Справа № 148/1708/24
Провадження №2/148/664/24
27 вересня 2024 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: судді Штифурко Л.А.
секретаря Лиженко Є.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
встановив:
В липні 2024 ПрАТ «УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог послалося на те, що 27.05.2020 між позивачем та відповідачем було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме Поліс № АО-3262354, яким забезпечено транспортний засіб «ВАЗ 2109», д.р.н. НОМЕР_1 .
Крім того, 21.12.2020 о 20:00 год. ОСОБА_1 по вул. Центральній у с. Білоусівка керував автомобілем «ВАЗ 2109», д.р.н. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності свідків.
Винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП визнано відповідача, що підтверджується постановою Тульчинського районного суду Вінницької області по справі №148/33/21 від 17.03.2021.
У зв`язку з тим, що відповідач відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_2 , посилаючись на норми ст. 1191 ЦК України, ст. 38.1.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з метою захисту своїх прав та інтересів ПрАТ «УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" звернулося з суд з регресним позовом до відповідача та просить стягнути з останнього на свою користь суму сплаченого майнового відшкодування в розмірі 24 540,00 грн. та судовий збір в розмірі 3028 грн.
В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. В позовній заяві він просить розглянути справу без його участі, заперечень щодо заочного розгляду справи немає.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового засідання, про причину своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав.
За таких обставин у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач не заперечив проти такого порядку вирішення спору.
У відповідності до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить наступних висновків.
Судом встановлено, що 27.05.2020 між ПрАТ «УСК "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" та ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АО-3262354, про що свідчить його копія (а.с. 6). За змістом умов вказаного договору забезпеченим транспортним засобом є ВАЗ 2109, номерний знак НОМЕР_1 , строк дії договору з 30.05.2020 по 30.05.2021; страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну становить 130000 грн; розмір франшизи - 2600 грн; базовий платіж та коригуючі коефіціенти, що застосовувалися для розрахунку розміру страхового платежу: Бп -180, К1 - 1, К2 - 1,5, К3 - 1, К4 - 1,67, К5 - 1, К6 - 1, К7-1, К8-1 строк 1; страховий платіж 451 грн.
Згідно постанови Тульчинського районного суду Вінницької області від 17.03.2021 № 148/33/21, яка набрала законної сили 30.03.2021, ОСОБА_1 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого за ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП за наступних обставин.
Крім того, 21.12.2020 о 20:00 год. ОСОБА_1 по вул. Центральній у с. Білоусівка, Тульчинський район Вінницька область, керував автомобілем ВАЗ 2109, державний номерний знак НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з ротової порожнини. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_1 відмовився у присутності свідків (а.с. 7-8).
Відповідно до копії посвідчення водія серії НОМЕР_5 ОСОБА_3 має право керувати транспортними засобами категорії В (а.с. 11).
Опис пошкоджень транспортного засобу та вартості ремонтних робіт викладено у ремонтній калькуляції №21-0380238 від 11.06.2021 (а.с. 20-22).
Вирішуючи даний спір, суд виходить із такого.
Частиною 2 ст. 1187 ЦК України зазначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу, Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовані Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (надалі Законом).
Статтею 3 Закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 5 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Особами, відповідальність яких застрахована, відповідно до п.1.4 ст.1 Закону є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
З огляду на вищевикладене, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.
За змістом ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.
Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Згідно із ст. 28 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого це, в тому числі, шкода пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
За правилами статті 36 Закону страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування.
Підпунктом "в" підпункту 38.1.1 п. 38.1 ст.38 Закону передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він, зокрема, відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставусвоїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.
За змістом ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 3028 грн. (а.с. 3).
На підставі викладеного, керуючись ст .ст. 15, 979, 1166, 1187, 1191 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, 223, 247, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
ухвалив:
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" судовий збір в сумі 3028 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повне рішення складено 02.10.2024.
Суддя Л.А. Штифурко