Дата документу 20.02.2024 Справа № 191/800/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/546/24 Головуючий у 1-й інстанції: Яцун О.С.
Є.У.№ 191/800/23 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

головуючої: Кочеткової І.В.,

суддів: Бєлки В.Ю.,

Дашковської А.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційною скаргою Державної іпотечної установи на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року Державна іпотечна установа звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Зазначала, що 04.09.2008 між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 07/2008/2106Фжр, за умовами якого останній були надані грошові кошти в сумі 15 540,00 доларів США.

21.05.2020 між Державною іпотечною установою (ДІУ) та ПАТ КБ «Надра» укладений Договір відступлення права вимоги, згідно п. 14.1 якого, перехід прав вимоги залежить від набрання законної сили ухвалою Господарського суду м. Києва по справі № 910/19158/16. Ухвала набрала законної сили 02.06.2020. Отже, саме з 02.06.2020 ДІУ набула всі права вимоги за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_1 .

Постановою Запорізького апеляційного суду від 27 липня 2022 року по справі № 311/3280/17 стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором № 07/2008/2106Фжр від 04.09.2008 в розмірі 8 207,15 доларів США.

Станом на лютий 2023 року судове рішення від 27 лютого 2022 року не виконано, борг не повернуто.

Посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ДІУ за невиконання судового рішення суму в розмірі 15 274,68 грн., тобто компенсаційні платежі (3%) за безпідставне користування кредитними коштами, а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2 684,00 грн.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні позову.

Судове рішення мотивовано тим, що в період дії воєнного стану у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за кредитним договором позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.625 ЦК України. Зважаючи на те, що судове рішення, яким визначений розмір заборгованості ОСОБА_1 перед кредитором, було ухвалено 27 липня 2022 року в період дії воєнного стану, підстави для притягнення позичальника до цивільно-правової відповідальності відсутні.

Не погоджуючись з рішенням суду, Державна іпотечна установа подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам. Скаржник вказує, що судом не вірно встановлений період, за який Установа просила стягнути заборгованість відповідно до статті 625 ЦК України. ДІУ був здійснений розрахунок 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання в межах трирічного строку позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив, проте це не заважає її розгляду за наявним матеріалами справи.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, доводи представника ДІУ ОСОБА_2 , заперечення представника відповідача адвоката Кара Р.Т., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що 04.09.2008 між ВАТ Комерційний Банк «Надра» та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 07/2008/2106Фжр, за умовами якого останній були надані грошові кошти в сумі 15 540,00 доларів США (а.с. 10).

21.05.2020 між Державною іпотечною установою (ДІУ) та ПАТ Комерційний Банк «Надра» укладено Договір відступлення права вимоги, згідно п. 14.1 якого, перехід прав вимоги залежить від набрання законної сили ухвалою Господарського суду м. Києва по справі № 910/19158/16. Остання набрала законної сили 02.06.2020. Отже, саме з 02.06.2020 ДІУ набула усі права вимоги за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_1 (а.с. 11).

Постановою Запорізького апеляційного суду від 27 липня 2022 року по справі № 311/3280/17 рішення Василівського районного суду Запорізької області від 20 вересня 2021 року в частині відмови ДІУ у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 скасовано та ухвалено нове про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДІУ заборгованості за кредитним договором № 07/2008/2106Фжр від 04.09.2008 у розмірі 8 207,15 доларів США (а.с. 10-25).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Станом на день звернення до суду з даним позовом відповідачка, зареєстрованим місцем проживання якої є тимчасово окупована територія Запорізької області, судове рішення від 27 липня 2022 року не виконала, борг банку не повернула.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч. 1). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2).

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних витрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови ВСУ від 06.06.2012 у справі № 6-49цс12, від 24.10.2011 у справі № 6-38цс11).

Подібні висновки також сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та 646/14523/15-ц, від 18.03.2020 у справі № 902/417/18.

Позивачем заявлена вимога про стягнення компенсаційних платежів (3%) за не виконання судового рішення, ухваленого 27 липня 2022 року.

Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо норм на період дії воєнного стану» доповнено, серед іншого, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

Зокрема, пунктом 18 визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 ухвалено рішення про запровадження воєнного стану в Україні з 05-30 год. 24.02.2022, який продовжений до 13.05.2024.

Отже, починаючи з 24.02.2022 позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України.

Зважаючи на те, що розмір заборгованості позичальника за кредитним договором був визначений судовим рішення, ухваленим в період дії воєнного стану 27 липня 2022 року, саме із зазначеного часу у ОСОБА_1 виник обов`язок із його виконання.

Та обставина, що нарахування 3% річних на непогашену заборгованість було здійснено кредитором за період з 02.06.2020 до 20.10.2022, не є підставою для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

Судове рішення, яким визначений розмір заборгованості ОСОБА_1 перед кредитором, було ухвалено 27 липня 2022 року в період дії воєнного стану, а тому підстави для притягнення позичальника до цивільно-правової відповідальності відсутні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381383 УПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргуДержавної іпотечної установи залишити без задоволення.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 13 грудня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2024 року.

Головуюча: І.В. Кочеткова

Судді: В.Ю. Бєлка

А.В. Дашковська