МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

03 червня 2024 року Справа №756/13396/23

Суддя Макарівського районного суду Київської області Косенко А.В., перевіривши на відповідність вимогам ст. ст. 151, 183 ЦПК України заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на тварину,

в с т а н о в и в :

Ухвалою суду від 03.04.2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на тварину прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд цивільної справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

29.05.2024 року через підсистему «Електронний суд» від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову разом з клопотанням про звільнення від сплати судового збору за подання заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що він не працю, навчається, не має доходу, а тому немає коштів для сплати судового збору.

Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Вимоги до змісту і форми заяви про забезпечення позову та порядку її подання визначені статтями 151, 152 ЦПК України.

Поряд з тим, загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення, в тому числі і до заяви про забезпечення позову, встановлені статтею 183 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 183 ЦПК України будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити: 1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); 2) найменування суду, до якого вона подається; 3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі; 4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника; 5) підстави заяви (клопотання, заперечення); 6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення); 7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Так, згідно ч.5 ст. 43 ЦПК України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Поряд з цим згідно вимог ч.7 ст. 43 ЦПК Україниу разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Тож, позивач ОСОБА_1 звертаючись до суду з вказаною вище заявою про забезпечення позову в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, у порушення п.7 ст.183 та ч.7 ст. 43 ЦПК України не додав до своєї заяви докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи (відповідачу) копій поданих до суду документів.

В ухвалі Європейського суду з прав людини від 08.01.2008 року щодо прийнятності заяви №32671/02 у справі «Скорик проти України» зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (пункт 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985 року, пункт 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13.02.2001 року).

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду з відповідною заявою не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до ч.4 ст.183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Керуючись ст. ст. 62, 183, 260, 353-355 ЦПК України, суддя -

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути без розгляду особі, що її подала на підставі ч. 4 ст.183 ЦПК України.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до в порядку і строки, передбачені статтями 353-355 ЦПК України до Київського апеляційного суду.

Суддя А.В. Косенко