Справа № 950/2566/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2024 року м.Лебедин

Лебединський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Бакланова Р. В.

за участю секретаря - Гладкової С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовому ОСОБА_1 , проживаючої до Лебединської міської ради Сумського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, мотивує свої вимоги тим, що вона є спадкоємицею майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , за заповітом. Про існування заповіту позивачці нічого відомо не було. Лише на початку липня 2024 року, коли вона перебирала речі та документи, що залишилися в будинку в якому проживав померлий, вона знайшла вказаний заповіт на своє ім`я. Однак, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона не має можливості, оскільки пропустила встановлений законом шестимісячний строк для звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Тому ОСОБА_1 звернулася до суду та просить ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк терміном три місяці для подання заяви про прийняття спадщини.

В судове засідання позивачка не з`явилася, надала заяву в якій просить провести розглял справи у її відсутності, просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідачв в судове засідання також не з`явився, надав заяву в якій просить провести розгляд справи у його відсутності, прийняти рішення відповідно до норм чинного законодавства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до переконання, що заяву необхідно задовольнити повністю з наступних підстав.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Лебедині Сумської області помер ОСОБА_2 , постійним місцем проживання та реєстрації якого було - АДРЕСА_1 . Факт смерті ОСОБА_2 підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 01.09.2023 року Лебединським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Сумському районі Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції , актовий запис про смерть № 500 від 01.09.2023 року.

Померлий ОСОБА_2 на день смерті проживав одиноко, що підтверджується довідкою ЦНАП № 1017/08.1-10 від 13.08.2024 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, спадкове майно складається із житлового будинку та земельної ділянки, на якій цей будинок і знаходиться, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

17 серпня 2023 р. ОСОБА_2 склав заповіт, який було посвідчено приватним нотаріусом Лебединського міського нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В. та зареєстровано в реєстрі за №1594, яким заповів - ОСОБА_1 усе своє майно, що буде йому належати на день його смерті.

Про існування зповіту позивачці не було нічого відомо до липня 2024р., оскільки ОСОБА_2 ніколи нічого про це не говорив. Позивачка знайшла заповіт лише на початку липня 2024 року серед документів та старих речей, які залишилися після смерті ОСОБА_2 .

З інформаційної довідки зі спадкового реєстру, що видана приватним нотаріусом Сумського районного нотаріального округу Сумської області Фурдиловим Ю.В., встановлено, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 спадкова справа не заводилася.

Згідно ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації.

Позивачка звернулася до приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Сумської області Фурдилова Ю.В. для оформлення необхідних документів для прийняття спадщини та оформлення права власності в порядку спадкування на належне померлому майно. Однак, отримала відмову мотивовану тим, що нею був пропущений визначений законодавством строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, що стверджено постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 серпня 2024 року , вих. №1233/02-31.

Ст.1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, (ст.1217 Цивільного кодексу України).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 Цивільного кодексу України).

Ст.1220 Цивільного кодексу України встановлено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Ст.1221 Цивільного кодексу України встановлено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Ст.1222 Цивільного кодексу У країни встановлено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ст.1223 Цивільного кодексу України).

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Ст.1258 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ст.1262 Цивільного кодексу У країни у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно ст. 1265 Цивільного кодексу України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно ч. 1 та ч.2 ст.1236 Цивільного кодексу України заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно ч. 1 та ч .2 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Ч.1 ст.1269 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст.1270 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно абз.6 п.24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008р. поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5)необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Відповідно до правової позиції висловленої Верховним Судом у постановах від 12 вересня 2018р. у справі №484/3221/17 (провадження №61-22510св1 8), від 10 січня 2019р. у справі №263/1221/17 (провадження №61-18261 св 18), від 07 серпня 2019р. у справі №629/1886/18 (провадження №61-11 бООсв!9), від 28 жовтня 2019р. у справі №761/42165/17-ц (провадження №61-49121св18), від 20 листопада 2019р. у справі №209/1795/18 (провадження №61-14842св 19), від 21 листопада 2019р. у справі №626/2055/18 (провадження №61-17906св19), від 25 березня 2020р. у справі №642/2539/18-ц (провадження №61-5609св19), від 09 квітня 2020р. у справі №648/703/17 (провадження.№ 61-41669св 18), від 15 квітня 2020р. у справі №190/106/18 (провадження №61-41455св18) від 26 березня 2020р. у справах №517/82/19 (провадження №61-1340св20) та №642/2539/18-ц (провадження №61- 5609св19), від 10 червня 2020р. у справі №640/13714/17 (провадження №61-44478св18), від 01 липня 2020р. у справі №131/192/19 (провадження №61-22639св19), від 24 липня 2020р. у справі №729/559/18 (провадження №61-1099св19) та від 07 вересня 2020р. у справі №389/3108/18 (провадження № 61-І7050св 19) та інших необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини.

У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладений у постанові від 21 вересня 2020р. у справі №130/2517/18, в якому Верховний Суд зазначає, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017р. у справі №6-1320цс17, від 06 вересня 2017р. у справі №6-496цс17.

З вказаними висновками погодився Верховний Суд і у постановах від 12 вересня 2018р. у справі №484/3221/17 (провадження №61-22510св18), від 10 січня 2019р. у справі №263/1221/17 (провадження №61-18261св18), від 25 березня 2020р. у справі №642/2539/18-ц (провадження №61-5609св19).

А згідно правової позиції, викладеної у постанові Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховний Суд від 13 грудня 2023р. у справі №344/4418/22 у випадку, якщо позивач не являється спадкоємцем першої черги, він не мав би підстав звертатися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, аж доки б не дізнався про існування заповіту і така обставина може бути підставою для подання заяви про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Так , згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 26 червня 2024р. у справі №686/5757/23, в розділі У1 Висновки щодо застосування норм права п.151 . «Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте така необізнаність повинна ототожнюватися з незнанням спадкоємцем про його право на спадкування загалом ; в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав , що випливають із спадкування.

Крім того, відповідно до положень ст.63 Закону України «Про нотаріат» в редакції, яка діяла на момент відкриття спадщини, нотаріус або в сільських населених пунктах - посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, отримавши від спадкоємців повідомлення про відкриття спадщини, зобов`язана повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме. Нотаріус або посадова особа органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, також може зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення у пресі.

Згідно з пунктами 7, 209, 188, 214 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004р. №20/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №283/8882 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), довідки про заповіти (про наявність заповіту, його зміст та ін.) видаються особам, щодо яких було складено заповіт, а також органам, переліченим в абзаці третьому пункту 7, та спадкоємцям за законом тільки після смерті заповідача за умови подання свідоцтва про його смерть. При підготовці до видачі свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом шляхом витребування відповідних доказів перевіряє: факт смерті спадкодавця, наявність заповіту, наявність та чинність спадкового договору, час і місце відкриття спадщини, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво; перевіряє коло осіб, які мають право на обов`язкову частку в спадщині. Нотаріус, який одержав від спадкоємців повідомлення про відкритгя спадщини, зобов`язаний повідомити про це тих спадкоємців, місце проживання або роботи яких йому відоме. Нотаріус може також зробити виклик спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі.

Отже, Закон пов`язує виникнення у нотаріуса або особи, уповноваженої на вчинення нотаріальних дій, обов`язку здійснювати дії щодо сповіщення спадкоємців, місце проживання або роботи яких відоме, з моментом заведення спадкової справи, чому передує звернення спадкоємця із заявою про прийняття спадщини.

В той же час ні нотаріус, ні посадові особи органу місцевого самоврядування, уповноважені на вчинення нотаріальних дій, такого повідомлення мені не направляли, сповіщення в пресі не здійснювали. Про наявність такого заповіту мені стало відомо лише у липні 2024року , коли я знайшла такий заповіт серед речей та документів, що залишилися після смерті ОСОБА_2 .

Згідно правової позиції, викладеної у постановах Першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховний Суд від 19 липня 2023р. у справі №$70/5553/19 та від 09 жовтня 2023р. у справі №671/208/22 неповідомлення нотаріусом спадкоємця про заповіт являється поважною причиною пропуску строку на прийняття спадщини.

Відповідно до п.42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції з

майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Враховуючи вищевикладене, суд ввжає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, визначити ОСОБА_1 додатковий строк для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Лебедині Сумської області.

Керуючись ст.ст. 2-5, 12, 76-80, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 182, 220, 328, 377, 392, 1216-1218, 1220-1223, 1225, 1258, 1262, 1264 ЦК України;

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 додатковий строк терміном у три місяці з дня набрання рішенням законної сили для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Лебедині Сумської області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення може бути оскаржене до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Роман БАКЛАНОВ