КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2024 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/11976/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Мазурик О. Ф.,

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі: адвоката Абрамчука М. С., в інтересах ОСОБА_1 ,

адвоката Каплі А. С., в інтересах ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва

у складі судді Юзькової О. Л.

від 30 квітня 2024 року

у цивільній справі № 761/19077/22 Шевченківського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 ,

третя особа Печерська районна у місті Києві державна адміністрація Служба у справах дітей та сім`ї

про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю,

В С Т А Н О В И В:

Додатковим рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 11 000 грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Каплі А. С. про здійснення розподілу судових витрат в частині витрат на правову допомогу, зменшивши їх до 4 000 грн.

Вказує, що фактично по справі № 761/19077/22 відбулось одне судове засідання, що підтверджується протоколом судового засідання від 24.10.2023 р., а не три судові засідання, як про це зазначає представник позивача ОСОБА_2 - адвокат Капля А. С. Тобто, з урахуванням зазначеного, представником позивача ОСОБА_2 - адвокатом Каплею А. С. суттєво завищений обсяг робіт, які вона надавала ОСОБА_2

Також апелянт посилався на те, що він не отримував від представника позивача ОСОБА_2 -адвоката Каплі А. С. копію заяви та доданих до неї документів про здійснення розподілу судових витрат в частині витрат на правничу допомогу, що фактично позбавило ОСОБА_1 можливості подати клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу та захистити свої права у відповідності до норм діючого цивільного процесуального законодавства. Крім того, він не отримав від Шевченківського районного суду м. Києва повідомлення про розгляд заяви представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Каплі А. С. про здійснення розподілу судових витрат в частині витрат на правову допомогу при тому, що він має особистий електронний кабінет на інтернет-порталі Електронний суд.

Правом подачі відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористались.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції адвокат Абрамчук М. С., в інтересах ОСОБА_1 , підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Адвокат Капля А. С., в інтересах ОСОБА_2 , проти апеляційної скарги заперечила, просила залишити її без задоволення, а додаткове рішення суду залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Від Печерської РДА м. Києва надійшла заява про розгляд справи у відсутність її представника.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Печерська районна у місті Києві державна адміністрація Служба у справах дітей та сім`ї про визначення місця проживання малолітньої дитини з матір`ю.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 05 квітня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 АДРЕСА_1 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992 грн 40 коп.

08 квітня 2024 року на електронну пошту суду першої інстанції від представника позивачки, адвоката Каплі А. С. надійшла заява, що підписана КЕП, про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом при ухваленні рішення не було вирішено питання про розподіл судових витрат за заявою, що була подана представником 29 листопада 2023 року.

З матеріалів справи вбачається, що 29 листопада 2023 року, під час розгляду справи, представник позивача подала заяву про здійснення розподілу судових витрат в частині витрат на правову допомогу в розмірі 11 000 грн, які вона просила стягнути з відповідача ОСОБА_4 . До заяви були додані договір про надання правничої допомоги, додаткова угода про визначення порядку оплати винагороди адвокату, підписаний 27.11.2023 р. Акт приймання-передачі наданих послуг щодо підготовки (написанні) та поданні позовної заяви, участі у судових засіданнях 23.06.2023 р., 30.08.2023 р., 24.10.2023 р.

Вартість послуг надання правничої допомоги виконавця за цим Актом складає 11 000,00 грн, які були сплачені позивачем ОСОБА_2 , у підтвердження чого подано є квитанцію № 1 від 27.11.2023 р.

Задовольняючи заяву про ухвалення додаткового рішення суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено надання їй послуг адвокатом, та враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, які підтверджені належними доказами, дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 11 000 грн.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що після подання заяви про стягнення судових витрат 29 листопада 2024 року, у справі відбулось лише одне судове засідання, 04 квітня 2024 року, за участі лише представника позивача. Відповідно до протоколу судового засідання (а.с. 215-216) засідання тривало 4 хвилини й за наслідками якого суд видалився у нарадчу кімнату для ухвалення рішення. Питання обґрунтованості й розміру судових витрат заявлених представником позивачки у клопотанні від 29.11.2023 року судом не вирішувалось, чи отримано відповідна заява відповідачем - не з`ясовувалось. Відповідач повідомлявся про дату й час засідання лише на електронну пошту (іншого матеріалами справи не підтверджується) й у судовому засіданні 04 квітня 2024 року був відсутній.

Також з матеріалів справи вбачається, що заява про ухвалення додаткового рішення від 08 квітня 2024 року була адресована лише суду й подана представником позивача - адвокатом Каплею А. С. на електронну пошту, а не з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Копія такої заяви відповідачу не направлена ні засобами поштового зв`язку ні до електронного кабінету.

Про судове засідання 30 квітня 2024 року із розгляду поданої 08 квітня 2024 року заяви про ухвалення додаткового рішення відповідач судом не повідомлявся.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами 3 та 4 ст. 270 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Тлумачення положень ст. 270 ЦПК України дає змогу дійти висновку, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення - засіб усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги.

У процедурі розгляду заяви сторони про розподіл судових витрат суду належить забезпечити кожній стороні у справі можливість бути повідомленою про розгляд заяви та надати свої заперечення щодо розміру витрат, які заявник намагається компенсувати за рахунок протилежної сторони. Ключовими в цьому аспекті є приписи ч. 2 ст. 246 ЦПК України, які в імперативному порядку встановлюють, що для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання.

Отже, положення ч. 4 ст. 270 ЦПК України про те, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання, не виключають обов`язку суду повідомити сторони про призначення судового засідання з розгляду заяви про розподіл судових витрат відповідно до ч. 2 ст. 246 ЦПК України чи повідомити їх про прийняття заяви до розгляду (якщо провадження у справі є письмовим).

Враховуючи те, що рішення суду по суті спору ухвалене за результатами розгляду справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи, додаткове рішення відповідно до вимог ЦПК України має ухвалюватися в такому ж порядку, що й первісне судове рішення.

На порушення наведеного, суд першої інстанції розглянув заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на правничу допомогу у відкритому судовому засіданні 30 квітня 2024 року без повідомлення учасників справи.

Зазначене, щовключає наведені обставини судового розгляду 04 квітня 2024 року, на переконання колегії суддів унеможливило іншій стороні надати відповідні заперечення проти таких вимог та доводити неспівмірність витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України), а це є порушенням права на справедливий судовий розгляд (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Щодо розміру витрат на правничу допомогу й відповідних доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи слідує, що 08.09.2022 р. між Адвокатським бюро «Капля Легал Груп», в особі керівника Каплі А.С., та позивачем ОСОБА_2 було укладено договір б/н про надання правничої (правової) допомоги.

Додатковою угодою від 08.09.2022 р. № 1 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 08.09.2022 р. сторони визначили порядок оплати винагороди адвокату Каплі А. С. за надання правової (правничої) допомоги у поданні позовної заяви до Шевченківського районного суду м. Києва за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, на стадії підготовки та розгляду справи в суді та вартість юридичних (правових) послуг адвоката.

Факт наданих послуг (п. 1.4. додаткової угоди) підтверджується актом наданих послуг.

Відповідно до п. 1.6. додаткової угоди, клієнт сплачує гонорар у день отримання рахунку-фактури.

27.11.2023 р. сторонами підписано Акт приймання-передачі наданих послуг за договором б/н про надання правничої (правової) допомоги від 08.09.2022 р. відповідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв ряд юридичних послуг (рахунок від 27.11.2023 р.) щодо підготовки (написанні) та поданні позовної заяви, участі у судових засіданнях 23.06.2023 р., 30.08.2023 р., 24.10.2023 р.

Вартість послуг надання правничої допомоги виконавця за цим Актом складає 11 000,00 грн, які були сплачені позивачем ОСОБА_2 , доказом чого є квитанція № 1 від 27.11.2023 р.

Пунктом 12 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3)розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22)).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження №14-280цс18), зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи слідує, що із зазначених в Акті приймання-передачі наданих послуг від 27 листопада 2023 року судових засідань 23.06.2023 р., 30.08.2023 р., 24.10.2023 р., представник позивача приймав участь лише у засіданні 24 жовтня 2023 року, адже засідання 23 червня 2023 року не відбулось і справа була знята з розгляду, а у засідання 30 серпня 2023 року представник позивача направив заяву про проведення засідання без його участі.

Отже із наведених у заяві про стягнення витрат на правничу допомогу обставин знайшли підтвердження лише обставини щодо складення позовної заяви та участі в судовому засіданні 24 жовтня 2023 року.

Оцінюючи час, що необхідний для надання позивачу вищенаведених послуг та видів правничої допомоги, апеляційний суд враховує наявність у адвоката повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. Заявлені представником позивача суми за послуги правничої допомоги, які зазначені в акті приймання-передачі наданих послуг за договором про надання правової допомоги №б/н від 27 листопада 2023 року, не могли потребувати у фахівця у галузі права значного часу, виходячи з того, що дана справа є типовою та нескладною за своєю суттю, а тому, колегія суддів, керуючись принципом справедливості та розумності, ураховуючи, що відповідач був позбавлений можливості заявити про зменшення таких витрат у судів першої інстанції, вважає за потрібне зменшити розмір витрат на правову допомогу з 11 000 грн. до 4 000 грн.

Оскільки доводи апеляційної скарги про неспівмірність розміру витрат на правничу допомогу знайшли підтвердження, зважаючи на те, що скаржник не був повідомлений про судовий розгляд у суді першої інстанції та ураховуючи межі апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а додаткове рішення зміні, шляхом зменшення розміру стягнутих з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу з 11 000 грн 00 коп. до 4 000 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Додаткове рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 30 квітня 2024 року змінити, зменшивши розмір стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу з 11 000 грн 00 коп. до 4 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 31 жовтня 2024 року.

Судді: Є. П. Євграфова

О. В. Желепа

О. Ф. Мазурик