Дата документу 25.09.2024 Справа № 314/1216/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 314/1216/24 Головуючий у 1-й інстанції: Капітонов Є.М.
Провадження № 22-ц/807/1461/24 Суддя-доповідач: Трофимова Д.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Трофимової Д.А.

суддів: Онищенка Е.А.,

Полякова О.З.

при секретарі: Волчановій І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 травня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів.

27.03.2024 року Вільнянським районним судом Запорізької області видано судовий наказ у справі № 314/1216/24 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19.03.2024, і до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повноліття та стягнення з ОСОБА_1 судового збору на користь держави у розмірі 302,80 грн.

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами вищевказаного судового наказу від 27.03.2024 року, просив скасувати судовий наказ Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 березня 2024 року у справі №314/1216/24 (провадження №2-н/314/52/2024), яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19.03.2024 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття та стягнуто судовий збір з ОСОБА_1 на користь держави у розмірі 302,80 грн., і закрити провадження у справі або відмовити у видачі судового наказу.

Заяву обґрунтовував тим, що згідно домовленості між батьками син проживає разом з батьком два тижні на місяць, і так само з матір`ю, на підтвердження чого надав довідку Павлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 01-35104 від 05.04.2024 року.

Ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 травня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу №314/1216/24 за нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати ухвалу, ухвалити по справі нове рішення, яким скасувати судовий наказ, закрити провадження у справі або відмовити у видачі судового наказу.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини, які мають значення для видачі судового наказу про стягнення аліментів на користь матері ОСОБА_2 .

Так, між батьками є домовленість, що син проживає разом з батьком два тижні на місяць, і так само з матір`ю - два тижні на місяць, що підтверджується довідкою Павлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 01-35104 від 05.04.2024 року.

Крім того, згідно витягу з реєстру територіальної громади ОСОБА_3 з 15.08.2016 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказана адреса є адресою реєстрації батька.

Більш того, на теперішній час на розгляді у Вільнянському районному суді Запорізької області перебуває цивільна справа №314/1906/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання сина.

Отже, пакет документів, поданий ОСОБА_2 до заяви про видачу судового наказу, не є безспірним в частині проживання дитини саме з нею, щоб видавати на їх підставі судовий наказ, оскільки спростований довідкою, наданою боржником.

Від представника ОСОБА_2 - адвоката Котова О.С. на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду - без змін. Зазначає, що викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Від представника ОСОБА_1 - адвоката Черненко Т.Ю. надійшли пояснення щодо відзиву на апеляційну скаргу, в яких вона зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви боржника про скасування за нововиявленими обставинами судового наказу від 27.03.2024 року, просить скасувати оскаржувану ухвалу, скасувати судовий наказ від 27.03.2024 року, закрити провадження у справі та відмовити у видачі судового наказу.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в порядку, передбаченому статтею 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із відсутності правових підстав для задоволення заяви боржника ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу, оскільки в судовому засіданні заявник і боржник зазначили, що між ними є спірні, неврегульовані правові питання відносно спілкування та участі батька у вихованні дитини та питання відносно визначення місця проживання дитини. З 29.02.2024 дитина проживає з матір`ю, заявником з 29.02.2024 утримання дитини не здійснювалося. Скасування судового наказу може призвести правового стану дитини позбавленої належного матеріального забезпечення, що на переконання суду є неприпустимим.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою, другою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були й не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були й не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (постанова Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 726/938/18, провадження № 61-14879 св 19).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18, провадження № 12-7звг22, пункт 5.3).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26)

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Аналіз приписів розділу II ЦПК України дає підстави для висновку, що визначеними законом способами захисту порушеного права боржника у випадку видачі судового наказу про стягнення аліментів (пункт 4 частини першої статті 161 ЦПК України) є подання позову про зменшення розміру аліментів або звернення до суду із заявою про перегляд такого судового наказу за нововиявленими обставинами.

Колегія суддів звертає увагу, що нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Перший критерій для віднесення обставин до категорій нововиявлених для суду становить істотність цих обставин для вирішення справи.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби така обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

ОСОБА_1 , звертаючись з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами, надав докази на підтвердження факту проживання сина з ним.

Так, відповідно до довідки Павлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області № 01-35/104 від 05.04.2024 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з вересня 2022 року по 29.02.2024 року частково, а саме, 2 тижні на місяць проживав разом зі своїм батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади від 28.02.2024 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 15.08.2016 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказана адреса: АДРЕСА_1 , - є адресою реєстрації батька, що вбачається з копії паспорту громадянина України НОМЕР_1 .

Крім того, на теперішній час в провадженні Вільнянського районного суду Запорізької області перебуває цивільна справа №314/1906/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: виконавчий комітет Павлівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, виконавчий комітет Михайло-Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області про визначення місця проживання дитини.

Другим критерієм для віднесення обставин до категорії нововиявлених для суду є доведеність того, що такі обставини не були й не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою.

ОСОБА_1 повідомив суду, що ОСОБА_2 звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу не повідомила суду інформацію стосовно місця проживання сина, а саме, відповідно до існуючої між батьками домовленості дитина проживає разом із батьком два тижні на місяць, і так само з матір`ю - два тижні на місяць.

При видачі вказаного судового наказу суд виходив із того, що інформація про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає і буде проживати з матір`ю (заявником), має достовірний характер.

Частиною 1 статті 160 Сімейного кодексу України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

В той же час, з матеріалів справи вбачається, що згода між батьками малолітнього ОСОБА_3 щодо його місця проживання відсутня.

Частиною другою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Положення Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації, а тому місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення.

Європейський суд з прав людини зазначив, що процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. RUSSIA, № 69529/01, § 27, 28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, провадження № 12-158 гс 19).

Питання дослідження і оцінки доказів, на підставі яких суд першої інстанції встановив наявність передбачених законом обставин для видачі судового наказу, не були предметом судового розгляду, оскільки судовий наказ передбачає безспірність вимог та у наказному провадженні презумюється, що заявником-стягувачем подано достовірні документи. Зокрема, у справі про видачу судового наказу про стягнення аліментів, що дитина проживає та знаходиться на утримання саме заявника.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не здійснив належного розгляду, в судовому рішенні не виклав у достатній мірі мотиви, на яких воно базується, адже право на захист може вважатися ефективним тільки тоді, якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином судом вивчені усі їх доводи, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Мала проти України»; «Суомінен проти Фінляндії»).

Колегія суддів наголошує, що пакет документів, поданий ОСОБА_2 до заяви про видачу судового наказу, не є безспірним в частині проживання дитини саме з нею, щоб видавати на їх підставі судовий наказ, оскільки спростований вищевказаними доказами, наданими боржником ОСОБА_1 .

Також колегія вбачає, що між батьками існує спір з приводу місця проживання дитини, що унеможливлює видачу судового наказу на користь ОСОБА_2 як за безспірною вимогою.

Обставини зазначені в заяві ОСОБА_1 , є нововиявленими обставинами та такими, які є підставою для перегляду судового рішення в порядку, визначеному пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

За таких обставин ухвала суду не може вважатися законною й обґрунтованою, тому підлягає скасуванню з прийняттям постанови про задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 березня 2024 року у справі № 314/1216/24 (провадження № 2-н/314/52/2024).

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вільнянського районного суду Запорізької області від 23 травня 2024 року у цій справі скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 березня 2024 року задовольнити.

Скасувати судовий наказ Вільнянського районного суду Запорізької області від 27 березня 2024 року у справі № 314/1216/24 (провадження № 2-н/314/52/2024), яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 19.03.2024 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття та стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 302,80 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 04 жовтня 2024 року.

Головуючий Д.А. Трофимова

Судді: Е.А. Онищенко

О.З. Поляков