Справа № 182/4143/23
Провадження № 2/0182/1090/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

07.11.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Рунчевої О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Нікополі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення коштів сплачених за комунальні послуги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступні обставини.

ОСОБА_2 є його рідним онуком. Його мати ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а дитина залишилася з ним. Після смерті матері Данили згідно рішення виконкому Нікопольської міської ради №943 від 14.11.2012 року він призначений опікуном над малолітнім ОСОБА_2 .

Також після смерті матері ОСОБА_2 вступив у спадкові права. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.06.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Другої Нікопольської державної нотаріальної контори Апальковим Є.В., ОСОБА_2 є власником кв. АДРЕСА_1 . Після набуття його онуком права власності на зазначене нерухоме майно він був призначений опікуном над належним йому майном на підставі рішення виконкому Нікопольської міської ради №602 від 09.07.2013 року.

У вказаній квартирі онук зареєстрований разом з колишнім співмешканцем його матері ОСОБА_3 . З моменту початку агресії Російської Федерації та оголошення воєнного стану на території України, в лютому 2022 року ОСОБА_2 виїхав за межі України, де і перебуває до теперішнього часу. Згідно довідки Служби у справах дітей Нікопольської міської ради від 09.08.2023 року №655, дитина влаштована в м.Терасса в Іспанії.

В належній онукові квартирі залишився проживати зареєстрований в ній ОСОБА_3 . С початку ніяких порозумінь не було. Проте, з травня 2022 року ОСОБА_3 перестав сплачувати комунальні платежі за користування водою, природним газом, світлом, вивіз сміття, хоча користувався цими послугами, та допустив утворення заборгованості. Зазначає, що неодноразово звертався до відповідача для погашення ним заборгованості по сплаті комунальних платежів, що утворились в належній його підопічного онука квартирі.

Проте усі вимоги щодо сплати ОСОБА_3 платежів за надання комунальних послуг в квартирі, де він проживав один, залишились без задоволення з боку відповідача. Йому прийшлося самостійно сплатити власні кошти для погашення заборгованості, що утворилась, по сплаті комунальних в квартирі АДРЕСА_1 .

Так, ним за період часу з 01.05.2022 року по 01.03.2023 року погашена заборгованість, що утворилась з вини ОСОБА_3 , за комунальні послуги в розмірі:

-за користування водою та каналізацією 806,08 грн.

-за користування природним газом 2110,81 грн.

-за розподіл природного газу 1413,30 грн.

-за користування електроенергією 2618,75 грн.

-за оплату послуг ОСББ «Квітучій дім 237А» - 1161,60 грн.

-за вивіз сміття 572,72 грн.

Оскільки відповідач і досі зареєстрований за адресою по АДРЕСА_2 оплату послуг з вивозу сміття продовжує сплачувати він.

Зазначає, що всього ним сплачено за комунальні послуги, якими користувався відповідач в належній ОСОБА_2 квартирі в сумі 8110,54 грн. Усі зазначені ним суми заборгованості по сплаті комунальних платежів утворились саме під час проживання в належній ОСОБА_2 квартирі відповідача. Він самотужки ліквідував заборгованість по сплаті комунальних платежів, що утворилась з вини відповідача під час його проживання належній ОСОБА_2 квартирі.

Оскільки власник нерухомого майна є неповнолітнім і не має власного заробітку, він є його опікуном та опікуном його майна, ним погашалась заборгованість по сплаті комунальних платежів в належній онукові квартирі. Таким чином, за час проживання ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 ним сплачено 7982,32 грн. за комунальні послуги, спожиті відповідачем.

Позивач просить суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , якій діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 сплачені ним витрати за комунальні послуги у розмірі 7982,32 грн.

Ухвалою про відкриття провадження від 11.09.2023 року позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, що відповідає вимогам ст. 279 ЦПК України. Відповідачу був наданий строк 15 днів з дня отримання ним такої ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву.

Вказана ухвала з копією позову та додатками до нього була направлена за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с.23-24). Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав ухвалу суду про відкриття провадження у справі 13.10.2023 року (а.с.27).

Клопотань до суду не надійшло, відповідач не скористався правом на відзив.

Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 червня 2013 року (а.с.5) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7) встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 48,4 кв. м, житловою площею 30,5 кв. м., на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 17.06.2013 року, належить ОСОБА_2 .

Згідно із Рішення Виконавчого комітету Нікопольської міської ради №943 від 14.11.2012 року ОСОБА_1 призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.9). Також, згідно Рішення Виконавчого комітету Нікопольської міської ради №602 від 09.07.2013 року ОСОБА_1 призначено опікуном над нерухомим майном (квартира), яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , власником якого є малолітній ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10).

Згідно із довідки №655 від 09.08.2023 року Служби у справах дітей Нікопольської міської ради ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на теперішній час з 05.03.2022 року перебуває за межами України та території Королівства Іспанії з Недержавною Іспанською організацією «Терасса допомога дітям України» (а.с.12).

Актом № 153 від 16.08.2023 року виданий керівником ОСББ Квітучій дім-237А ОСОБА_5 підтверджується, що за адресою АДРЕСА_2 зареєстрований ОСОБА_2 з 20.07.2007 року та ОСОБА_3 з 20.07.2007 року. Цим же актом підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований але не проживає за даною адресою з 2023 року по теперішній час (а.с.8).

На підтвердження оплати комунальних послуг позивачем надано копії квитанцій на загальну суму 8683,71 грн. (а.с.16-21).

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Правовідносини з приводу користування та утримання будинком (квартирою), у тому числі тих, що належать громадянам на праві власності, регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку».

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує, а відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п.5 ч.2 ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч.2 ст.65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Крім того, ст.10 ЖК України встановлено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію, а ст. 66 ЖК України передбачено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири.

Відповідно до ст.5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Порядок оплати житлово-комунальних послуг визначений ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», за якою, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно ч.ч.1,2 ст.10 цього ж Закону, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування.

Згідно з ч.3 ст.9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, відповідач, як особа, яка зареєстрована у квартирі за адресою АДРЕСА_2 ,зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна (житлових послуг).

Згідно із п.6 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. При цьому, у розумінні ст.1 цього Закону споживач це фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової його відсутності при відповідному документальному оформленні, а також за період фактичної відсутності житлово-комунальних послуг, визначених договором у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З огляду на викладені обставини справи та норми законодавства, суд вважає, що на зареєстрованих у квартирі осіб покладається імперативний обов`язок по сплаті послуг за утримання будинку, споруд та прибудинкової території, оскільки такі нараховані на кількість зареєстрованих осіб.

Натомість інші послуги мають факультативний характер і підлягають сплаті за умов фактичного їх надання та споживання. Різниця між ними полягає в тому, що у першому випадку такі послуги по своїй правовій природі є частиною тягаря утримання майна і пов`язані із забезпеченням експлуатації багатоквартирного будинку, а другому - залежать виключено від кількісних показників спожитих житлово-комунальних послуг.

Після сплати таких послуг позивач у порядку ст.544 ЦК України набуває права на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти зареєстрованих осіб як солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

При цьому, суд вважає, що належними й допустимими доказами доведено сплату саме позивачем житлово-комунальних послуг за дану квартиру.

Відтак з відповідача в користь позивача підлягають стягненню кошти за сплачені послуги за обслуговування будинку та прибудинкових територій, та за вивіз сміття пропорційно до кількості зареєстрованих осіб за період з 01.05.2022 року по 01.03.2023 рік. Згідно із наданих позивачем квитанцій за сплату послуг ОСББ загальна сума складає 1160,60 грн. Однак суд не бере до уваги квитанцію від 07.06.2022 року на суму 96,80 грн. та від 05.08.2022 року оскільки платником є не позивач, а інша особа. Тому за обслуговування будинку та прибудинкових територій з відповідача підлягає до стягнення 484,00 грн. (1161,60-193,60=968,00 грн.; 968/2=484,00 грн.). Також згідно наданих квитанцій за вивезення сміття позивачем сплачено 573,12 грн., тому з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 286,56 грн. (573,12/2=286,56 грн.)

Враховуючи те, що зареєстрований ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , фактично з 05.03.2022 року знаходиться закордоном та не проживає в зазначений квартирі і в свою чергу не користується послугами водопостачання та водовідведення, світло та газ, тому кошти сплачені позивачем за цей період слід стягнути з відповідача.

Позивачем на підтвердження сплати послуги за водопостачання та водовідведення надані квитанції на загальну суму і розмірі 806,12 грн. Однак суд не бере до уваги квитанції на суму 187,18 грн. та на суму 40,24 грн. в яких не зазначено період сплати послуги. Тому всього за послуги водопостачання та водовідведення з відповідача підлягає стягненню сума у розмірі 578,70 грн.(806,12-187,18-40,24=578,70 грн.).

Також позивачем сплачено за газ 2110,80 грн., за розподіл газу 1413,30 грн. та за електроенергію 2618,76 грн., що підтверджується наданими квитанціями, підлягає стягненню з відповідача у повному розмірі.

Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: плата по утриманню житла та прибудинкової території за у сумі 484,00 грн., за вивезення сміття 286,56 грн., за водопостачання та водовідведення 578,70 грн., за газ 2110,80 грн., за розподіл газу 1413,30 грн., за електроенергію 2618,76 грн., а всього 7492,12 грн.

В силу ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. 10, 12, 81, 141, 258, 259, 263 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про стягнення коштів сплачених за комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачені кошти за комунальні послуги в сумі 7 492 грн. 12 коп. (сім тисяч чотириста дев`яносто дві грн. 12 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1136 грн. 80 коп. (одна тисяча сто тридцять шість грн. 80 коп.).

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева