Справа № 149/2482/24
Провадження №2/149/773/24
"02" жовтня 2024 р. м. Хмільник
Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Павлюк О. О. ,
за участю секретаря Олійник І. С.,
розглянувши клопотання представника відповідача - адвоката Ковальчука Є. М. про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необгрунтованих дій позивача в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця Тимощука Володимира Вікторовича про визнання дій приватного виконавця незаконними та відшкодування моральної шкоди,
У провадженні Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області перебувала вказана цивільна справа. Ухвалою суду від 24.09.2024 позовну заяву залишено без розгляду. 01.10.2024 від представника відповідача - адвоката Ковальчука Є. М. надійшло клопотання про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необгрунтованих дій позивача.
Згідно із частиною 6 ст. 142 ЦПК України суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення позову без розгляду.
Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи заявленого клопотання, дійшов наступних висновків.
Ухвалою Хмільницького міськрайонного суду вінницької області від 24.09.2024 позовну заяву ОСОБА_1 до приватного виконавця Тимощука Володимира Вікторовича про визнання дій приватного виконавця незаконними та відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
У відповідності до ч. 6 ст. 142 ЦПК України у випадках, встановлених частинами третьою- п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу. Вказаною нормою (частиною 9 ст. 141 ЦПК України) визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Системний аналіз наведених норм процесуального права дає підстави вважати, що у разі залишення позову без розгляду вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.
Тобто, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
Одночасно суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.
Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.
Особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 4 ЦПК України, частиною першою статті 55, ст. 124 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, незалежно від обґрунтованості позову.
Разом з тим відповідно до положень частини 1 статті 44 ЦПК України, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою.
Тобто, для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач повинен довести, що позовна заява була залишена без розгляду внаслідок саме необґрунтованих дій позивача.
Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок позивача відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу. Сам по собі факт залишення позову без розгляду не може бути підставою для задоволення вимог відповідача про компенсацію здійснених ним витрат.
Жодних доказів, які б вказували на необґрунтованість дій позивача ОСОБА_1 , представником відповідача не надано.
Щодо посилання представиника відповідача на те, що при постановлені ухвали від 24.09.2024 судом помилково було залишено поза увагою те, що відповідачем ініціювалося питання щодо розподілу судових витрат при залишенні позову без розгляду, суд звертає увагу на таке.
Дійсно, у клопотанні про залишення позову без розгляду від 24.09.2024 року представником відповідача ставилося питання щодо розподілу судових витрат. Разом з тим, клопотання не містило посилань на зловживання позивачем своїми правами (необґрунтовані дії позивача ОСОБА_1 ), що могли бути підставою для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи. Про наявність таких обставин ані відповідач, ані його представник не заявляли також у судовому засіданні 24.09.2024 року під час розгляду їх клопотання про залишення позову без розгляду (відповідні обгрунтування з доказами понесення витрат надано лише у клопотанні від 01.10.2024). У зв`язку з цим судом у відповідній ухвалі від 24.09.2024 за наслідками розгляду клопотання про залишення позову без розгляду (з урахуванням гаратнованого права на компенсацію судових витрат, передбаченого ч. 5 ст. 142 ЦПК України), було вказано, що клопотань з цього приводу сторонами не заявлялося.
При цьому суд звертає увагу на те, що приписи ч. 5 ст. 142 ЦПК України в даному випадку є спеціальними, і регулюють право відповідача отримати компенсацію витрат, понесених внаслідок доведеного зловживання, допущеного позивачем. Загальні норми, що регулюють розподіл судових витрат при залишенні позову без розгляду (ч. 3 ст. 257 ЦПК Украни), в даному випадку є похідними, і підлягають застосуванню при доведенні в установленому порядку такого факту зловживання.
Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. У судовому засіданні сторони і їх представники підтвердили суду, що обізнані з їх процесуальними правами і обов`язками, крім того представник відповідача ОСОБА_2 , який і звернувся з відповідним клопотанням, є адвокатом, і у суду відсутні сумніви щодо його обізнаності з обсягом його прав та способом їх реалізації.
Враховуючи положення ч. 9 ст. 141, ч.ч. 5, 6 ст. 142 ЦПК України, а також те, що, ані в клопотанні від 24.09.2024, ані в клопотанні від 01.10.2024 представником відповідача не обгрунтовано та не доведено навності в діях позивача ОСОБА_1 необгрунтованості в розумнінні частини п`ятої статті 142 ЦПК України, суд не вбачає підстав для розподілу судових витрат з цих підстав.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 142, 257 ЦПК України, суд
В задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Ковальчука Є. М. про компенсацію судових витрат, здійснених внаслідок необгрунтованих дій позивача - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Суддя Павлюк О. О.