Справа № 367/1197/23
Провадження №2/367/1302/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

01 жовтня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участі секретаря судових засідань Маленко О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про зміну черговості одержання права на спадщину,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про зміну черговості одержання права на спадщину, мотивуючи позов по тим підставам, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла рідна сестра позивача ОСОБА_4 . Внаслідок смерті сестри відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме на частину житлового будинку АДРЕСА_1 і земельну ділянку, на якій розташований будинок. Спадкоємець була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Заповіту спадкодавець не залишила. Позивач у справі, рідна сестра спадкодавця, відповідно до правил ст. 1262 ЦК України має право на спадкування за законом у другу чергу.

Відповідач у справі ОСОБА_1 , син спадкодавця, відповідно до правил ст. 1261 ЦК України у першу чергу має право на спадкування за законом після смерті матері. Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли наступні особи: рідна сестра спадкодавця, відповідно до правил ст. 1269 ЦК України шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини; відповідач у справі ОСОБА_1 , відповідно до правил ст. 1269 ЦК України шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Микитенко Наталією Станіславівною заведена спадкова справа №16/2022 від 20 вересня 2022 року до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

18 січня 2023 року позивач одержала повідомлення приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Микитенко Наталії Станіславівни про те, що крім позивача заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 було подано сином померлої, а саме ОСОБА_5 , який є спадкоємцем першої черги за законом. Тому позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті сестри в нотаріальній конторі і вимушена звернутись до суду з позовом про зміну черговості одержання права на спадкування.

Так, позивач вказує про те, що між нею та сестрою завжди були дуже дружні стосунки, завжди один одному допомагали та підтримували.З 1995 року ОСОБА_4 постійно проживала в житловому будинку АДРЕСА_1 . В січні ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її чоловік ОСОБА_6 . З 2017 року син сестри, відповідач у справі ОСОБА_1 , постійно проживає в росії та працює там. З 1990 років сестра хворіла на цукровий діабет, перебувала на обстеженні та лікуванні в «Інституті невідкладної та відновної хірургії іменіВ. Гусака» м. Донецьк, оскільки позивач з сестрою вирішили, що саме там їй нададуть найкращу допомогу. Позивач та її син ОСОБА_7 оплачували лікування сестри, купляли ліки, несли всі витрати за її перебування в лікарні.В 1997 році позивач вийшла на пенсію, у неї з`явилося багато вільного часу, сестра теж була пенсіонеркою, тому позивач майже весь час проживала разом із сестрою в м. Ірпені, разом складали та роздруковували розклад електричок Коростень-Київ, які позивач продавала в електричках, а гроші витрачали на спільні потреби, на ліки сестрі, на життя. Позивач особисто робила всю консервацію на зиму, разом сестри доглядали за садом та подвір`ям. Позивач подарувала сестрі насос для поливу рослин. Крім того, позивач з сестрою в її частині будинку вирішили зробити ремонт. Але сестра була зовсім хвора, тому позивач особисто купувала обої та лінолеум, які сама клеїла, а лінолеум постелили за кошти наймані працівники.

В 2014 році син позивача евакуювався з м. Донецька і проживав в Київській області. Позивач проживала з сестрою в м. Ірпені Київської області. В 2014 році сестра через цукровий діабет почала різко втрачати зір і позивач з сином оплатили сестрі операцію на очах, яку робили в м. Києві. Стан здоров?я спадкодавця погіршувався і вона постійно проходила

обстеження в різних медичних установах. Спадкодавець лікувалась та обстежувалась в Ірпінській центральній міській лікарні. В 2020 році стан здоров?я сестри різко погіршився через цукровий діабет. Сестра втратила пам?ять, не знала який день та час, не могла порахувати навіть до п?яти, їй поставили діагноз - деменція. Проте, вона впізнавала і позивача і оточуючих, була доброзичливою.

В квітні 2021 року сестрі ампутували ліву ногу в Ірпінській центральній міській лікарні (м. Буча, вул. Польова, 19). Позивач разом з відповідачем, який приїхав в Україну провідати матір, кожного дня на протязі тижнів доглядала за сестрою. Внаслідок важкої хвороби сестра перебувала у безпорадному стані і була неспроможною самостійно забезпечувати свої потреби. Позивач не тільки купувала продукти, ліки, оплачувала лікування, готувала їжу, а й тривалий час доглядала за сестрою, переодягала її, робила все, що вона не спроможна була зробити сама через хворобу. Тут же в лікарні сестра захворіла на короновірус і позивач прийняла всі міри для того, щоб сестру негайно перевели в інфекційне відділення лікарні. Позивач з відповідачем на руках переносили сестру в інфекційне відділення лікарні. Таким чином, позивач матеріально забезпечувала, доглядала, лікувала сестру, яка через тяжку хворобу тривалий час була у безпорадному стані. Сестра потребувала постійної фізичної допомоги, турботи та моральної підтримки внаслідок важкого захворювання, яке спричиняло їй тяжкі страждання та болі. Крім того, лікування сестри потребувало коштів. Пенсії сестри не вистачало навіть на придбання елементарних ліків. Всі ці турботи лягли на плечі позивача.

Спадкодавець ОСОБА_4 померла у віці 82 років в Київській міській клінічній лікарні № 18 під час окупації м. Ірпеня. Вона загубилась під час евакуації, позивач довго її розшукувала. В цій же лікарні сестра і померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач несла витрати на поховання спадкодавця, оплатила кремацію в сумі 24 000 грн.

Крім того, позивач вказує про те, що під час бойових дій в м. Ірпені будинок сестри був пошкоджений. Після деокупації м. Ірпеня позивач замінила в будинку АДРЕСА_2 скло, два вікна, що підтверджується товарним чеком від 28.09.2022 року, Договором №01650 від 23.09.2022 року. Також позивач відремонтувала котел, газову колонку, газову плиту та холодильник, електрику в будинку, які були пошкоджені під час окупації. Вказані роботи позивач оплатила власними коштами.

Посилаючись на норми ст.ст. 1216, 1217, 1258,1259,1261, 1268 ЦК України, позивач просить суд ???змінити черговість одержання права на спадкування та надати ОСОБА_1 , спадкоємцю за законом другої черги, право на спадкування після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із спадкоємцем за законом першої черги ОСОБА_1 .

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

До суду від представника відповідача надходив відзив на позовну заяву, згідно якого зазначає про те, що відповідач не визнає заявлені до нього вимоги, вважає їх надуманими. Крім того, на переконання відповідача в розрізі спірних правовідносин, відсутні підстави для зміни черговості одержання права на спадкування в порядку ч. 2 ст. 1259 ЦК України, з огляду на наступне.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір відповідача - ОСОБА_4 . Відповідач у встановленому порядку, як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину своєї матері, що визнається позивачем. Поряд з цим, відповідач з 2018 року і до повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України тимчасово проживав і працював за кордоном та періодично відвідував свою матір, яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Так, до початку пандемії корона вірусної хвороби, відповідач останнього разу був в Україні з 19.12.2019 по 15.01.2020, при цьому, Спадкодавець в цей період абсолютно самостійно забезпечувала свої потреби і не скаржилась на недуги. З настанням Covid-19 і до 30.03.2021 закупівлю продуктів харчування для Спадкодавця, надання їй нематеріальної і матеріальної допомоги (за рахунок коштів відповідача) забезпечувала ОСОБА_8 , яка приходиться пасербицею померлої. На початку квітня 2021 року відповідач після проходження курсу вакцинації від Covid-19 зміг повернутись до м. Ірпінь, де помітив проблему з ногою матері. 19 квітня 2021 року він викликав лікаря з Ірпінської поліклініки, який запідозрив у матері гангрену та направив її до лікарні. Того ж дня відповідач відвіз матір до лікарні, де їй було проведено дві операції з ампутації нижньої стопи лівої кінцівки. Про обставину перебування матері в лікарні та її стан відповідач повідомив позивача, яка, у свою чергу, приїхала до м. Ірпінь, де перебувала впродовж тижня, а потім поїхала до себе додому. Відмічає, що в період знаходження відповідача в Україні в 2021 році (16.04.2021 - 22.05.2021; 30.05.2021 - 30.06.2021; 11.07.2021 - 03.09.2021; 16.10.2021 -11.11.2021) він облаштував всі необхідні умови для своєї матері та здійснював за нею догляд, як особисто, так і за допомоги найнятих доглядальниць. Після 11 листопада 2021 року і до повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, доглядальницею померлої була ОСОБА_9 , фінансування якої здійснював відповідач. Саме вона з сусідами допомогла 09 березня 2022 року евакуювати матір до одного з дитячих садків м. Києва, який на той час виконував функцію «пункту переселенців». В подальшому, на прохання відповідача його товариш - ОСОБА_10 встановив координати Спадкодавця та влаштував її до Київської міської клінічної вікарні № 18, де її лікарем був ОСОБА_11 , який підтримував зв`язок з відповідачем та якому безпосередньо 28 березня 2022 року він і повідомив про смерть матері.

Таким чином, представник відповідача наголошує на тому, що вказане в сукупності дає підстави для висновку про безпідставність доводів позовної заяви в частині того, що Ппозивач протягом тривалого часу здійснювала опіку над Спадкодавцем, забезпечувала її матеріально та надавала будь-яку іншу допомогу. Стосовно покликання позивача, що вона зазнала витрат на поховання Спадкодавця (кремація); ремонт будинку (заміна 21-го скла і 2-х вікон) та ремонт побутової техніки, що в ньому знаходилась (котел, газова колонка і плита, холодильник), то в розрізі спірних правовідносин - це немає правового значення, оскільки не входить в предмет доказування у даній справі.

Більші того, саме пасербиця померлої ( ОСОБА_8 ) отримала відповідне свідоцтво про смерть Спадкодавця та здійснила її поховання.

Крім того, представник відповідача зазначає наступне.

Позивач у позовній заяві стверджує, що протягом тривалого часу вона матеріально забезпечувала, лікувала та доглядала сестру, на підтвердження чого декларує, що вона є внутрішньо переміщеною особою та з 2014 року і до смерті сестри проживала разом з останньою за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, таке покликання не відповідає об?єктивній дійсності, оскільки позивач ніколи не проживала з матір?ю відповідача.

Враховуючи викладене, в задоволенні позову просить відмовити повністю.

В судовому засіданні позивач та представник позивача просили позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на необґрунтованість позову та недоведеність обставин, викладених у позові належними доказами.

Ухвалою суду від 10.03.2023 по справі відкрито загальне позовне провадження провадження та призначено справу до підготовчого судового розгляду.

Ухвалою суду від 20.04.2023 витребувано у приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Микитенко Наталії Станіславівни копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Витребувано з Ірпінської центральної міської лікарні (м. Буча, вул. Польова, 19) копію медичної документації ОСОБА_4 за період стаціонарного лікування, зокрема: виписку з історії хвороби, засвідчену копію історії хвороби, результати ПЦР обстеження на COVID-19.

На виконання вказаної ухвали з Ірпінської центральної міської ради до суду надійшла медичної документації ОСОБА_4 за період стаціонарного та амбулаторного лікування, копія протоколу випробувань від 05.05.2021.

Також на виконання ухвали приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Микитенко Наталії Станіславівни надано копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою суду від 10.08.2023 витребувано від Міністерства соціальної політики України інформацію щодо фактичного місця проживання ОСОБА_1 , яке було зазначено у кожній із виданих їй довідках про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Витребувано від Державної податкової служби України інформацію про розмір щомісячного доходу, отриманого ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 28.03.2022. Витребувано від Пенсійного фонду України інформацію про розмір щомісячної пенсії (допомоги), отриманої ОСОБА_1 за період з 01.01.2021 по 28.03.2022.

Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог та думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку, покази свідків, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,

Згідно з частинами першою та другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. Схожий за змістом висновок зроблений в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19).

За змістом статей 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Зазначені правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17-ц (провадження № 14-144цс18).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 зазначено, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18) зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частина друга статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно пункту 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.80 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1); докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі (частина 5).

Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Так, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , у віці 82 років у м. Києві ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5

ОСОБА_4 належали 5/9 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок садибного типу з господарськими спорудами та будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , які належали останній на підставі договору дарування частини житлового будинку, посвідченого 10.12.1997 Ірпінською державною нотаріальною контрою за реєстровим №2-3208, та земельна ділянка площею 0,0500 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель кадастровий номер :07:1101:0072, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , згідно державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА№445529.

Згідно матеріалів справи, а саме відомостей, які містяться в інформаційній системі «Реєстр територіальної громади міста Ірпінь» за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно Акта обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї власника житла (заявника) від 27.09.2022, складеного депутатом Ірпінської міської ради, при обстеженні встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Син ОСОБА_1 за даною адресою не проживає з 2018. На час смерті матері знаходився в росії.

Приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Микитенко Н.С. 20.09.2022 заведено спадкову справу №№ 16/2022, до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , що стверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 20.09.2022.

З матеріалів спадкової справи № 16/2022, вбачається, що 26.09.2022 із заявою про прийняття спадщини після смерті матері звернувся ОСОБА_1 .

Крім того, із заявою про прийняття спадщини за законом 20.09.2022 звернулась ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є рідною сестрою померлої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В заяві також зазначено про те, що спадкоємцем 1-го ступеня споріднення є син померлої ОСОБА_1 , який є громадянином російської федерації. У померлої був лише один син. Спадкодавця на день смерті була не заміжня. ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею 2-х черги спадкування. Інших спадкоємців, крім вже зазначених, ні за законом, ні за заповітом, немає.

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмова від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі статтею 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Стаття 1259 ЦК України регулює черговість спадкування за законом, зокрема: спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині (частина перша статті 1259 ЦК України).

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (частина друга статті 1259 ЦК України).

Отже, черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (частина перша статті 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (частина друга статті 1259 ЦК України).

Зміна черговості спадкування надає право спадкоємцю наступної черги на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування.

В позовній заяві та поясненнях, наданих суду, позивач зазначала про те, що проживала разом з ОСОБА_4 та піклувалася про неї, починаючи з 2014, проте, такі твердження не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а саме згідно відомостей Державної податкової служби України щодо джерел та сум виплачених доходів та утримання податків ОСОБА_1 за період з І кварталу 2021 по І квартал 2022, наданих Державною податковою службою, остання отримувала дохід за період січень 2012-грудень 2021 в Управлінні соціального захисту населення Лиманської міської ради.

З листа Міністерства соціальної політики України вбачається, що станом на 28.08.2023 в Єдиній інформаційній базі даних про внутрішньо переміщених осіб наявна інформація про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає ОСОБА_1 з 20.09.2022.

З довідки, наданої Пенсійним фондом України щодо розміру призначеної і фактично отриманої пенсії ОСОБА_1 в період з січня 2021 по березень 2022, вбачається, що остання отримувала пенсію в Головному управлінні ПФУ в Донецькій області.

Твердження позивача про те, що саме позивач оплачувала лікування та поховання померлої спадкодавці також не знаходять свого підтвердження, зокрема, згідно копії свідоцтва про поховання, останнє видавалось ОСОБА_8 . Договір-замовлення на поховання укладений також з ОСОБА_8 .

Крім того, обставини, зазначені позивачем у позові, спростовуються показами свідків.

Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показала, що відповідач по справі її брат по батькові. В період з січня 2020 по 2022 рік свідок відвідувала померлу один раз на місяць, потім, як приїхав ОСОБА_12 - син померлої спадкодавці, рідше приходила. На прохання ОСОБА_12 свідок привозила необхідні речі. Також свідок зазначила про те, що на прохання відповідача поховала його матір у червні 2022.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснив, що відповідач по справі його кум. У 2014 відповідач поїхав у росію, приїздив раз на три місяці. У 2018, 2019 та 2021 приїхав до України та доглядав за матір`ю і свідок йому допомагав. Свідок також вказав про те, що приходив до матері відповідача раз на три місяці.

Свідок ОСОБА_14 суду показала, що на прохання відповідача вона була доглядальницею померлої ОСОБА_4 з травня 2021 по вересень 2021. Відповідач оплачував роботу свідка кожного тижня. Позивача свідок бачила перед операцією, яку проводили ОСОБА_4 .

До матеріалів справи долучено нотаріально посвідчену заяву свідка ОСОБА_15 від 25.04.2023, яка у своїй заяві зазначила про те, що з 1954 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , та є сусідкою ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . У 1994 ОСОБА_4 разом зі своїм чоловіком переїхала проживати до м. Ірпеня разом з сином ОСОБА_5 . У січні 2011 помер чоловік ОСОБА_4 і з цього часу у будинку проживали ОСОБА_4 з сином ОСОБА_1 , який утримував господарство та свою матір. У 2018 ОСОБА_1 поїхав на заробітки за кордон. У період до 01.03.2020 він регулярно (кожні 2-3 місяці) приїжджав до матері та фінансував її потреби. Від початку пандемії, з 16.03.2020 ОСОБА_1 не мав змоги приїхати через карантинні обмеження. ОСОБА_4 проживала сама і була повністю в змозі себе обслуговувати. Проте, з метою безпеки її здоров`ю, ОСОБА_1 дистанційно організував допомогу для своєї матері, а саме: всі продукти та медикаменти їй закуповувала та привозила ОСОБА_8 , яка приходилась їй пасербицею та ОСОБА_16 , яка була подругою померлої. До свідка ОСОБА_4 зверталась по допомогу з оплатою комунальних послуг, гроші на які давала готівкою. Крім того, ОСОБА_1 просив якомога частіше навідувати матір та сповіщати його про потреби матері. На початку квітня 2021 ОСОБА_4 повідомила свідку про те, що в неї болить палець на нозі, від виклику лікаря відмовилась. ОСОБА_1 після курсу вакцинації повернувся в Україну 16.04.2021. 19.04.2021 він відвіз матір до лікаря, де її прооперували. Увесь час ОСОБА_1 перебував поряд з матір`ю, все організовував та фінансував. Проте, як тільки було встановлено діагноз, ОСОБА_1 проінформував ОСОБА_17 про стан її сестри і вона приїхала провідати хвору, але перебувала в м. Ірпені не довго, десь тиждень і поїхала ще до повернення ОСОБА_4 додому. ОСОБА_4 повернулась додому 13.05.2021, де вже її син переобладнав будинок та облаштував для неї всі необхідні умови, враховуючи потреби людини з обмеженими можливостями. Крім того, він ще у лікарні найняв для матері доглядальницю. У 2021 ОСОБА_18 майже весь час перебував в м. Ірпені, піклувався про матір та організовував для неї цілодобовий догляд за допомогою доглядальниць, послуги яких оплачував. У вересні 2021 ОСОБА_18 вимушений був поїхати на місяць, оскільки мав зобов`язання за трудовим договором. Переймаючись за безпеку матері, він звернувся до ОСОБА_19 з проханням замінити його та прослідкувати за роботою доглядальниць. ОСОБА_20 приїхала, але через два тижні поїхала додому, не дочекавшись повернення ОСОБА_21 та покинувши сестру на сторонніх осіб. У жовтні 2021 ОСОБА_18 повернувся та пробув з матір?ю до кінця листопада 2021 року, після чого був змушений знову поїхати, оскільки заходи, пов?язані з доглядом за ОСОБА_22 , потребували значних фінансових ресурсів. На прохання ОСОБА_21 , свідок слідкувала за роботою доглядальниць, а кошти на оплату їх роботи та інші потреби приносив товариш ОСОБА_21 ОСОБА_23 . Так продовжувалось аж до початку війни у лютому 2022 року.На початку березня 2022 року ОСОБА_24 було евакуйовано за допомогою її доглядальниці - ОСОБА_9 та сусідів до м. Києва. Після цього ОСОБА_18 повідомив свідку про смерть матері.Також свідок повідомила, що від моменту евакуації Висоцької Ніли будинок був порожнім аж до вересня 2022 року, коли з?явилась ОСОБА_20 та затребувала ключі від будинку, які знаходились у свідка. З її слів до цього періоду вона перебувала у місті Кропивницькому.

Крім того, з нотаріально посвідченої заяви свідка ОСОБА_11 від 28.04.2023, вбачається наступне. ОСОБА_11 з 2020 року працює на посаді лікаря-онколога паліативної допомоги КНП «Київська міська клінічна лікарня №18» за адресою: м. Київ, бульвар Тараса Шевченка, 17. Так, о 16 год. 08 хв. 10 березня 2022 року до КНП «Київська міська клінічна лікарня №18» швидкою допомогою було доставлено ОСОБА_4 , якій при прийомі встановили діагноз: енцефалопатія з супутніми захворюваннями на цукровий діабет типу 2. За період перебування у відділенні стан хворої був важким та прогресивно погіршувався. Наростали явища серцево-легеневої та церебральної недостатності на фоні яких і настала клінічна смерть. Реанімаційні заходи в повному об?ємі виявились неефективними. Об 09 год. 30 хв. ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_4 констатовано біологічну смерть. Впродовж знаходження в лікарні хвору ніхто не відвідував. Проте, весь цей час на телефонному зв`язку був її син - ОСОБА_1 , якому свідок і повідомив про смерть матері.

Так, суд зазначає наступне.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення такого позову є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. У зазначеній категорії справ підлягає встановленню судом також факт належності сторін до спадкоємців за законом різних черг.

Суд, перевіривши доводи позивача на відповідність наявним в матеріалах справи доказам та показам свідків, не знаходить підтвердження тим обставинам, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову. Докази, надані позивачем ні окремо, ні в своїй сукупності, не підтверджують доводи, викладені в позові, а саме не знайшли свого підтвердження факти того, що позивач здійснювала опіку над спадкодавицею, надавала їй матеріальну чи будь яку іншу допомогу тривалий час. Щодо здійснення ремонтних робіт у будинку, а саме заміни вікон, то позивачем надано суду докази здійснення таких робіт у вересні 2022, тобто після смерті спадкодавиці, з чого можна зробити висновок про те, що заміна вікон позивачем робилась для власних потреб, оскільки на той момент остання там уже проживала згідно письмових доказів справи.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що належними та допустимими доказами суду доведено факт піклування та догляду за матір`ю ОСОБА_1 . Твердження представника відповідача, викладені у відзиві та наданих поясненнях, знайшли своє підтвердження згідно письмових доказів та показів свідків.

Ухвалення у справі обґрунтованого рішення може бути досягнуто лише шляхом встановлення обставин, на які посилається кожна сторона, шляхом підтвердження їх наявності належними та допустимими доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях та переконаннях сторони.

Так, наведена ситуація зводить процес вирішення даної справи на підставі здогадок та припущень, покладення яких в основу законного та обґрунтованого рішення є недопустимим.

Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що, відповідно до статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про зміну черговості одержання права на спадщину, слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю обставин, на які вона посилається.

У зв`язку з відмовою в позові, відповідно до статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст. ст4, 11, 15, 16, 1217, 1218, 1258, 1259, 1261, 1262 ЦК України, ст.ст. 258-259, 263-265, 281-282 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про зміну черговості одержання права на спадщину, відмовити.

Повний текст судового рішення складено 03.10.2024.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Л.В. Мерзлий