.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України).

За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми.

При цьому факт отримання коштів у борг підтверджує не будь-яка розписка, а саме розписка про отримання коштів, зі змісту якої можливо установити, що відбулася передача певної суми коштів від позичальника до позикодавця.

У Постанові Верховного Суду по справі №753/11670/17 від 11 червня 2021 року вказано, що за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору до підписання договору позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

У разі пред`явлення позову про стягнення боргу позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. З метою забезпечення правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України суд повинен встановити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов.

Згідно з положеннями статей 202-204 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У разі встановлення відсутності волевиявлення особи на укладання спірного правочину такий договір має бути визнаний недійсним. Про це йдеться у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 червня 2020 року у справі № 761/26618/15-ц.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 09.10.2018 р. в справі №924/1096/17 вказано, що договір позики є класичним прикладом реального договору, про що свідчить положення абзацу 2 частини 1 статті 1046 ЦК України. Така норма сформульована імперативно. Окрім того, із дефініції даного договору, яка закріплена в абзаці 1 частини 1 статті 1046 ЦК України, можна зробити висновок, що оскільки позика спрямована до обов`язку повернути взяте в позику, то немає позики там, де не було заздалегідь взято в позику, тому що тоді не може бути мови про повернення.

Недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину (див. постанову Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 червня 2021 року у справі № 761/12692/17 (провадження № 61-37390свп18)).

Недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору, не є підставою для його визнання недійсним (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2020 року в справі № 177/1942/16-ц (провадження № 61-2276св19)).

Відповідно до висновку експерта від 27.05.2024 року № СЕ-19/126/24/2437-ПЧ вказується, що підпис від імені ОСОБА_3 в договорі позики від 15 січня 2018 року - виконаний, ймовірно, не тією особою, що виконала підписи від імені ОСОБА_3 у наступних документах: заява про призначення пенсії за віком від 01.08.1996 року; заява ОСОБА_3 про призначення надбавки родинні загиблого від 01.08.1996 року; заява про призначенця /перерахунок/ пенсії ОСОБА_3 від 15.05.2006 року; заява про перерахунок пенсії ОСОБА_3 від 20.11.2008 року; заява про перерахунок пенсії ОСОБА_3 від 21.04.2009 року; заява ОСОБА_3 про перерахування пенсії на картковий рахунок від 13.04.2016 року, а іншою особою. Відповісти на питання в категоричній формі не виявилось можливим, у зв`язку з частковими транскрипційними розбіжностями досліджуваного підпису та зразків підпису ОСОБА_3 у вказаних документах.

Підпис від імені ОСОБА_3 в договорі позики від 15 січня 2018 року - виконаний, не тією особою, що виконала підписи від імені ОСОБА_3 в наступних документах: заява про приєднання №425316 від 01.02.2018; копія паспорту з серійним номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , а іншою особою.

Рукописні записи в договорі позики від 15 січня 2018 року - виконані, ймовірно, не ОСОБА_3 , а іншою особою. Відповісти на питання в категоричній формі не виявилось можливим, у зв`язку з відсутністю вільних зразків почерку ОСОБА_3 наближених до часу виконання досліджуваних рукописних записів.

Підпис від імені ОСОБА_3 в розписці про отримання грошей від 15 січня 2018 року - виконаний, ймовірно, не тією особою, що виконала підписи від імені ОСОБА_3 у наступних документах: заява про призначення пенсії за віком від 01.08.1996 року; заява ОСОБА_3 про призначення надбавки родині загиблого від 01.08.1996 року; заява про призначенця /перерахунок/ пенсії ОСОБА_3 від 15.05.2006 року; заява про перерахунок пенсії ОСОБА_3 від 20.11.2008 року; заява про перерахунок пенсії ОСОБА_3 від 21.04.2009 року; заява ОСОБА_3 про перерахування пенсії на картковий рахунок від 13.04.2016 року, а іншою особою. Відповісти на питання в категоричній формі не виявилось можливим, у зв`язку з частковими транскрипційними розбіжностями досліджуваного підпису та зразків підпису ОСОБА_3 у вказаних документах.

Підпис від імені ОСОБА_3 в розписці про отримання грошей від 15 січня 2018 року - виконаний, не тією особою, що виконала підписи від Імені ОСОБА_3 в наступних документах: заява про приєднання №425316 від 01.02.2018; копія паспорту з серійним номером НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_3 , а іншою особою.

Рукописні записи в розписці про отримання грошей від 15 січня 2018 року - виконані, ймовірно, не ОСОБА_3 , а іншою особою. Відповісти на питання в категоричній формі не виявилось можливим, у зв`язку з відсутністю вільних зразків почерку ОСОБА_3 наближених до часу виконання досліджуваних рукописних записів.

Згідно зі статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Таким чином, враховуючи вище наведене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр Марина Михайлівна про визнання договору позики недійсним слід задовольнити.

Щодо вирішення питання судових витрат відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Для цілей розподілу судових витрат суд бере до уваги: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Підтвердженням понесених витрат позивача є:

- квитанція до прибуткового касового ордера № 1090 (сума 14 000 грн.);

- попередній орієнтований розрахунок (сума 14 000 грн.);

- ордер про надання правової допомоги серія СЕ № 1061645;

- квитанція про сплату судового збору (сума 4022,70 грн.);

- квитанція про сплату за проведення експертизи 12153650.1 (сума 4543,70 грн.)

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати,пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, суд вважає, що вказані докази є належними, достовірними та достатніми для підтвердження витрат позивача на правничу допомогу в сумі 14000 грн. та відповідно до ч.1. ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, крім того до витрат щодо розгляду справи також належать витрати з проведення експертизи, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 4022,70 грн., витрати з проведення експертизи 4543,70 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 14000 грн. загальна сума судових витрат 22566,40 грн.

У відповідності до ч.6 ст. 137 ЦПК України відповідач не надав до суду клопотань, заяв про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Тим самим не довів не співмірність судових витрат.

На підставі вищевикладеного, та керуючись статтями ст.ст. 15, 202-204, 215, 231, 1046, 1047 ЦК України, ст.ст. 9, 10, 12, 13, 77-81, 106, 158, 259, 263-265, 272-273, 354, 355 ЦПК України, суд, -.

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Шкляр Марина Михайлівна про визнання договору позики недійсним задовольнити.

Визнати недійсним договір позики від 15.01.2018 року укладений між ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) та ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ) судові витрати у розмірі 4022,70 грн. (судовий збір), 14 000 грн. (правова допомога), 4543,70 гр. (експертиза), разом 22566,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 08.11.2024 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ