Справа № 706/720/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 листопада 2024 року Христинівський районний суд Черкаської області

в складі:

головуючого - судді Орендарчука М.П.,

за участі секретаря судового засідання Пізняк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Христинівці Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за угодою позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за угодою позики.

Просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість:

-за договором позики від 03.06.2021 суму позики - 24 000 грн., проценти в розмірі облікової ставку Нацбанку України за період з 03.06.2021 до 01.05.2022 - 22 814 грн., проценти за користування чужими коштами з 01.05.2022 по 01.02.2023- 331 200 грн., індекс інфляції 2 760 грн., 3% річних -544 грн., а всього -381 318 грн.;

- за договором позики від 01.09.2021 суму позики - 10 000 грн., проценти за користування чужими коштами в обсязі облікової ставку Нацбанку України за період з 01.09.2021 до 01.05.2022 -7 321, індекс інфляції 1 150 грн., 3% річних -226 грн., неустойку за прострочення виконання боргового зобов`язання - 138 000 грн.,

а також 5 380 грн. судового збору та 3 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування позову покликався на такі обставини.

На підставі угоди позики від 03.06.2021 між ним та ОСОБА_2 , він передав останньому у власність 24 000, а ОСОБА_2 зобов`язався повернути таку ж суму коштів до 01.05.2022. У випадку невчасного повернення коштів ОСОБА_2 зобов`язаний виплачувати 5% від неповернутої суми за користування чужими коштами. У вказаний строк відповідач зобов`язання не виконав. Розумний строк виконання зобов`язання закінчився. Всього розмір процентів за обліковою ставкою Національного банку України становить 22 814 грн. Крім того позичальник зобов`язався сплачувати 5% за кожну понаднормову добу від неповернутої суми. За перід з 01.05.2022 по 01.02.2023, тобто 276 днів розмір процентів складає 331 200 грн. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України слід стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 544 грн. та 2760 індекс інфляції. Також 01.09.2021 між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 10 000 грн. За прострочення виконання грошового зобов`язання було визначено неустойку в розмірі 5% від неповернутої суми за кожну прострочену добу. Умови і цього договору відповідачем ОСОБА_2 не виконані, тому останній відповідно до ст. 1050 ЦК України має повернути 10 000 грн. суму позики. Проценти з 01.09.2021 по 01.05.2022 становлять 7 321 грн., індекс інфляції 1150 грн., 3% річних -300 грн., 5% за кожну прострочену добу повернення боргу -138 000 грн.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, від нього також не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, ним не поданий відзив. Суд вважає, що відповідач не з`явився у судове засідання без поважних причин.

За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їх представників і ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши письмові докази у справі: копії розписки ОСОБА_2 від 03.06.2021, договору позики, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , договір про надання правової допомоги від 22.02.2023, інші письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Статтею 1047 ЦК України визначено,що позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Одними із основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень та диспозитивність суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (п.4, 5 ч.3 ст.2 ЦПК України).

Згідно з ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір позики у простій письмовій формі, у вигляді боргової розписки, від 03.06.2021 року. На виконання вище зазначеного договору позики ОСОБА_1 передав ОСОБА_2 24 000 грн., а останній зобов`язався повернути борг до 01.05.2022 року.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

А тому у відповідності до ст. 1049 ЦК України, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення із ОСОБА_2 суми позики у розмірі 24 000 грн. підлягають задоволенню.

Також позивач просив стягнути з відповідача проценти за користування належними йому коштами в межах строку договору позики 22 814 грн.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Оскільки розпискою між сторонами не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути проценти за користування коштами в межах строку договору позики у розмірі 22 814 грн.

Проценти за користування чужими коштами з 01.05.2022 по 01.02.2023 року у сумі 331 200 грн. не підлягають стягненню з відповідача, з огляду на таке.

Зі змісту розписки вбачається, що відповідач зобов`язався сплачувати проценти згідно ст. 536 ЦК України у розмірі 5 % від суми позики за кожен день поза строкового користування.

Припис абзацу 2 частини 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18, постанова Верховного Суду від 06.11.2019 р. у справі № 359/2703/15ц).

Враховуючи викладене у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 процентів за користування чужими коштами з 01.05.2022 по 01.02.2023 у розмірі 331 200 грн. за договором позики від 03.06.2021 необхідно відмовити.

Крім того, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути 3% річних та індекс інфляції за весь час прострочення з огляду на таке.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст.625 ЦК України).

Розрахунок 3% річних у сумі 544 грн. та 2 760 грн. індекс інфляції, який наданий позивачем, відповідачем не спростований.

Тому позовні вимоги про стягнення 3% річних у сумі 544 грн. та 2 760 грн. індекс інфляції підлягають задоволенню.

Також 01.09.2021 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики на суму 10 000 грн. Відповідач ОСОБА_2 отримав кошти та був зобов`язаний повернути вказану суму до 01.05.2022. Вказане зобов`язання відповідач не виконав.

Згідно з ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У договорі встановлений строк повернення позики до 01.05.2022. Оскільки відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконав вказане зобов`язання, він не повернув позивачу 10 000 грн., то з нього на користь позивача необхідно стягнути 10 000 грн. суми позики.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Оскільки договором позики між сторонами не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути проценти за користування коштами в межах строку договору позики у розмірі 7 321 грн.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст.625 ЦК України).

Розрахунок 3% річних у сумі 226 грн. та 1 150 грн. індекс інфляції, який наданий позивачем, відповідачем не спростований.

Тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути 3% річних у сумі 226 грн. та 1 150 грн. індекс інфляції.

Крім того, умовами договору позики від 01.09.2024 передбачено, що у разі порушення позичальником строку повернення боргу, позичальник оплачує позикодавцю неустойку з розрахунку 5% за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

За змістом приписів параграфу 2 глави 49 ЦК України особливість пені полягає у тому, що вона нараховується з першого дня прострочення та доти, поки зобов`язання не буде виконане. Період, за який нараховується пеня за порушення зобов`язання, не обмежується. Її розмір збільшується залежно від тривалості порушення зобов`язання. Тобто, вона може нараховуватися на суму невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання (зокрема, щодо повернення кредиту чи сплати процентів за кредитом) протягом усього періоду прострочення, якщо інше не вказано у законі чи в договорі.

Судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору щодо повернення суми позики в строк, визначений сторонами 01.05.2022, отже позивач має право вимагати від відповідача сплати пені, розмір та строк нарахування якої сторони визначили у договорі позики.

Позивач розрахував пеню за несвоєчасне повернення відповідачем позики в розмірі 138 000 грн за період з 01.05.2022 по 01.02.2023, тобто за 276 днів.

Разом з тим, згідно з частиною третьою статті 549, частиною третьою статті 551 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, розмір може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц.

Судова практика щодо зменшення розміру неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, є сталою і послідовно застосовується судами. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц та від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 також зазначила про зменшення розміру неустойки, якщо такий розмір є завищеним порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити.

Частина третя статті 551 ЦК України визначила такі підстави для її застосування: значне перевищення розміру неустойки заявленому розміру збитків; наявність інших обставин, які мають істотне значення.

Тобто, перелік підстав для застосування зазначеної норми не є вичерпним і не конкретизований. При застосуванні частини третьої статті 551 ЦК України суди в основному керуються обставинами конкретної ситуації, внутрішнім переконанням, а також принципами розумності, справедливості і пропорційності у цивільному судочинстві.

За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень ЦК України вважаються, зокрема: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання).

Тобто залежно від виду зобов`язання різняться й критерії застосування норми про можливість зменшення судом розміру неустойки.

Суди мають виходити з обставин конкретної справи, враховувати передбачені частиною третьою статті 2 ЦПК України основні засади цивільного судочинства, зокрема змагальність сторін, диспозитивність, пропорційність, а також передбачені частиною шостою статті 3 цього Кодексу принципи справедливості, добросовісності та розумності.

Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо (стаття 11 ЦПК України).

З урахуванням викладеного, суд вважає, що оскільки розмір пені значно перевищує суму позики, тому з урахуванням засад розумності, добросовісності та справедливості, приходить до висновку про зменшення суми пені і стягнення із відповідача на користь позивача 5 000 грн. пені за несвоєчасне повернення позики за договором позики від 01.09.2021.

Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 738,14 грн.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 411,60 грн.

Керуючись ст. 526, 536, 549 ч. 3, 551, 625 ч. 2, 1046, 1047, 1048, 1049 ч. 1 ЦК України, ст. 11, 81, 89, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) про стягнення боргу за угодою позикизадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 заборгованість за:

- договором позики від 03.06.2021 року у розмірі 50 118 (п`ятдесят тисяч сто вісімнадцять) грн. 00 коп., з яких:

24 000 (двадцять чотири тисячі) сума позики;

22 814 (двадцять дві тисячі вісімсот чотирнадцять) грн. проценти за період з 03.06.2021 року по 01.05.2022 року;

2 760 (дві тисячі сімсот шістдесят) грн. індекс інфляції;

544 (п`ятсот сорок чотири) грн. 3 % річних,

- договором позики від 01.09.2021 року у розмірі 23 697 (двадцять три тисячі шістсот дев`яносто сім) грн. 00 коп., з яких:

10 000 (десять тисяч) сума позики;

7 321 (сім тисяч триста двадцять одна) грн. проценти за період з 01.09.2021 року по 01.05.2022 року;

226 (двісті двадцять шість) грн. 3 % річних;

1 150 (одна тисяча сто п`ятдесят) грн. індекс інфляці;

5 000 (п`ять тисяч) грн. неустойка.

У задоволенні решти вимог позову відмовити

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 738 (сімсот тридцять вісім) грн. 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 411(чотириста одинадцять) грн. 60 коп.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня складення судового рішення апеляційної скарги.

Суддя: М.П. Орендарчук