ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2024 року м. Чернівці Cправа № 725/3588/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.,

секретар: Паучек І.І.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 червня 2024 року, ухваленого під головуванням судді Вольської-Тонієвич О.В., дата складання повного тексту рішення не зазначена, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Позов мотивований тим, що сторони перебували в цивільному шлюбі, під час якого ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_4 . Після припинення стосунків, відповідно до рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.10.2016 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки в розмірі 1000 грн, але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Стверджувала, що з часу ухвалення рішення суду потреби дитини змінилися, розмір витрат на її утримання значно збільшився. Дитина навчається у 2 класі, відвідує гуртки, що, в свою чергу, збільшує витрати, пов`язані з наведеним, та в середньому такі становлять 5000 грн на місяць.

Зазначає, що відповідач працює за кордоном в Англії, систематично порушує строки сплати аліментів у зв`язку із чим виникає періодична заборгованість, рідко спілкується з донькою, не цікавиться життям та захопленнями дитини.

На підставі наведеного, з посиланням на норми права, які регулюють спірні правовідносини, просила збільшити стягуваний розмір аліментів з відповідача з 1000 грн до 5000 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував щодо позовних вимог позивача.

Провадження №22-ц/822/743/24

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 червня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 04.10.2016 року. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 4000 грн щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, та стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1090 грн судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням в частині розміру, визначених до стягнення аліментів, ОСОБА_2 через свого представника оскаржив його в апеляційному порядку, посилається на норми права, що регулюють спірні правовідносини, та просить рішення суду змінити, зменшився суму стягуваних аліментів з 4000 грн до 2800 грн.

В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що вчасно сплачує аліменти, він та його батьки приймають участь у житті дитини, купують одяг, фрукти, овочі, іграшки, телефон, допомагають матеріально.

Стверджує, що у нього на утриманні перебуває ще одна дитина, докази чого знаходяться в матеріалах справи, а відповідачка не вказала свій розмір доходу, не підтверджується також факт працевлаштування відповідача в Англії та не надано доказів покращення його матеріального стану.

Суд першої інстанції не взяв до уваги зазначені обставини та безпідставно дійшов висновку про часткове задоволення позову та збільшення стягуваних аліментів до 4000 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача просить її залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Вказує, що дитина не бачила батька біля 3 років, він телефонує до неї з номерів, що мають код іншої країни, а саме +44 (код Великої Британії), що, на її думку, свідчить про покращення матеріального стану відповідача.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справив в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог приходить до наступного висновку.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону відповідає не в повній мірі.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення вимог суд вказав, що позивач, як одержувач, довела свої вимоги щодо необхідності зміни стягуваних аліментів з мотивів недостатності розміру раніше присуджених до стягнення аліментів, який є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, оскільки на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, так як збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні.

З урахуванням стану здоров`я та матеріального становища сторін, фактичних витрат, які несе позивачка на утримання доньки суд, дійшов висновку про стягнення з відповідача 4 000 грн.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Сторони у справі є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.3).

Заочним рішенням Першотравневого районного суду міста Чернівці від 04.10.2016 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на виховання малолітньої доньки ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно, починаючи з 14.07.2016 року.

Вказане рішення змінено рішенням апеляційного суду Чернівецької області від 30.11.2016 року шляхом виключення з абзацу другого резолютивної частини рішення суду слова «та виховання» та доповнено вказану частину рішення після слів «на користь ОСОБА_1 » словами «на утримання». В решті рішення залишити без змін (а.с.4-9).

З листа першого відділу ДВС у м. Чернівці від 17.05.2024 року №88188 та доданих розрахунків заборгованості зі сплати аліментів по ВП №53263670 та ВП №52760923 станом на 14.05.2024 року у ОСОБА_2 борг відсутній. Крім того, зазначеним листом підтверджується, що з ОСОБА_2 стягуються аліменти на користь ОСОБА_6 (а.с.23-25).

Зі знімку екрану телефона вбачається переписка між особами, де видно номер НОМЕР_2 , НОМЕР_3 (а.с.38-40, 75).

До апеляційної скарги також додано довідку Чернівецької гімназії №1 від 05.07.2024 року №01-30/177, згідно якої ОСОБА_5 , учениця 3-А класу, у 2023/2024 навчальному році відвідувала групу подовженого дня та харчувалась в шкільній їдальні за власні кошти, середня вартість обіду 80 грн (а.с.74).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 8 ЗУ «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Так, аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. При цьому, виходячи з положень чинного законодавства, доступ дитини до даних благ не залежить від перебування батьків у шлюбі. Аліменти є власністю самої дитини, а не батьків. Батьки лише отримують та використовують їх від імені дітей. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Тобто перебування батьків у шлюбі або його розірвання не впливає на обов`язок батьків утримувати дитину.

За нормами частин 1 та 2 ст.141 СК України мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно положень ч.ч.1-3 ста.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В силу ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Згідно зі ст.7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.

Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, у статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

Таким чином, особа, яка одержує аліменти, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося її матеріальне становище, змінився сімейний стан чи стан її здоров`я чи дитини, або ж покращилося матеріальне становище, змінився сімейний стан (зменшилась кількість утриманців) чи стан здоров`я платника аліментів.

При вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів, суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Апелянт не погоджується з висновками суду, зазначивши у апеляційній скарзі, що позивачем не надано доказів у підтвердження обставин, які дають змогу встановити наявність достатніх підстав для збільшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення суду, посилаючись на зміну потреб дитини з її віком, збільшення витрат на утримання дитини у зв`язку зі зростанням цін на продукти харчування, одяг, взуття, шкільне приладдя, проїзд у транспорті, відвідування гуртків, покращення матеріального стану платника аліментів.

Виходячи з положень статей 182, 192 СК України при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я, зміни сімейного стану сторін.

Однак, при пред`явленні позову про збільшення розміру аліментів, визначених у твердій грошовій сумі, а саме 5000 грн, позивачем не доведено та не надано належних та допустимих доказів того факту, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінився матеріальний або сімейний стан платника в бік покращення, або одержувача аліментів в бік погіршення, виникли інші обставини, що відіграють суттєве значення в житті сторін чи їхньої неповнолітньої дитини, що є підставою для збільшення розміру аліментів.

До позовної заяви не додано жодного письмового доказу щодо матеріального стану позивача, його погіршення, як і матеріального стану відповідача та його покращення, перебування ОСОБА_2 за кордоном, що могло б свідчити про його працевлаштування в Англії, як стверджує ОСОБА_1 .

Відвідування дитиною додатково гуртків: карате, англійської мови та образотворчого мистецтва за своєю суттю належать до додаткових витрат, стягнення яких здійснюється шляхом пред`явлення відповідного позову в порядку, передбаченому чинним законодавством.

Таким чином, розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не виконала вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову в повній мірі. Не обґрунтувала позовні вимоги доказами, не навела підстави для збільшення розміру стягуваних аліментів з 1000 грн на 5000 грн, а суд першої інстанції, стягуючи з відповідача аліменти в збільшеному розмірі, не навів належного обґрунтування щодо наявності підстав для зміни розміру стягуваних аліментів з врахуванням положень ст.182 СК України щодо погіршення стану здоров`я дитини, погіршення матеріального становища стягувача чи достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Крім цього, апеляційний суд наголошує на тім, що сімейне законодавство також зобов`язує й матір дитини забезпечити такій достатній рівень матеріального забезпечення, у всякому разі не нижче ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ті обставини, що з віком потреби дітей зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає донька, на її утримання, на забезпечення освіти, гармонійного розвитку, лікування, медичного догляду та відпочинку, є загальновідомими та не потребують доказуванню.

Верховний Суд у постанові від 11 березня 2020 року (справа №759/10277/18) дійшов висновку, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява № 31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

Таким чином, колегія суддів враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дітей/дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини/дітей, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір, та з урахуванням того, що відповідач в апеляційній скарзі визнає можливість сплачувати аліменти на дитину у збільшеному розмірі в сумі 2800 грн, про що останнім зазначено в прохальній частині такої, суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, рішення суду змінити, визначивши до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 2800 грн, що в сукупності із обов`язком матері в утриманні дитини буде більшим, ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку.

В силу приписів ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст.374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 19 червня 2024 року змінити, визначивши до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 у розмірі 2800 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту.

Головуючий І.Н. Лисак

Судді: Н.К. Височанська

І.М. Литвинюк