Провадження № 2/582/243/24
Справа № 582/828/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" жовтня 2024 р.

Недригайлівський районний суд Сумської області у складі: головуючого судді Яковенко Н.М., за участю секретаря Ярмоленко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Недригайлів за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В :

03 липня 2024 року директор Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» Марія Ткаченко звернулась до суду із цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягнути із відповідача ОСОБА_1 заборгованість за договором №359266 від 09.09.2020 у розмірі 42730,13 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн.

Свої вимоги аргументує тим, що 09 вересня 2020 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №359266, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 25000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит в строк до 09.09.2022 з моменту отримання кредиту та сплатити проценти за користування кредитним коштами на умовах, визначених умовами Договору кредиту.

26 листопада 2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №26-11/2021/13, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги до Боржників за Договорами кредиту, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №359266 від 09 вересня 2020 року, що укладений між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1

10 березня 2023року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір №10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні.

У порушення зазначених умов договору відповідач своє зобов`язання щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами та сплати суми основного боргу у розмірі та строки, визначені вищевказаним договором не виконав належним чином. Станом на 04.06.2024 року заборгованість за кредитним договором становить 42730,13 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20508,15 грн. та заборгованості по відсоткам на дату відступлення права вимоги у розмірі 22221,98 грн. Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню.

Ухвалою суду від 08.07.2024 у справі відкрито спрощене провадження з повідомленням сторін.

20.08.2024 відповідач направив до суду відзив на позов, у якому позовні вимоги позивача визнав частково. Вважає, що нарахована сума по відсотках за користування кредитом 22221,98 грн не відповідає вимогам чинного законодавства про захист прав споживачів, є явно завищеною. Тому просив у задоволенні позову у частині стягнення 12500 грн заборгованості за нарахованими процентами відмовити у зв`язку з його незаконністю та необґрунтованістю. Також просив зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката із 13000 грн до 2000 грн, оскільки витрати на правничу допомогу у розмірі 13000 грн, які заявлені позивачем, є неспіврозмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим часом, спрощеним провадженням у справі.

24.09.2024 позивач направив до суду додаткові пояснення, у яких зазначив, що відповідач визнає факт укладення кредитного договору, видачі коштів та наявності заборгованості, проте заперечує проти розміру відсотків, комісії та витрат на правничу допомогу. Незгода Відповідача із розрахунком заборгованості не позбавляє його можливості, на підтвердження своїх доводів, надати свій «контррозрахунок». Але відповідачем не було надано ніяких доказів виконання зобов`язань, в тому числі доказів невірного нарахування виниклої суми заборгованості по відсоткам, відповідно до умов Договору, в тому числі шляхом проведення та надання власного контррозрахунку. Таким чином, відповідачем не були зроблені арифметичні розрахунки суми заборгованості належним чином та у відповідності до всіх визначених та погоджених сторонами умов договору. Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами Договору.

Щодо зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, але відповідач не наводить обґрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Твердження Відповідача не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Тому на думку представника позивача такі твердження є припущеннями. На підставі цих мотивів представник позивача просить позов задовольнити у повному обсязі.

Представник позивача ТОВ «Коллект центр» надіслав до суду заяву, у якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 09 вересня 2020 року між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №359266, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 25000 грн. на строк 730 днів, з терміном повернення до 09.09.2022 зі сплатою процентів за користування кредитом (а.с.5-6).

Пунктом 1.5. Договору кредиту передбачено, що процентна ставка за договором є фіксованою, а розмір відсоткової ставки за кредитом залежить від періоду її встановлення та складає: за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних), за усі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту - 85% річних.

Відповідно до п. 2.1. кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 20000 грн за реквізитами платіжної картки, які надані споживачем товариству у будь який спосіб, у розмірі 5 000 на користь товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 договору.

Відповідно до п. 3.1. Договору кредиту нарахування процентів за Договором здійснюється в межах строку надання кредиту, визначеного у п. 1.4. Договору, на залишок заборгованості за кредитом, що вказаний в Графіку платежів, виходячи з припущення, що Споживач виконає свої зобов`язання на умовах та в строки, передбачені Договором.

Пунктом 3.2. Договору кредиту встановлено, що нарахування процентів здійснюється за фактичну кількість календарних днів, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та у році.

Позивачем належним чином виконані умови договору, що підтверджується копією платіжного доручення (а.с.9 на звороті) та перераховано кредитні кошти в розмірі 20000 грн за договором №359266.

26 листопада 2021 року між ТОВ «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №26-11/2021/13, відповідно до якого ТОВ «Слон кредит» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги до Боржників за Договорами кредиту, у тому числі за Договором про надання споживчого кредиту №359266 від 09.09.2020, що укладений між ТОВ «Слон кредит» та ОСОБА_1 (а.с.13-14).

10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено Договір №10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача. Таким чином, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні (а.с.19-21).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 42730,13 грн. (а.с.23-24).

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 04.06.2024 заборгованість відповідача становить 42730,13 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20508,15 грн. а заборгованості по відсоткам на дату відступлення права вимоги у розмірі 22221,98 грн. (а.с.12).

Відповідачем будь-яких доказів на спростування правильності розрахунку заборгованості за договором не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ст. 83 ЦПК України).

Суд погоджується з розрахунком позивача щодо заборгованості за кредитом (тіло кредиту), процентами за користування кредитом, а тому вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

При цьому, суд відхиляє заперечення відповідача щодо наявності підстав для зменшення відсотків за користування кредитом з огляду на таке.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч. 3 ст. 215 ЦК України).

Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс15 зроблено висновок, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (пункту 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

З досліджених доказів суд приходить до висновку, що укладаючи спірний кредитний договір, відповідач ОСОБА_1 повною мірою був ознайомлений з його умовами, вільно та свідомо надав свої персональні дані для його укладення та погодився виконувати усі зазначені в ньому зобов`язання.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов договору про надання споживчого кредиту №359266 вимогам законодавства про несправедливість його умов, без їх доведення відповідно до статей 76-81 ЦПК України.

Договір № 359266 від 09.09.2020 містить всі істотні умови, характерні для такого виду договорів, відповідач погодився з такою редакцією договору та самостійно надав свої персональні дані, необхідні для укладення договору, та особисто підписав його, а також заяву-анкету, паспорт споживчого кредиту, графік платежів до договору про надання споживчого кредиту.

Крім того, суд зауважує, що ознайомившись з умовами договору позики, ОСОБА_1 мав реальну можливість відмовитися від його укладення, однак на момент підписання договору у наданій редакції, додаткових вимог щодо спірних умов договору не заявляв, чим підтверджується свідоме визнання ним умов договору, в тому числі і оспорюваних умов.

Виходячи з оплатного характеру договору позики, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату відсотків за користування кредитом, є несправедливими та призводять до дисбалансу прав та обов`язків сторін договору, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено сторонами. При цьому обмеження денної процентної ставки, яке зазначене в Законі України «Про споживче кредитування» не може застосовуватися до договорів, які укладені до 24.12.2023.

Оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували відсутність заборгованості у відповідача перед ТОВ «Слон Кредит», або що вона має інший розмір, а також не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, суд приймає до уваги розрахунок наданий позивачем, відповідно до якого розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 359266 від 09.09.2022 становить 42 730,13 грн.

Посилання відповідача на необхідність застосування судом до даних правовідносин рішення Конституційного суду України від 11 липня 2013 року

№ 7-рп/2013 є нерелевантним, оскільки воно стосувалося офіційного тлумачення норм Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22 листопада 1996 року № 543/96-ВР та було адресовано Верховній Раді України з вимогою законодавчо врегулювати питання щодо встановлення справедливого розміру неустойки за прострочення виконання позичальниками - фізичними особами грошових зобов`язань у відносинах споживчого кредитування. Вказане питання врегульоване Законом України «Про споживче кредитування».

В даних правовідносинах питання стягнення неустойки позивачем не порушується, стягнення ж процентів за користування кредитом має іншу правову природу, нормативне обґрунтування та підстави їх стягнення з відповідача судом наведені вище.

Відповідно до ст. ст.512 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Відповідно до ст. 526-527 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Судом встановлено, що між ТОВ «Слон кредит» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір споживчого кредиту № 359266.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Слон кредит» та ТОВ «Вердикт Капітал» уклали договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги до відповідача перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», в тому числі і до відповідача.

В подальшому на підставі укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» договору про відступлення права вимоги, право грошової вимоги до ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал»

Відповідачем дійсність договорів факторингу не оспорюється. За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект центр» у повному обсязі.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З метою надання професійної правничої допомоги 02 січня 2023 року між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Колект Центр» було укладено договір № 02-01/2023 про надання правової допомоги (а.с.29).

На виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України позивачем надано Договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, укладений між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Колект Центр»; прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; заявку про надання юридичної допомоги № 576 від 02 січня 2024 року до договору № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, згідно з якою ціна з надання усної консультації з вивчення документів складає 3 000 000 грн. (2 години вартістю по 1 500 грн.), ціна складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 6 000 грн. (2 годин по 3000 грн.), Витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 08 січня 2024 року, згідно з яким загальна вартість наданих послуг складає 13 000 грн. (а.с.29 зворот-34).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні у матеріалах справи: Договір про надання правової допомоги №07-06/2024 від 07.06.2024, прайс-лист АО «Лігал Ассістанс»; платіжна інструкція від 11.06.2024 про оплату позивачем надання правової допомоги згідно договору №07-06 /2024 від 07.06.2024; заявка про надання юридичної допомоги №278 від 07.06.2024 та Витяг з акту № 2 про надання юридичної допомоги від 1.06.2024, є підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу (а.с.29-34).

Відповідно до положень ч. 4,5 ст. 137 ЦПК України щодо співмірності витрат на правову допомогу, суд вважає за можливе задовольнити клопотання відповідача частково та з урахуванням складності справи, обсягу виконаних представником позивача робіт, часом, витраченим на виконання цих робіт, ціни позову, розгляду судом справи без участі сторін, зменшити розмір витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача до 5 000 грн.

Тому, суд приходить до висновку, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» у розмірі 5 000 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, а тому сума судового збору в розмірі 3028 грн. 00 коп., яка сплачена позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-283, 352, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №359266 від 09.09.2020 у розмірі 42 730 (сорок дві тисячі сімсот тридцять) грн 13 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Сумського апеляційного суду у встановленому законом порядку.

Суддя : Н. М. Яковенко