Справа № 136/1704/24
провадження № 2/136/412/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Присяжного О.І.

за участю секретаря судового засідання Белінської С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

за участі учасників цивільного процесу: ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 - адвоката Івасика О.В., представника третьої особи - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій учасників справи.

ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 (далі позивач) із вищевказаним позовом до ОСОБА_3 (далі відповідач) у якому просить:

- позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з дня подання позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття.

Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що відповідач, як батько ОСОБА_2 , з моменту розлучення із ОСОБА_5 та подальшого переїзду ОСОБА_2 у с. Зозівка, Вінницького району, Вінницької області жодного разу не відвідав дитину, матеріальної допомоги не надав, розвитком та здоров`ям дитини не цікавиться.

Поведінка відповідача свідчить про ухилення від виховання дитини та виконання покладених на нього законодавством обов`язків, що стало підставою звернення до суду із даним позовом.

Відповідач, у відповідності до статтей 174, 178 ЦПК України, не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 11.09.2024 було відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

02.10.2024 службою у справах дітей Липовецької міської подано до суду рішення виконавчого комітету Липовецької міської ради від 18.09.2024 № 221 "Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав" складеного стосовно ОСОБА_3 , який судом долучено до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 02.10.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

На виконання вимог статті 187 ЦПК України суд звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

За наслідками отриманої судом інформації з Єдиного державного демографічного реєстру, Бахмутської міської ради, Управління з питань паспортизації, реєстрації та еміграції Головного управління у Донецькій області Державної міграційної служби України встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою - АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини одинадцятої статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідач, будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не з`явився, заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи у його відсутність до суду не подав, про причини неявки суд не повідомив.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що згідно із свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 7), батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_3 та ОСОБА_5 .

Згідно із свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 8).

Відповідно до довідки від 08.09.2022 №523- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про законного представника, що супроводжує малолітню дитину: ОСОБА_1 , має фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 16).

Згідно довідки від 08.09.2022 №523- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , має фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 (а.с. 15).

Відповідно до довідки виданої Липовецькою міською радою № 4/254 від 15.08.2024 (а.с. 21) судом встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , біологічний батько ОСОБА_2 , від початку військового стану на території Зозівської громади не з`являвся, участі у побуті і вихованні сина не брав і не допомагав ні фізично, ні матеріально.

З висновку про стан здоров`я, фізичний та розумовий розвиток дитини виданого КНП "Липовецька міська лікарня" № 680 від 22.08.2024 (а.с. 19) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здоровий, соматичної патології не виявлено.

Згідно акту від 13.08.2024 складеного комісією Зозівського професійного аграрного ліцею Вінницької області (а.с. 20), за період навчання ОСОБА_2 в ліцеї з 09.09.2022 по 23.06.2024 його батько ОСОБА_3 , не брав участі в навчанні та вихованні сина, на батьківські збори не з`явився.

Відповідно до довідки сімейного лікаря ОСОБА_6 №24 від 23.08.2024 (а.с. 22) догляд за дитиною (онуком) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , здійснювала ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Батько ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не приймав участі у піклуванні та здоров`ї дитини на протязі багатьох років.

Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.04.2017 (справа №219/3082/17) шлюб зареєстрований між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області 20 липня 2007 року, актовий запис № 283, розірвано.

Відповідно до статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 166 СК України встановлено, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини першої статті 164 СК України мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Питання про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було предметом розгляду Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Липовецької міської ради, за наслідками якого було складено висновок, який затверджений рішенням виконавчого комітету Липовецької міської ради від 18.09.2024 № 221 та відповідно до якого визнано за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_3 батьківських прав стосовно його неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 38-40).

В судовому засіданні ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 - адвокат Івасик О.В. позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві.

Представник третьої особи ОСОБА_4 не заперечувала щодо задоволення позовних вимог.

Суд, оцінивши усі зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що обставини наведені позивачем у позовній заяві доведені належними, допустимими та достовірними доказами, а їх зв`язок у сукупності є достатнім на підтвердження факту ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За таких обставин, суд вважає, що достатні усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу до відповідача шляхом позбавлення його батьківських прав, який відповідає інтересам дитини, отож позов підлягає до задоволення.

Наведене узгоджується і з приписами викладеними в частині четвертій статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» де передбачено, що позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку утримувати дитину.

Зі змісту статті 180 СК України вбачається, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя статті 181 СК України).

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати обставини визначені частиною першою статті 182 СК України.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Визначаючись із розміром аліментів, які слід присудити із відповідача на користь дитини, суд виходить із якнайкращого для забезпечення її гармонійного розвитку з урахуванням обставин, передбачених статтею 182 СК України та обставин встановлених у судовому засіданні.

Відповідач не надав на пропозицію суду викладену в ухвалі від 11.09.2024 жодних заперечень проти обставин зазначених у позові.

Суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, відомості про наявність інших аліментних зобов`язань чи про поганий стан здоров`я відповідача матеріали справи не містять, а відповідачем не було надано жодних доказів. При цьому, судом також враховано, що ОСОБА_2 проживає разом із бабусею ОСОБА_1 , яка є особою похилого віку та перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа, а отже не може забезпечити належні умови життя, необхідних для розвитку неповнолітнього.

Ураховуючи встановлені судом обставини, суд дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у виді частки від заробітку (доходу) щомісячно, що становить 1/2 частки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З огляду на викладене суд задовольняє позов у повному обсязі.

Питання розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 164, 166, 180-184, 191 СК України, ст.ст. 2, 12, 13, 259, 263, 268, 354, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, - задовольнити у повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав стосовно його сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 05.09.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_3 );

Відповідач: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Повний текст рішення складено та підписано 08.11.2024.

Суддя Олексій ПРИСЯЖНИЙ