Провадження № 22-з/4808/98/24
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л.Р.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
07 листопада 2024 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії судді:
головуючого судді Мальцевої Є.Є.
суддів: Луганської В.М., Фединяка В.Д.
секретар Кузів А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Ружицького Віталія Миколайовича про ухвалення додаткового рішення за результатом розгляду апеляційної скарги Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 липня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 про визнання неправомірними дій державного виконавця щодо повернення виконавчого листа, зобов`язання до вчинення дій, за участю заінтересованих осіб: головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління юстиції Раковецького Максима Сергійовича, ОСОБА_2 ,
11 липня 2024 адвокат Ружицький звернувся із скаргою, у якій просив:
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 липня 2024 року скаргу задоволено частково.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 24 жовтня 2024 року апеляційну скаргу Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишено без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 липня 2024 року залишено без змін.
25 жовтня 2024 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Ружицький В.М. подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення про стягнення з Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 4000,00 грн.
Заява обгрунтована тим, що в судовому засіданні до закінчення судових дебатів суду апеляційної інстанції 24 жовтня 2024 року представником ОСОБА_1 було зроблено заяву про розподіл судових витрат та стягнення з органу ДВС витрати на правничу допомогу, які стягувач поніс і які очікує понести в зв?язку із розглядом апеляційної скарги на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 25 липня 2024 року.
Зазначає, що судові витрати на правову допомогу в суді апеляційної інстанції підтверджуються копією договору про надання правничої допомоги від 25 серпня 2022 року; копією угоди від 12 червня 2024 року про внесення змін до Договору; копією акту виконаних робіт від 24 жовтня 2024 року; ордером (міститься в матеріалах справи). В акті виконаних робіт сторонами визначено гонорар - витрати на правову допомогу стягувача пов?язані із розглядом апеляційної скарги на ухвалу від 25 липня 2024 року в загальному розмірі 4000,00 грн. Згідно з актом виконаних робіт адвокатом було надано наступну правову допомогу: вивчення, правовий аналіз апеляційної скарги на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 25 липня 2024 року та участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції 24 жовтня 2024р.
Івано-Франківський відділ державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заперечень проти заяви, клопотань про зменшення витрат на правничу допомогу до апеляційного суду не подавав.
Учасники справи до суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи заявника, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення заяви з огляду на наступне.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч.1,2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Отже, наведені процесуальні норми вказують на те, що при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови:
- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;
- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
При цьому процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів.
Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 24 січня 2023 року у справі № 922/4022/20.
Представником заявника - адвокатом Ружицьким В.М. відповідну заяву про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу було зроблено до закінчення судових дебатів і саму заяву з додатками подано у визначений законом строк, а також надано докази направлення матеріалів заяви іншим учасникам справи. Відтак, заява про ухвалення додаткового рішення подана в визначений законом строк і позивачем не порушено порядок, визначений ст. 141 ЦПК України.
Згідно з вимогами статті 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.
На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції представником стягувача надано суду копію договору про надання правничої допомоги від 25 серпня 2022 року; копію угоди від 12 червня 2024 року про внесення змін до Договору; копію акту виконаних робіт від 24 жовтня 2024 року (а.с. 110-112).
У Акті виконаних робіт від 24 жовтня 2024 року зазначено опис наданих послуг адвокатом: вивчення, правовий аналіз апеляційної скарги на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 25 липня 2024 року, затрачено 2 год 2000 грн; участь у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції 24.10.2024р., затрачено до 1 год 2000 грн (а.с.112).
З огляду на положення п.1 ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховуються розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості,що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Таким чином, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Розмір витрат на правничу допомогу, як зазначено адвокатом у акті виконаних робіт, у суді апеляційної інстанції, склав 4000 грн., а саме на вивчення, правовий аналіз апеляційної скарги на ухвалу Івано-Франківського міського суду від 25 липня 2024 року затрачено 2 год, що вартує 2000 грн; участь у судовому засіданні (до 1 години часу) у суді апеляційної інстанції 24.10.2024р. - 2000 грн.. У вказаному акті зазначено, що послуги надані у строк і відповідають умовам договору. Послуги за актом підлягають оплаті в сумі 4000 грн протягом 30 днів з дня підписання сторонами даного акту та з врахуванням додаткового рішення Івано-Франківського апеляційного суду про розподіл судових витрат. Акт є підставою для проведення розрахунків.
Наявність договірних відносин між адвокатами та клієнтом у справі, що розглядається, підтверджується ордером (а.с.12), договором (а.с.40,110-111). У матеріалах справи міститься акт здачі-приймання робіт.
Відтак, стягувач ОСОБА_1 довела надання її послуг адвокатом.
У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Перевіривши справу, колегія суддів вважає недостатньо обґрунтованим розрахунок представника заявника вартості витрат на правничу допомогу. Адже вбачається, що адвокат Ружицький В.М. представляв інтереси ОСОБА_1 в суді першої інстанції, складав скаргу на дії державного виконавця, йому достатньо відомі матеріали та обставини справи. Враховуючи категорію справи, характер вимог, колегія суддів вважає, що час на аналіз апеляційної скарги та участь адвоката у судовому засіданні не потребувало додаткових зусиль та знань, великої тривалості часу, як і була відсутня необхідність у додатковому аналізі обставин справи та вивченні нормативно-правової бази, письмового відзиву апеляційному суду також не було надано.
Колегія суддів враховує те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
З урахуванням наведеного апеляційний суд не може погодитися із обґрунтуванням розрахунку витрат на правничу допомогу, оскільки вважає, що визначена вартість наданих юридичних послуг не в повній мірі відповідає вимогам обгрунтування їх відповідно до норм ЦПК України, і наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат не є безумовною підставою для їх стягнення судом у визначеному розмірі з органу ДВС, адже цей розмір має бути не тільки доведений, документально обґрунтований, але й відповідати критерію розумної необхідності цих витрат.
Колегія суддів вважає, що витрати на правничу допомогу в розмірі 4000 грн. не доведені заявником з урахуванням ступіню складності даної справи, її тривалістю та наданими адвокатом послугами в суді апеляційної інстанції, затраченим часом на надання таких послуг (підготовка цієї справи до розгляду в суді апеляційної інстанції не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, в матеріалах справи відсутній відзив на апеляційну скаргу), розмір таких витрат не відповідає критерію реальності, розумності їхнього розміру, тому обґрунтованими і пропорційними до предмета спору є витрати на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 2000 грн, які підлягають стягненню з Івано-Франківського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_3 ..
Керуючись статтями 137, 141, 270, 271, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд
п о с т а н о в и в:
Заяву представника заявника ОСОБА_1 - адвоката Ружицького Віталія Миколайовича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.
Стягнути з Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (ЄДРПОУ 35021710, адреса: вул. Галицька, 45, м.Івано-Франківськ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) 2000 грн. (дві тисячі гривень) у відшкодування витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.
Повний текст постанови складений 07 листопада 2024 року.
Судді Є.Є.Мальцева
В.Д.Фединяк