КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/9590/2024
справа №755/3572/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року, постановлену під головуванням судді Катющенко В.П.,

у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця, заінтересовані сторони: Дніпровський відділ державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), стягувач - ОСОБА_2 , -

встановив:

В лютому 2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 із скаргою на дії державного виконавця.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року скаргу ОСОБА_1 повернуто без розгляду.

Не погодившись із постановленою ухвалою, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на незаконність ухвали та порушення норм процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції невірно застосував положення статті 183 ЦПК України, тоді як до форми та змісту скарг на дії виконавців застосовуються вимоги, передбачені ЦПК України до форми та змісту позовної заяви.

Посилається на висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 17 січня 2021 року у справі №569/13160/20, від 10 березня 2021 року у справі №766/17333/20-ц.

Мотивуючи наведеним, просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повернувши скаргу без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що в порушення частини 2 статті 183 ЦПК України до такої не долучено опису вкладень як доказ направлення даної заяви стягувачу та заінтересованій особі, що позбавляє суд пересвідчитися у дійсному направленні такої скарги безпосередньо з додатками усім учасникам провадження. Скаргу повернуто на підставі частини 4 статті 183 ЦПК України.

Розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» передбачена можливість звернення сторін виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ зі скаргою на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У пункті 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз`яснено, що скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зазначені у частині 4 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частини 4 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається виключно у письмовій формі та має містити:

1) найменування органу державної виконавчої служби, до якого вона подається;

2) повне найменування (прізвище, ім`я та по батькові) стягувача та боржника, їхні місця проживання чи перебування (для фізичних осіб) або місцезнаходження (для юридичних осіб), а також найменування (прізвище, ім`я та по батькові) представника сторони виконавчого провадження, якщо скарга подається представником;

3) реквізити виконавчого документа (вид документа, найменування органу, що його видав, день видачі та номер документа, його резолютивна частина);

4) зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності та посилання на порушену норму закону;

5) викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги;

6) підпис скаржника або його представника із зазначенням дня подання скарги.

Натомість, статтею 183 ЦПК України установлено загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення як заяв з процесуальних питань.

Частина 4 статті 183 ЦПК України не встановлює такого наслідку як повернення без розгляду звернення до суду, поданого у формі скарги. Такі наслідки поширюються лише на письмову заяву (клопотання, заперечення).

Питання застосування статті 183 ЦПК України по відношенню до скарги, поданої у зв`язку із здійсненням виконавчого провадження, перебувало на розгляді Верховного Суду у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду. У постанові від 27 січня 2021 року у справі № 569/13154/20 суд касаційної інстанції зазначив, що вимоги частини 4 статті 183 ЦПК України не регулюють процесуальні питання під час подання скарги у зв`язку із здійсненням виконавчого провадження.

З аналізу наведених норм можливо зробити висновок, що відповідно до розділу VII ЦПК України судовий контроль за виконанням судових рішень - це окремий вид судового провадження, який містить у собі окремий процесуальний режим розгляду справ.

Крім того, виконання судових рішень є завершальною стадією судового процесу. Саме такий принцип застосовує Європейський суд з прав людини у своїй сталій практиці, зазначаючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною судового процесу, оскільки без цієї стадії судового процесу сам факт прийняття будь якого рішення суду втрачає сенс. Саме на цій стадії судового процесу завершується відновлення порушених прав особи.

З урахуванням наведеного апеляційним судом установлено, що при перевірці форми та змісту скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця суд першої інстанції помилково застосував приписи статті 183 ЦПК України, тоді як вірними для застосування є приписи статті 175 ЦПК України із урахуванням наявності відомостей, зазначених у частині 4 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження». Також у разі виявлення недоліків скарги на дії державного виконання, суд не обмежений у праві залишити скаргу без руху в порядку, визначеному статтею 185 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись статтями 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на постанову може бути подана протягом тридцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Верховного Суду. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова