Справа № 461/5026/18
Провадження № 2-др/461/10/24
УХВАЛА

Іменем України

19.02.2024 м.Львів

Галицький районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Зубачик Н.Б.,

секретаря судових засідань Панасюк А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Львові заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №461/5026/18 за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором -

в с т а н о в и в:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2024 позов АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту та страхування №Z20.106.78693 від 09 березня 2016 року в розмірі 10195 грн. 82 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 664 грн. 56 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , подав клопотання, у якому просить суд стягнути з АТ «Ідея Банк» на користь ОСОБА_2 судові витрати, понесені на правову допомогу, з урахуванням пропорційності задоволених позовних вимог, в розмірі 8719 грн. 20 коп. Окрім того, просив суд поновити строк на подання заяви про розподіл судових витрат у даній справі, оскільки він отримав копію рішення лише 07.02.2024, що підтверджує скріншотом.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України , у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У зв`язку з відсутністю необхідності виклику в судове засідання сторін по справі відповідно до ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно п.2 ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення суду зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч.1 ст.246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Отже, з аналізу статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката має стягуватись на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_2 правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Цімура Я.В., що підтверджується ордером серії ВС № 1236813 від 23.10.2023 /а.с.51/ та договором № 267/23 про надання правової допомоги від 20.10.2023.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу представником відповідача надано акт приймання передачі наданої правової допомоги згідно договору №267/23 від 20.10.2023, в якому зазначено, що адвокат надав відповідачу правову допомогу на суму 14 000 грн.

У своїй заяві про ухвалення додаткового рішення представник відповідача просить у зв`язку з частковим задоволенням судом позову (розмір задоволених позовних вимог позивача становить 37,72 %), стягнути з відповідача 62,28 % від понесених відповідачем витрат на правничу допомогу, що становить 8719,20 грн.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Судом встановлено, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 15.01.2024 в електронному вигляді було доставлено до електронної скриньки ОСОБА_1 29.01.2024 о 14:53:12 год., що підтверджується довідкою про доставку електронного листа /а.с.97/.

Окрім того, суд зазначає, що скріншот, на який покликається адвокат на підтвердження пропуску процесуального строку, стосується інформації щодо скерування на адресу Галицького районного суду м.Львова заяви про стягнення судових витрат, а не інформації про отримання судового рішення від 15.01.2024.

За таких обставин суд не приймає до уваги та відхиляє твердження представника відповідача про те, що він отримав копію рішення суду лише 07 лютого 2024 року.

Відповідно до загальних норм процесуального Кодексу права та обов`язки сторін є рівними і сторони спору мають право на справедливий суд, а й обов`язок сприяти суду у справедливому розгляді справи шляхом добросовісної поведінки та надання доказів.

Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає у тому, щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення.

Верховний Суд звертає увагу на те, що відповідно до частин 1 та 3статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Відтак, у передбачений частиною 8 статті 141 ЦПК України п`ятиденний строк після отримання 29 січня 2024 року в електронному вигляді рішення суду від 15 січня 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 не подав до суду відповідних доказів на підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу. Заява про ухвалення додаткового рішення з доданими до неї документами на підтвердження понесення відповідачем витрат на правничу допомогу була подана представником відповідача лише 08.02.2024 та зареєстрована канцелярією суду 09.02.2024, тобто після спливу встановленого законом процесуального строку на подання відповідних доказів щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи зазначене, оскільки не надано доказів, які були об`єктивно непереборними на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду, суд не вбачає поважних причин пропуску строку звернення до суду та відповідно підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду, тому клопотання представника відповідача про поновлення строку для звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення, задоволенню не підлягає.

Згідно з положеннями частини 1 статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Суд зазначає, що неподання у встановлений законом строк доказів належного підтвердження обсягу наданої позивачу правничої допомоги та вартості наданих адвокатом послуг є самостійною підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У зв`язку з усім вищевикладеним, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст.133, 137, 258-259, 268, 270, 272-273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику відповідача ОСОБА_1 у поновленні процесуального строку на подання заяви про розподіл судових витрат.

У задоволенні заяви представника відповідача Цімури Яромира Володимировича про ухвалення додаткового рішення у справі №461/5026/18 за позовом АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Зубачик Н.Б.