Провадження № 2/947/3743/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.

розглянувши за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси 13 травня 2024 року надійшла позовна заява, яку в інтересах позивача ОСОБА_1 подав його представник адвокат Сафронюк Павло Віталійович, про стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди у розмірі 469 508 гривень а також судові витрати у вигляді витрат на оцінку автомобілю, 50 000 гривень на правничу професійну допомогу та 4700 грн судового збору, сплаченого при подачі позову.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка сталась 23 грудня 2023 року з вини відповідача, транспортному засобу Mersedes-Benz GL 350 CDI, д/н НОМЕР_1 , власником якого є позивача , були завдані механічні пошкодження із вартістю відновлюваного ремонту, розрахованого експертом Федотовим Ф.В. 11.01.2024 за зверненням позивача, у розмірі 629 508 гривень, а тому приймаючи до уваги що розмір страхового відшкодування визначений о 160 000 грн, то різниця між відновлюваним ремонтом і розміром страхового відшкодування і є розмір матеріальної шкоди , завданої дтп яка підлягає стягненню саме з винної особи.

Під час судового засідання представник позивача позов підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні.

Представником відповідача, адвокатом Тимофієвим Ігорем Володимировичем, 24.06.2024 було подано письмовий відзив за змістом якого не заперечуючи сам факт дтп та винність відповідача сторона вважала що розмір матеріальної шкоди заявлений позивачем є необґрунтованим а сам розмір заподіяної шкоди було розраховано із явним завишенням вартості деталей та робіт та було надано до суду висновок експерта ОСОБА_3 від 18.01.2024 , дослідження якого було проведено за замовою відповідача, згідно якого розмір матеріальної шкоди, заподіяної потерпілої особі внаслідок дтп від 13.05.2023, визначено у розмірі 302 688,37 грн.

За клопотанням представника відповідача до суду було викликано експерта ОСОБА_4 який 24.09.2024 надав пояснення стосовно розміру матеріальної шкоди яка була встановлена під час його експертних досліджень.

Як встановлено судом 23 грудня 2023 року біля будинку АДРЕСА_1 , з вини водія ОСОБА_2 який керував транспортним засобом SCION, д/н НОМЕР_2 , сталось зіткнення із транспортним засобом Mersedes-Benz GL 350 CDI, д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 ,внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Вина відповідача у даному ДТП встановлена Київським районним судом м. Одеси при розгляді справи №947/1649/24 та згідно постанови від 09.02.2024 по даним обставинам ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності по ст. 124 КУпАП( а/с 50).

Згідно висновку №7667 транспортно-товарознавчого дослідження , проведеного експертом ОСОБА_4 за замовленням ОСОБА_1 , ринкова вартість транспортного засобу на момент ДТП становила 1 154 165,00 грн., вартість відновлюваного ремонту автомобіля Mersedes-Benz GL 350 CDI, д/н НОМЕР_1 , пошкодженого внаслідок ДТП , яке сталось 23.12.2023 , становить 629 508, 35 грн а вартість матеріального збитку завданого власнику цього транспортного засобу, з урахуванням зносу автомобілю 2013 року випуску, визначена у сумі 333 324,02 грн ( а/с 9).

За змістом висновку №11-24 експертного транспортно-товарознавчого дослідження транспортного засобу Mersedes-Benz GL 350 CDI, д/н НОМЕР_1 виготовленого на звернення ОСОБА_2 , експертом ОСОБА_3 18.01.2024, ринкова вартість автомобілю на момент ДТП, яке сталось 23.12.2023, визначена рівною 1 187 049, 94 грн., вартість відновлюваного ремонту без урахування зносу встановлена о 604 715,38 грн., а матеріальна шкода завданого власнику цього транспортного засобу, з урахуванням зносу автомобілю 2013 року випуску, розрахована у сумі302 688,37 грн ( а/с 67).

У відповідності до довідки МТСБУ розглянувши звернення ОСОБА_5 щодо зволікань ПАТ СК «Інтер-Поліс» у здійсненні страхового відшкодуванні цивільно-правової відповідальності з`ясовано факт страхового відшкодування 05.04.2024 у розмірі 160 000 грн ( а/с 47).

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини пов`язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю джерел підвищеної небезпеки ( автомобілів ) врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України ) а також Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV)

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Суд, проаналізувавши надані сторони докази та зміст заяв по суті справи поданих сторонами, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав:

Факт дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження майна позивача а також винність у даних обставинах саме відповідача визнається сторонами, підтверджується змістом постанови суду по адміністративної справі про притягнення відповідача до відповідальності а тому, у відповідності до положень ч.1,5 ст. 82 ЦПК України, не підлягає додатковому доказування та вважається судом встановленими.

Водночас стороною позивача не доведено що відновлення пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу відбувається шляхом заміни старих (пошкоджених ) деталей на нові і єдиним доказом на підтвердження розміру заподіяної шкоди надано експертне дослідження , при врахуванні якого судом визначається розмір матеріальної шкоди у вигляді відновлюваного ремонту із застосуванням коефіцієнту зносу десятирічного автомобіля.

При визначеності достовірності експертного дослідження №7667 транспортно-товарознавчого дослідження , проведеного експертом ОСОБА_4 наданого в якості доказів розміру матеріальної шкоди та експертного дослідження №11-24, виготовленого експертом ОСОБА_3 , суд враховує що заявлені стороною відповідача заперечення щодо визначеного експертом ОСОБА_4 розміру матеріальної шкоди , як завищеної , не знайшли свого підтвердження у судовому розгляді, так як при опитуванні експерта ОСОБА_4 у судовому засіданні не було доведено у чому саме таке завищення відбулось.

Таким чином судом при визначенні розміру заподіяної позивачу матеріальної шкоди у вигляді розміру відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту зносу , приймається як належний та достовірний доказ , саме висновок №7667 транспортно-товарознавчого дослідження , проведеного 11.01.2024 експертом ОСОБА_4 , а тому розмір матеріальної шкоди розраховується із використанням розміру матеріальної шкоди у сумі 333 324,02 грн з відрахуванням сплаченого потерпілої особі розміру страхового відшкодування у сумі 160 000 грн., та визначається як розмір матеріальної шкоди яку слід стягнути на користь позивача з відповідача, як особи винної у дтп, у розмірі 173 324, 02 грн.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України ).

У статті 137 ЦПК України визначені витрати на професійну правничу допомогу: 1. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною третьою зазначеної статті встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України зазначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити частково позовні вимоги ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди , яка сталась ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду у розмірі 173 324, 02 ( сто сімдесят три тисячі триста двадцять чотири ) гривні 02 копійки.

Питання розподілу судових витрат вирішити у порядку визначеному ч.8 ст. 141 ЦПК України.

Повний текст рішення буде виготовлено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 07.11.24.

Суддя В. О. Луняченко