Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 серпня 2024 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2021 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання дитини.

Заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 23.09.2022 позов було задоволено повністю, стягнуто з ОСОБА_4 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 7000 грн. щомісячно, починаючи з 28.12.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

25.12.2023 відповідач ОСОБА_4 звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення.

Ухвалою суду від 11.03.2024 заяву ОСОБА_4 задоволено, рішення суду скасовано та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

02.04.2024 від представника відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вказуючи на те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що дочка ОСОБА_6 проживає разом з матір`ю та перебуває на її утриманні. З початку повномасштабного вторгнення ОСОБА_6 разом зі своєю бабусею ОСОБА_7 виїхала за межі України і вже понад два роки знаходиться у Лондоні. Фактично дочка перебуває на утриманні свого батька та бабусі. Крім того, довідкою ВСП «Фахового коледжу мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну» №6 від 21.03.2024 підтверджується, що ОСОБА_6 відрахована із вказаного навчального закладу на підставі наказу №29-к від 03.05.2022 за власним бажанням.

16.04.2024 від позивача надійшли додаткові пояснення, в яких вона вказала, що як і на час звернення до суду в грудні 2021 року, так і на даний час вона та її дочка зареєстровані за однією адресою, а саме: АДРЕСА_1 . Відповідач має дохід, що підтверджується відповідною довідкою Державної податкової служби України, а тому має можливість сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Крім того, відповідач ввів суд в оману, зазначивши, що він здійснював перерахування коштів безпосередньо на дитячу картку ОСОБА_6 , оскільки розпорядження коштами по вказаній картці здійснює сам відповідач, що підтверджується долученими платіжними інструкціями.

Ухвалою суду від 01.05.2024 витребувано у Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину кордону України ОСОБА_6

21.06.2024 на виконання вказаної ухвали надійшла витребувана інформація.

02.08.2024 до суду надійшли додаткові пояснення позивача, у яких зазначено, що перебування дочки сторін на навчанні за кордоном не впливає на обов`язок батька сплачувати аліменти. Крім того, на даний час повнолітня ОСОБА_6 стаціонарно навчається на першому курсі Коледжу Харінгей, Енфілду та Північно-Східного Лондона, розташованого в м. Лондон, у зв`язку з чим вона потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які у відповідності до положень ст. 199 СК України зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі 7 000 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову.

Представник позивача, який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, та просив стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі. При цьому він уточнив позовні вимоги, вказавши, що оскільки дочка сторін на час звернення з позовом навчалася і продовжує навчатися, позивач має право на отримання аліментів за період навчання, а тому він просив стягнути аліменти на утримання дитини до моменту закінчення нею навчання.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що дочка сторін була вимушена виїхати за кордон з бабусею та у коледжі міста Києва вона не навчається. Дитина не проживає з позивачем з початку війни та фактично знаходиться на утриманні відповідача, який з січня 2022 року є військовослужбовцем. На даний момент дочка навчається безкоштовно у Лондоні. Відповідач добровільно їй надавав допомогу.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення учасників, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі обставини та дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Судом встановлено, що з 15.01.2014 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 25.06.2020, ухваленим у справі №758/11892/19.

Від шлюбу у сторін є дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в місті Києві.

Довідкою про реєстрацію місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА №71196491 від 06.10.2021 підтверджується, що неповнолітня ОСОБА_6 станом на дату звернення позивача із даним позовом до суду і до цього часу зареєстрована разом із матір`ю ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

З інформації, наданої Державною прикордонною службою України на виконання ухвали суду, вбачається, що ОСОБА_6 неодноразово перетинала кордон України та з 18.06.2023 перебуває за кордоном.

Вказане також підтверджується нотаріально посвідченими заявами ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , яким вони надали згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії їхньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в супроводі громадянки України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Довідкою ВСП «Фахового коледжу мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну» №932 від 26.08.2021 підтверджується, що ОСОБА_6 була студенткою 1-курсу групи Ф-15 денного відділення за спеціальністю 021 «Аудіовізуальне мистецтво та виробництво» освітньо-професійна програма «Художнє фотографування» (освітній ступінь фаховий молодший бакалавр), із терміном навчання з 01.09.2021 по 31.01.2025,

Однак, як вбачається із довідки №6 від 21.03.2024, ОСОБА_6 була відрахована із навчального закладу за власним бажанням згідно з наказом №29-к від 03.05.2022.

Листом Коледжу Харінгей, Енфілду та Північно-Східного Лондона від 06.07.2023 підтверджується, що ОСОБА_6 завершила вступ до вказаного навчального закладу, номер студента: 913166, та зарахована на програму навчання 16-19 SGTF за напрямком «Бізнес, подорожі і туризм».

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що дочка з моменту розірвання шлюбу постійно проживає та зареєстрована за однією адресою з нею та знаходиться на її повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на її утримання в добровільному порядку не надає.

У заяві про перегляд заочного рішення відповідач вказав, що дитина перебуває на його утриманні, однак доказів, які б свідчили про надання допомоги дитині в добровільному порядку в період з моменту звернення позивача з вказаним позовом, а саме з 2021 року, ним надано до суду не було.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Тлумачення положень СК України свідчить про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні, чи їх шлюб розірвано.

Статтею 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину, відповідачем суду не надано.

Крім того, відповідачем не надано даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім`ї або доказів, які б свідчили про наявність у нього захворювань та потреби в лікуванні.

Відповідно до положень частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

Разом із цим, вирішуючи питання про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

При розгляді справи суд повинен встановити наявність предмету спору саме на час пред`явлення позову.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір.

Вимоги про стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття та на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, мають різний предмет доказування та потребують з`ясування різних обставин.

Так, відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Як встановлено судом, позов подано до суду 28.12.2021, дочка сторін народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто на дату подання позову їй виповнилося 15 років.

З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, не підлягають розгляду в межах розгляду саме даної справи, оскільки на момент звернення із даним позовом до суду дитина сторін була неповнолітньою.

При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці її право на звернення до суду із позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у встановленому законом порядку.

Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на користь позивача у розмірі 7000 грн. щомісячно, починаючи з 28.12.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Згідно із ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 76, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 7000 (сім тисяч) гривень щомісячно, починаючи з 28.12.2021 і до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Рішення у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін по справі:

- позивач - ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

- відповідач - ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення суду складено 07.08.2024.

Суддя О. О. Ковбасюк