Справа № 346/210/24
Провадження № 22-ц/4808/877/24
Головуючий у 1 інстанції Третьякова І. В.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Баркова В.М., Луганської В.М.,

секретар Шемрай Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_1 на ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересовані особи ОСОБА_3 , Коломийська міська рада, Управління соціальної політики Коломийської міської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2024 ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт постійного догляду за батьком ОСОБА_3 . Свою заяву обґрунтував тим, що його батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою похилого віку та важко хворіє на цукровий діабет. З 01.01.2023 року батькові присвоєно ІІ групу інвалідності без перегляду. Характер захворювання та стан здоров?я батька заявника призводить до того, що він має обмежену здатність до самообслуговування, спілкування та трудової діяльності, у зв`язку з чим йому лікарем рекомендовані соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Протягом останніх кілька років саме заявник здійснює постійний догляд за своїм батьком, тому на даний час існує необхідність у встановлені факту здійснення заявником постійного догляду за батьком. Даний факт має для заявника юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення у заявника прав та обов`язків стосовно представництва інтересів батька в державних органах та органах місцевого самоврядування, необхідні для реалізації соціальних прав як особи яка здійснює догляд. Інших осіб, які б могли здійснювати такий догляд за батьком немає, оскільки мати заявника ОСОБА_4 , 1964 року народження, є також особою похилого віку, часто хворіє. Рідна сестра заявника ОСОБА_5 , 1990 року народження, проживає та працює в м. Івано-Франківськ та не може здійснювати такий догляд.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2024 року провадження в справі за заявою ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник адвокат Бакай Л.О., подав апеляційну скаргу. Вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необ`єктивною, оскільки суд першої інстанції провів неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи; судом надані невідповідні висновки обставин справи, а також допущено порушення норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що встановлення даного факту має для заявника важливе юридичне значення, оскільки від цього залежить виникнення в нього прав та обов?язків стосовно представництва інтересів його батька як особи похилого віку та особи з інвалідністю в органах державної влади та органах місцевого самоврядування, а також необхідне заявнику для реалізації його соціальних прав як особи, яка здійснює догляд. З наведених підстав заявником власне і було подано заяву про встановлення факту, що має юридичне значення до Коломийського міськрайонного суду. Крім цього, в ході судового розгляду, заявником також було доповнено свою заяву ще однією метою, а саме отримання права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.

В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції, постановляючи ухвалу про закриття провадження, опирається на Постанову КМУ від 27.01.1995р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України». Акт встановлення факту здійснення догляду за особою з інвалідністю є одним з документів, визначених законодавцем, який надає право особі, яка здійснює такий догляд, перетинати державний кордон.

Проте мета заявника не пов?язувалась із вирішенням питання стосовно його права перетинати державний кордон України, тому такі твердження суду першої інстанції є необґрунтованими. Додатково слід зауважити, що норми чинного законодавства свідчать про те, що встановлення факту здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю не суперечить закону, оскільки на сьогоднішній день не існує заборони щодо встановлення судом саме такого факту. При цьому встановлення судами факту постійного догляду має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати права, існування яких зумовлено даним фактом, а саме не тільки для реалізації соціальних прав, але й для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки законом не передбачено іншого порядку його встановлення.

Таким чином суд першої інстанції не тільки не надав належної правової оцінки наданим заявником письмовим доказам, які підтверджують факт здійснення ОСОБА_2 постійного догляду за батьком, його поясненням, показам допитаних в судовому засіданні свідків, які також підтвердили факт здійснення такого догляду, але й безпідставно дійшов до висновку про те, що провадження у справі підлягає закриттю, тому що заява ОСОБА_2 не підлягає судовому розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, просить ухвалу суду першої інстанції від 24 квітня 2024 року скасувати, а заяву ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Представник Управління соціальної політики Коломийської міської ради подав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Також надала заяву представник заявника - адвокат Бакай Л.О. про розгляд справи без її участі та у відсутності ОСОБА_2 ..

Заінтересовані особи ОСОБА_3 , Коломийська міська рада, ІНФОРМАЦІЯ_1 до апеляційного суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надавали.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що законом визначений позасудовий порядок встановлення факту здійснення постійного догляду за особою з інвалідністю, який просив встановити заявник, та відсутності доказів спроби отримати відповідний документ, який посвідчував би такий факт, у визначений законом спосіб, тому заява ОСОБА_2 не підлягає судовому розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Судом встановлено, що батьком заявника ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.10)

ОСОБА_2 є особою, що отримує пенсію за інвалідністю (а.с.14)

Відповідно до довідки МСЕК №214495 від 11.01.2023 року ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності за загальним захворюванням без переогляду з 01.01.2023, протипоказана важка фізична праця (а.с.15)

Відповідно до висновку ЛКК №116 від 03.02.2023 та №866 від 27.12.2023 ОСОБА_3 рекомендовано соціальні послуги: отримання соціальної послуги з догляду на професійній основі від фізичної особи (а.с.16,17)

Відповідно до довідки Управління соціальної політики Коломийської міської ради від 05.04.2023 № 501 ОСОБА_2 перебуває на обліку в Управлінні та йому призначено соціальну допомогу з 01.02.2023 по 31.01.2024 по догляду за ОСОБА_3 , відповідно до Постанови КМУ від 23.09.2020 року №859 «Про деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» (а.с.19).

Відповідно до акту №3 від 21.12.2023, складеному комісією в складі голови ОСББ «Костомарова-1» ОСОБА_6 , мешканців кв.11 ОСОБА_7 та кв.6 ОСОБА_8 , обстежено кв. АДРЕСА_1 , та встановлено, що станом на 01.12.2023 фактично в квартирі проживають: ОСОБА_3 батько, ОСОБА_4 - мати, заявник ОСОБА_2 проживає без реєстрації. (а.с.18)

Відповідно до нотаріально посвідченої заяви ОСОБА_5 від 27.12.2023 року. остання заявила, що морально і фізично не може здійснювати догляд за своїм батьком ОСОБА_3 , за адресою АДРЕСА_2 , оскільки постійно працює і проживає в м. Івано-Франківськ (а.с.20)

В судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заявили, що знайомі із заявником більше п`яти років, їм відомо, що батько заявника хворіє на цукровий діабет та є інвалідом. Заявник здійснює за ним догляд: купує ліки, возить до лікарів, готує їжу та займається хатніми справами. Інших осіб, які б могли здійснювати догляд за батьком заявника немає, оскільки мати також похилого віку і потребує допомоги в побуті, а сестра заявника проживає в м. Івано-Франківськ.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження ( ч.2 ст.19 ЦПК України).

Так, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч.7 ст.19 ЦПК України).

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 315 ЦПК України визначено критерії щодо фактів, які можуть бути встановлені в судовому порядку. Відповідно до положень вказаної норми ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно положень ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В аналізі застосування ч.6 ст. 294 ЦПК України слід виходити з того, що залишити без розгляду заяву, подану в порядку окремого провадження, у зв`язку із встановленням існування спору про право можливо виключно у тому разі, якщо виявлений спір можливо вирішити саме в порядку цивільного судочинства.

Якщо ж такий спір вирішити в порядку цивільного судочинства неможливо, суд повинен закрити провадження у справі (або відмовити у відкритті провадження на стадії прийняття поданої заяви) із зазначенням правильного для вирішення такого правового питання виду судочинства.

Аналогічний висновок викладений у постанові Об`єднаної палати КЦС в складі Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі № 539/4118/19.

Відповідно до абз.11 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: - опікуни особи з інвалідністю, визнаної судом недієздатною; - особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю I групи; - особи, зайняті постійним доглядом за особою з інвалідністю II групи або за особою, яка за висновком медико-соціальної експертної комісії або лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного догляду, у разі відсутності інших осіб, які можуть здійснювати такий догляд.

Відповідно до положень ст.19 Закону України «Про соціальні послуги» підставою для розгляду питання надання соціальних послуг за рахунок бюджетних коштів є подання до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчого органу міської ради міст обласного значення, ради об`єднаної територіальної громади за місцем проживання/перебування особи: - заяви особи або її законного представника про надання соціальних послуг; - звернення, повідомлення інших осіб в інтересах осіб/сімей, які потребують соціальних послуг.

Порядок подання заяви, звернення, повідомлення про надання соціальних послуг, призначення і виплати компенсації за догляд, що призначається фізичній особі, яка надає соціальні послуги з догляду без провадження підприємницької діяльності на непрофесійній основі, без проходження навчання та дотримання державних стандартів соціальних послуг особам із числа членів своєї сім`ї, визначено Порядком подання та оформлення документів, призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2020 року № 859.

На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що законом встановлено позасудовий порядок встановлення статусу надавача соціальних послуг, в тому числі і по догляду за особою з інвалідністю, встановлення факту здійснення догляду, складання відповідного акту.

Згідно із п.1 ч.1ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Судом першої інстанції встановлено, що заявник ОСОБА_2 звертався до відповідних уповноважених органів, перебуває на обліку в Управлінні соціальної політики, отримує допомогу як особа, яка надає соціальні послуги з догляду. Разом з тим заявник не надавав заяву в ТЦК та СП про надання йому права на відстрочку від мобілізації.

Питання про вирішення юрисдикційності спору з`ясовується судами на стадії відкриття провадження у справі, а якщо на стадії відкриття допущено помилку або неможливо було з`ясувати питання юрисдикції, тоді суд на будь-якій стадії розгляду справи вправі закрити провадження з підстав помилкового обрання відповідної юрисдикції. Питання юрисдикції впливає на визначення компетентного суду, належного кола учасників справи, розподіл тягаря доведення тощо, тож має вирішуватися судом пріоритетно до вирішення усіх інших правових питань.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30 січня 2020 року у справі №287/167/18-ц, вирішуючи питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, зокрема, зобов`язаний з`ясувати питання про підсудність та юрисдикційність, тобто суддя повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито, - закриває провадження у ній.

З урахуванням встановленого, якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Наведене узгоджується також з правовими висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі №320/948/18 та у постановах Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі №363/5518/21, від 04 травня 2022 року в справі №372/285/21, від 29 березня 2024 року у справі № 378/760/23 (провадження № 61-18182св23).

З огляду на викладене, законним і обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про закриття провадження у справі за заявою щодо встановлення судом факту, який має юридичне значення, оскільки законом визначений позасудовий порядок встановлення факту, який просив встановити заявник.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають, зводяться до викладення обставин, наведених в заяві про встановлення факту, і власної позиції, викладеної в суді першої інстанції, якій суд дав мотивовану оцінку. Інших аргументів, які не були перевірені судом першої інстанції і не враховані при ухваленні оскарженого рішення, апеляційна скарга не містить, а тому колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів підстав для її скасування не вбачає.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381- 383 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_2 адвоката Бакай Лілії Олегівни залишити без задоволення.

Ухвалу Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 12 червня 2024 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.М. Барков

В.М. Луганська