Справа № 192/92/24
Провадження № 2/192/219/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2024 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Тітової О.О.

за участю: секретаря судових засідань Біжко Ю.М.

представників сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача - адвоката Мулька А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Солоне Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,

встановив:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів, сплачених за житлово-комунальні послуги по доставці (транспортуванню) природного газу до квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 в розмірі 863 гривні 79 копійок та вирішення питання розподілу судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог послалась на те, що квартири АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 належить позивачу та відповідачу на праві спільної часткової власності, позивачу належить 2/3 частини квартири, а відповідачці - 1/3 частина. Вказана квартира в подальшому за спільною нотаріально посвідченою заявою визначено порядок володіння та користування нею. У власність позивача перейшла жила кімната площею 12,3 кв.м, жила кімната площею 7,9 кв.м, кладова площею 0,4 кв.м, у власність відповідачки жила кімната площею 16 кв.м, кладова площею 0,4 кв.м, у спільному користуванні залишились коридор, кухня, ванна, туалет. Згідно з висновком технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 10.02.2014 визначено склад новоутворених об`єктів та їх адреса. Так, згідно з рішення виконкому Солонянської селищної ради від 11.05.2017 №10 виділеній квартирі позивачки присвоєно номер 6, а відповідачки 6 «а». В 2015 році за згодою відповідачки позивач оформила на себе особові рахунки на комунальні послуги. З 2017 року в квартирі ніхто не проживає через проблеми у спілкуванні. Однак, з 2020 року почалися нарахування комунальних платежів за доставку (транспортування) операторами ГРМ природного газу, однак відповідач знаючи про нарахування оплати за доставку газу до квартир АДРЕСА_3 свідомо ігнорувала оплату. Позивачем самостійно за 2020 рік було сплачено 410 грн 76 коп., за 2021 рік 367 грн 38 коп., за 2022 рік 474 грн 72 коп., за 2023 рік 474,72 грн, а всього на суму 1727 грн 58 коп. Заборгованість за розподіл природного газу по особовому рахунку в квартирі АДРЕСА_1 та АДРЕСА_1 , які становлять єдине житлове приміщення відсутня. Тому з посиланням на положення ст. ст. 322, 356, 360, 541, 543, 544 ЦК України просила стягнути половину сплачених нею платежів за транспортування природного газу.

Ухвалою суду від 22 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачкою до суду подано відзив на позовну заяву, в якому вона заперечувала щодо позову та посилалась на те, що не мешкає в квартирі через штучно створені позивачем перешкоди, в квартирі відсутнє газо та електропостачання. Після оформлення позивачем особових рахунків вона не захотіла сплачувати послуги за своєю частиною у зв`язку з чим утворився борг за електроенергією та у всій квартирі було вимкнене світло, згодом борг було сплачено позивачем, але заяву на підключення подачу електроенергії до квартири позивач так і не написала, в квартирі відсутня електроенергія на її заяви про підключення електроенергії було отримано відповідь, що заяву може пожати лише особа на яку оформлено особовий рахунок. Подібна ситуація була і з подачею газу до квартири, 20.05.2017 року аварійно-диспетчерською групою на підставі заявки від позивача у зв`язку з витоком газу на гнучкому опуску до плити газової її було відключено від газопостачання та встановлено заглушки, нею - відповідачкою було придбано новий шланг, але підключити плиту до подачі газу можливо лише після особистої заяви власника особового рахунку позивачки. Тобто з 20.05.2017 офіційно припинено подачу газу до квартири. В кімнаті власником якої вона є з 24.12.2015 року відрізано та вилучено радіатор, тому опалення кімнати не відбувалось. Щодо укладення позивачкою договору на оплату доставки газу вона не знала.

Представником позивача надано відповідь на відзив в яких він посилався на положення Кодексу ГРМ щодо потужностей споживача газу, зміст права власності на який не впливає місце проживання власника та місце знаходження його майна. Передбачений порядок укладення одного договору за однією адресою.

Представником відповідачки адвокатом Мульком А.В. суду надано заперечення в яких представником проведено розрахунок у процентному відношення права спільної сумісної власності у квартирі сторін з яких лише 13,05% належить відповідачці за які вона законодавчо має нести відповідальність за утримання спільної сумісної власності, але лише в тому разі, якщо відповідно до ст. 369 ЦК України відповідачка як співвласник схвалить рішення прийняте позивачкою, яка є іншим співвласником. Позивачкою не надано доказів на підтвердження правових підстав нею вчинено оплату витрат з доставки газу, договору про розподіл природного газу не надано, як не надано і згоди відповідачки на укладення договору. Наданий договір передбачає оплату послуг газопостачання по фактичному споживанню, але з 20.05.2017 в квартирі відсутнє газопостачання.

Ухвалою суду від 08 квітня 2024 року постановленою в судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати судом залишено без розгляду письмові пояснення представника позивача з огляду на положення ч.5 ст. 174 ЦПК України. Дозволу суду для подачі додаткових пояснень позивачкою чи її представником не запитувалось, а суд не визнавав необхідним подачу додаткових пояснень щодо будь-яких питань.

Строки для подачі заяв по суті були визначені ухвалою про відкриття провадження.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги з підстав викладених в заявах по суті, вказав, що намагався надати додаткові письмові пояснення, однак, на його думку, суд безпідставно повернув їх без розгляду.

Представник відповідача адвокат Мулько А.В. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі за недоведеністю, оскільки будь-якої згоди на укладення договору на доставку газу відповідачем надано не було, правові підстави та розмір сплачених позивачем коштів, половину з яких позивач просить стягнути з відповідачки нічим не підтверджений.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Сторони є сестрами та їм на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_2 : позивачу належить 2/3 частини квартири, а відповідачці - 1/3 частина.

Нотаріально посвідченою заявою від 07 лютого 2014 року сторонами визначено порядок володіння та користування квартирою згідно з яким у власність позивача перейшла житлова кімната площею 12,3 кв.м, житлова кімната площею 7,9 кв.м, кладова площею 0,4 кв.м, у власність відповідачки житлова кімната площею 16 кв.м, кладова площею 0,4 кв.м, у спільному користуванні залишились коридор, кухня, ванна, туалет.

Згідно з висновком щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна від 10.02.2014 року №11 визначено склад новоутворених об`єктів нерухомого майна та їх адреси, згідно з яким 2/3 частки квартири належної позивачу та 1/3 частка квартири належної відповідачці згідно з розподілом їх часток знаходяться за однією адресою: АДРЕСА_4 .

Згідно з витягом з рішення виконавчого комітету Солонянської селищної ради №10 від 11.05.2017 встановлено адресу комунальній квартирі, що складається з житлової кімнати площею 12,3 кв.м, житлової кімнати площею 7,9 кв.м, кладової площею 0,4 кв.м і належної позивачці - ОСОБА_2 : АДРЕСА_4 .

Вказані вище обставини визнаються сторонами.

Згідно з договором 280042 від 01.04.2015 укладеного ПАТ «Дніпропетровськгаз» з позивачем ОСОБА_2 опалювальна площа приватного будинку за договором 50 кв.м., у реквізитах щодо споживача після підпису позивача зазначено співвласника відповідачку ОСОБА_3 , однак підпис відповідачки відсутній.

Згідно з дублікатами чеків позивачем 12.02.2020 за розподіл (доставку) природного газу АТ «Дніпропетровськгаз» (розподіл) сплачено 139.28 грн, 17.03.2020 69.64 грн, 16.07.2020 3.14 грн, 12.06.2020 19.68 грн, 11.09.2020 35.80 грн, 12.08.2020 35.79 грн, 10.11.2020 35.80 грн, 10.10.2020 35.79 грн, 03.01.2021 36.73 грн, 02.12.2020 35.80 грн, 10.01.2023 658.43 грн, 06.05.2021 146.95 грн, 16.09.2023 158.26 грн, 04.05.2023 197.82 грн, 30.12.2023 79.13 грн, 27.10.2023 39.56 грн.

Згідно з довідкою ТОВ «Газорозподільні мережі України» від 02.01.2024 станом на 02.01.2024 за розподіл природного газу по особовому рахунку № НОМЕР_1 відсутній борг.

Згідно з копією акту від 24.12.2015 підписаного головою Солонянського участка ПАТ «Дніпропетровськгаз» та ОСОБА_3 при огляді житлової квартири за адресою: АДРЕСА_4 житлова кімната площею 16 кв.м фактично не опалюється (батарея відрізана) від основного опалення.

Згідно з відповіддю Кам`янського відділення ПАТ «Дніпропетровськгаз» ОСОБА_3 від 24.07.2017 № Др02.33-ЛВ-10549-0717 за правилами надання населенню послуг з газопостачання, які затв.Постановою КМУ №2246 від 09.12.1999 газопостачальником за однією адресою укладається один договір, у разі коли об`єкт споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх співвласників (користувачів) про робиться відмітка в договорі. За адресою: АДРЕСА_4 встановлено технічну неможливість окремого приєднання як співвласника до ГРМ.

Згідно з відповіддю ПАТ «Дніпропетровськгаз» ОСОБА_3 від 30.01.2019 №49001.З-ЛВ-1337-0119 у відповідь на звернення від 29.01.2029 щодо розпломбування газового приладу за адресою: АДРЕСА_4 у зв`язку з надходженням заявки про виток газу працівниками АДС було виявлено технічні порушення та газопостачання до плити було припинено. Для відновлення газопостачання ОСОБА_2 необхідно звернутись з письмовою заявою до Центру обслуговування клієнтів.

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 11.03. 2024 складеним за участі представників громадськості ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та начальника відділу організаційно-кадрової роботи діловодства та контролю Солонянської селищної ради Дермостук Л. в квартирі сторін житлово-побутові умови не придатні для проживання.

Згідно з довідкою ДПТНЗ «Солонянський професійний аграрний ліцей» від 11.03.2024 відповідач ОСОБА_3 з донькою та онукою мешкають у гуртожитку закладу по договору найму з 2017 року без реєстрації.

Позивач вважає, що так як відповідач є співвласником квартири вона має нести витрати пов`язані з її утриманням, зокрема, витрати на доставку газу.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частин 1, 2, 3 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 725/3790/16-ц, тлумачення статті 360 Цивільного кодексу України свідчить, що управління, утримання та збереження спільного майна не охоплює собою житлово-комунальні послуги. Це зумовлено тим, що житлово-комунальні послуги надаються на підставі договору про надання таких послуг. Більше того, житлово-комунальні послуги надаються не квартирі, як об`єкту права власності, а певному суб`єкту - власнику (співвласнику, наймачу, суб`єкту сервітуту тощо) квартири, який проживає в квартирі. По своїй суті надання житлово-комунальних послуг направлене на задоволення потреб власника (співвласника, наймача, суб`єкта сервітуту тощо) квартири і споживаються саме відповідним суб`єктом, а не для управління, утримання та збереження квартири, що перебуває в спільній частковій власності.

Судом встановлено та визнається сторонами, що ані позивач, ані відповідач не проживають в квартирі за адресою: АДРЕСА_4 .

Судом також встановлено, що з 2017 року в належній на праві власності відповідачці 1/3 частині квартири відсутнє опалення, в квартирі відсутнє газопостачання, оскільки газова плита відключена від постачання.

Згідно з абз.5 п. 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем якщо об`єкт побутового споживача перебуває у власності (користуванні) кількох осіб, укладається один договір з одним із співвласників (користувачів) за умови письмової згоди всіх інших співвласників (користувачів), про що робиться відмітка в заяві-приєднанні.

Згідно з п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу.

Згідно з п. 7 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Суду не надано доказів на підтвердження письмової згоди відповідачки ОСОБА_3 на укладення договору з розподілу природного газу, підписання заяви-приєднання чи акцептування будь-яким чином договору, як співвласником квартири.

Натомість позивач вчинила дії, які засвідчили її бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема сплатила кошти із призначенням платежу плата за розподіл (доставку) газу.

Відповідно до ч. 1ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Згідно з п. 6 глави 6 розділу VI Кодексу газорозподільних систем оплата вартості послуг за договором розподілу природного газу здійснюється споживачем на підставі відповідного рахунка Оператора ГРМ на умовах договору розподілу природного газу з моменту його укладання.

Позивач зазначає, що за період з 2020 по 2023 рік сплатила 1727 грн 58 коп., просить стягнути з відповідача половину вказаної суми 863 гривні 79 коп, хоча частка відповідачки є меншою та становить 1/3 частину, доказів на підтвердження надання послуг та їх вартості, зокрема, послуг з доставки газу за вказаний період на суму 1727 грн 58 коп. суду не надано, будь-яких рахунків Оператора ГРМ суду не надано.

Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Враховуючи, що на підтвердження надання послуг з розподілу природного газу до квартири сторін, підстав для сплати позивачкою за 2020-2023 роки 1727 грн 58 коп за розподіл (доставку) газу суду не надано належних, достовірних та достатніх доказів, суд позбавлений можливості дійти висновку про обов`язок відповідача сплатити кошти за розподіл (доставку) газу у зв`язку з виконанням цього обов`язку позивачем, здійснити перерахунок обов`язку відповідача відповідно до її частки у праві власності.

Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Позивачем чи його представником суду не надано доказів на підтвердження вартості послуг за договором розподілу природного газу за адресою: АДРЕСА_4 за 2020-2023 роки з урахуванням встановлених судом обставин щодо відсутності газопостачання до належної відповідачці частини квартири, опломбування газового приладу у місці спільного користування кухні, тобто заявлені позовні вимоги не підтверджені належними та допустимими доказами, тому відсутні підстави для задоволення позову.

За таких обставин, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі за недоведеністю заявлених вимог.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-80, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 коштів, сплачених за житлово-комунальні послуги по доставці (транспортуванню) природного газу до квартири АДРЕСА_5 в розмірі 863 (вісімсот шістдесят три) гривні 79 копійок відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 12.06.2024.

Позивач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 .

Суддя О.О. Тітова