Дата документу 29.10.2024 Справа № 317/1319/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 317/1319/24 Головуючий у І інстанції: Ткаченко М.О.
Провадження № 22-ц/807/1764/24 Суддя-доповідач: Поляков О.З.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого: Полякова О.З.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Кухаря С.В.,

секретар: Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21 травня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича, заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2024 року ОСОБА_2 в особі представника адвоката Працевитого Г.О. звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересована особа - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув брат заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , при виконанні бойових дій. Заявник приходиться померлому ОСОБА_3 напіврідним братом по матері. ОСОБА_2 в особі представника адвоката Працевитого Г.О. зазначав, що на момент смерті у ОСОБА_3 інших родичів не було, адже мати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батько ОСОБА_3 ОСОБА_4 також помер, з матір`ю загиблого не перебував у шлюбі з 2000 року, рідного сина фактично не утримував.

За твердженням заявника, на момент смерті батьків, ОСОБА_3 перебував на утриманні старшого брата заявника ОСОБА_2 , який фактично став молодшому братові за батька, оскільки матір не опікувалася ним.

Після смерті матері брати жили разом однією сім`єю, оскільки були єдиними рідними людьми один для одного. ОСОБА_2 як старший брат, доросліший на 10 років, піклувався про молодшого, забезпечував та виховував його, оплачував оренду будинку, в якому брати спільно проживали. Вони були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки, в тому числі, здійснювали спільні витрати на утримання та ремонт житла, спільно харчувалися, придбавали майно для спільного користування, спільно оплачували рахунки, допомагали один одному. Вказані відносини між братами були постійними та усталеними.

ОСОБА_2 зазначав, що ні він, ні загиблий ОСОБА_3 не мали дружин та дітей, тобто не мали інших сімей, а тому вважалися членами сім`ї один одного як брати, які спільно проживали та вели спільний побут.

На момент смерті ОСОБА_3 був військовослужбовцем у ВЧ НОМЕР_1 за наказом про зарахування у списки частини від 12.05.2022 № 95. Призначений на посаду за штатом воєнного часу відповідно до мобілізаційного призначення за мобілізаційним планом, призваний ІНФОРМАЦІЯ_6 «Про загальну мобілізацію» від 24.02.2022 №69/2022.

Встановлення факту проживання однією сім`єю необхідно заявникові для отримання статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця та отримання відповідних соціальних пільг від держави, та оформлення відстрочки як члена сім`ї загиблого військовослужбовця.

Посилаючись на означені обставини, ОСОБА_2 в особі представника адвоката Працевитого Г.О. просив суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та його брата ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , з 12.12.2016 до 28.07.2022.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 21 травня 2024 рокузаяву задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та його брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 12.12.2016 до 28.07.2022.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, особа, яка не брала участі у справі - ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21 травня 2024 рокута закрити провадження у справі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_3 , який загинув, захищаючи Батьківщину від російської федерації.

Рідний батько обох братів ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_8 . Протягом усього життя брати ОСОБА_5 і ОСОБА_6 були членами однієї сім`ї. Обидва брати проживали разом з батьком і бабусею в АДРЕСА_1 . Тривалий час вони, батько і бабуся були пов`язані спільним побутом, вели спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки щодо утримання домоволодіння і прибудинкового господарства, мати спільні витрати та спільне харчування, піклуватися одне про одного і надавали взаємну допомогу.

Упродовж періодів 2015-2016 років та 2017-2018 років ОСОБА_7 брав участь у відсічі російської агресії не території проведення АТО. У с. Широке Запорізького району ОСОБА_8 проживав нетривалий час після окупації с. Банівка. Він проживав з дівчиною, з якою мав намір створити сім`ю. З початку відкритої фази агресії 24.02.2022 обидва брати Мітєви вступили до лав ЗСУ і обороняли Запорізький край від агресора. Брати були разом до останнього. ОСОБА_5 був старшим сержантом у зведеній роті, сформованій ІНФОРМАЦІЯ_9 для оволодіння населеним пунктом Новодарівка (Гуляйпільський район), а ОСОБА_6 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , помічником кулеметника в цій роті. Таким чином, єдиним родичем загиблого, який мешкав з ним однією сім`єю, є саме ОСОБА_1 .

Натомість ОСОБА_2 мав дотичне відношення до життя загиблого.

Посилаючись на правовий висновок, викладений у постанові ВС від 22.03.2023 у справі № 290/289/22 щодо адміністративної юрисдикції у справі про встановлення факту проживання однією сім`єю для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю військовослужбовця, ОСОБА_1 вважає, що ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки належить до юрисдикції адміністративного суду.

У своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника адвоката Працевитого Г.О. заперечує проти її доводів, вказуючи на їх безпідставність. Рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, оскільки воно ґрунтується на показаннях численних свідків. Позицію скаржника щодо юрисдикції спору вважає помилковою з огляду на правові висновки, викладені у постанові ВП ВС від 18.01.2024 у справі № 560/17953/21. Просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21 травня 2024 року без змін.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 - адвокат Працевитий Г.О. наполягав на залишенні апеляційної скарги без задоволення, оскаржуваного рішення без змін.

ОСОБА_1 та його представник - адвокат Яма Д.М. наполягали на задоволені апеляційної скарги та скасуванні рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21 травня 2024 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 свого представника в судове засідання не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог чинного законодавства (а.с. 126). Клопотання про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходили.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому колегія суддів вирішила розглядати справу за відсутності заінтересованої особи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника заявника, апелянта та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід частково задовольнити з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно з п.п. 1-3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд ухвалив судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, які не були залучені до участі у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом зазначених норм процесуального законодавства право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається у несприятливих для них наслідках.

Суд апеляційної інстанції може захистити право особи, яка не брала участі у справі, лише у разі, якщо суд першої інстанції вирішив питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки. Відсутність хоча б однієї з умов надання судового захисту суб`єктивного права виключає можливість задоволення матеріально-правових вимог особи. Інше б суперечило основному завданню цивільного судочинства, - захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що вирішення питання, чи стосується рішення суду першої інстанції прав та інтересів особи, яка не була залучена до участі справі, є першорядним завданням для апеляційного суду та виключно у разі встановлення, що рішення суду першої інстанції порушує права та інтереси особи, яка подала апеляційну скаргу, апеляційний суд наділений повноваженнями здійснювати перегляд по суті рішення суду першої інстанції у апеляційному порядку.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає з огляду на таке.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 , батьки: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_9 (а.с.12/зворот).

Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №3 від 17.08.2022 після реєстрації шлюбу 14.04.2011 ОСОБА_9 змінила прізвище на « ОСОБА_10 » (а.с.14).

Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126, 133, 135 СК України №7 від 12.08.2022 ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьки: батько ОСОБА_3 , мати ОСОБА_11 (а.с.16/зворот-17).

Згідно із копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 матір заявника та його брата ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.18).

Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №95 від 12.05.2022 солдата ОСОБА_3 вважати призначеним на посаду третього стрілецького відділення другого стрілецького взводу другої стрілецької роти, з 12 травня 2022 року зарахувати до списків особового складу та на всі види забезпечення (а.с.10).

Згідно із довідкою ВЧ НОМЕР_1 №312 від 15.05.2022 солдат ОСОБА_3 перебуває на військовій службі в ВЧ НОМЕР_1 , наказ про зарахування у списки частини від 12.05.2022 №95 (а.с.15).

Згідно із копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті: УЗ6 Ушкодження внаслідок бойових дій (а.с.15/зворот-16).

Крім того, учасники справи не заперечували, що ОСОБА_1 є рідним братом ОСОБА_3 .

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України).

За правилами ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Заінтересовані особи мають матеріально-правову заінтересованість у справах окремого провадження у випадку, коли рішення суду створює, змінює або припиняє певні права чи обов`язки цих осіб.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти (ніж визначені частиною 1 ст. 315 ЦПК України), від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

Тобто, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки - виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та з іншою метою - ні.

Для забезпечення правильного і швидкого вирішення справи суд з урахуванням конкретних її обставин повинен вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі та інших учасників процесу. Суду необхідно також встановити осіб, які можуть брати участь у справі.

Неправильне визначення фактів, які необхідно встановити для правильного вирішення спору, приводить до того, що не всі особи, прав яких безпосередньо стосується вирішення спору, притягуються до участі у справі, що у свою чергу приводить до ухвалення незаконних судових рішень.

Для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

Вказане узгоджується із висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 19 березня 2021 року у справі № 643/14985/18-ц.

До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб обумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників.

Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав (постанова Верховного Суду у справі № 638/4/19 від 07 квітня 2020 року, провадження № 61-18132св19).

Заінтересовані особи беруть участь у справах окремого провадження з метою захисту своїх інтересів або інтересів держави.

Вирішуючи питання про те, яка саме заінтересована особа повинна бути притягнута до участі у справі окремого провадження, крім вищезазначеного, слід також враховувати і взаємовідносини із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх інтереси та (або) обов`язки.

Колегія суддів звертає увагу на те, що встановлення факту проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 безпосередньо стосується прав та обов`язків скаржника рідного брата ОСОБА_3 ОСОБА_1 ,і не може бути встановлений судом у справі, до якої його не залучено як заінтересовану особу.

За загальним правилом цивільного процесуального законодавства України та положень статті 294 ЦПК України на заявника покладено обов`язок визначати заінтересованих осіб у справі.

Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі заявником.

Суд не вправі за своєю ініціативою і без згоди заявника залучати інших заінтересованих осіб до участі у справі та зобов`язується вирішити справу за тією заявою, що пред`явлена, і стосовно тих осіб, які зазначені у ній.

Якщо заявник не заявляє клопотання про заміну/залучення заінтересованих осіб, суд повинен відмовляти у задоволенні поданої заяви про встановлення юридичного факту.

Отже, з урахуванням того, що визначення заінтересованих осіб у справі є правом заявника, а встановлення належності учасників справи - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, та враховуючи, що апеляційний суд процесуально обмежений у повноваженнях щодо залучення нових осіб у справі, а вказані недоліки, допущені судом першої інстанції, не можуть бути усунуті при апеляційному перегляді рішення суду першої інстанції, оскільки заявник вказав заінтересованою особою тільки ІНФОРМАЦІЯ_2 , натомість заінтересованою особою в цій справі є і ОСОБА_12 .

Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для закриття провадження у справі колегія суддів не приймає, оскільки вони є помилковими у суперечать висновку Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року, викладеному у справі №560/17953/21 щодо того, що «…чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства…

Також неефективним є підхід до визначення юрисдикції спорів у судовому порядку про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в залежності від їх мети звернення та наявності у заявника певних цивільних прав та обов`язків чи виникнення публічно-правових спорів із суб`єктами владних повноважень, оскільки це не сприятиме належному способу захисту порушеного права заявника, бо призведе до необхідності звертатися в суди різних юрисдикцій з доказуванням одних і тих же обставин, подій та фактів при поданні кожної позовної заяви.».

У цій постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах стосовно юрисдикції спору, які викладено у постанові Великої Палати від 30.01.2020 у справі № 287/167/18-ц (провадження № 14-505цс19), у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.03.2023 у справі № 290/289/22-ц (провадження № 61-13369св22), на яку посилався скаржник, вказавши, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у позасудовому та судовому порядку. Рішення стосовно фактів, що мають юридичне значення, прийняті у позасудовому порядку, можуть бути оскаржені до судів адміністративної юрисдикції. Юридичні факти, які належать встановлювати в судовому порядку, вирішуються судами цивільної юрисдикції за правилами ЦПК України.

Окрім цього суд першої інстанції належним чином не дослідив наявності підстав для розгляду справи в порядку позовного провадження.

Таким чином, апеляційний суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні заяви у зв`язку з неналежним складом учасників справи, тому на підставі ст. 376 ЦПК України, рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21 травня 2024 року слід скасувати на прийняти нову постанову про відмову в задоволенні заяви.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_2 не позбавлений права повторного звернення до суду з такою заявою, вказавши належне коло заінтересованих осіб у справі.

Керуючись ст.ст. 141, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 444 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 21 травня 2024 року в цій справі скасувати. Прийняти нову постанову, якою:

«У задоволенні заяви ОСОБА_2 в особі представника адвоката Працевитого Геннадія Олександровича, заінтересована особа: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту проживання однією сім`єю відмовити.»

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 07 листопада 2024 року.

Головуючий:

Судді: