Справа № 337/2530/24
Номер провадження 2/337/2019/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2024 рокум. Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Салтан Л.Г.,

за участю секретаря Трегуб Т.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

30.04.2024 року представник позивача АТ «СЕНС БАНК» звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором 501346779 у розмірі 157473,89 грн., який позивач мотивує тим, що Акціонерне товариство «Альфа Банк» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_1 07.08.2021 уклали угоду про надання споживчого кредиту №501346779, відповідно до умов кредитного договору Банк надав позичальнику ОСОБА_1 кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 24 червня 2024 року по цивільній справі заявлені вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (, місце знаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд.100) заборгованість за кредитним договором кредитним договором № 501346779 від 07.08.2021 року у розмірі 157473,89 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422, 40 грн, а всього 159896, 29 грн.

25.07.2024 року ОСОБА_1 подала заяву про перегляд заочного рішення, в якій просить суд скасувати заочне рішення посилаючись на ті обставини, що вона була позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права та надати докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

03 вересня 2024 року ухвалою суду заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, заочне рішення від 24.06.2024 року скасовано і призначено справу до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 09-00 годин 01.10.2024 року.

13.09.2024 надано відзив на позовну заяву, в якій посилається на те, що банком не доведено на яких умовах було укладено договір, додані письмові докази не містять жодного підпису від її імені Оферта та Акцепт, Паспорт споживчого кредиту не містять її підпису, а тому позовні вимоги щодо стягнення нарахованих процентів задоволенню не підлягають, натомість, розрахунок заборгованості складений позивачем з урахуванням нарахованих процентів, які не передбачені умовами кредитування. Відповідно до розрахунку заборгованості, який складено позивачем, нею сплачено 18156,43 грн. по тілу кредиту та сума в розмірі 21899,42 грн. зарахована, як відсотки. Відповідно до розрахунку заборгованості, всього сплачено 40055,85 грн. В зв`язку із тим, що вона не підписувала умови, щодо стягнення з неї відсотків, всю суму необхідно зарахувати, як сплачену за тілом кредиту. Позов визнано частково, в частині стягнення заборгованості в розмірі 59944,15 грн. Просить стягнути судові витрати пропорційно задоволеному судом розміру заборгованості.

Представник позивача в судове засідання не прибув, на відеозв`язок в призначений час судового засідання не вийшов, що підтверджено скрін-шотом з екрану, який додано до матеріалів справи, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався, в матеріалах провадження наявна заява, в якій представник позивача просить розглянути справу й ого відсутність у разі неявки до судового засідання.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, у відзиві просила розглядати справу за її відсутності за наявними матеріалами справи.

Відповідно до вимог ст.223 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність сторін, що не з`явилися до судового засідання.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Суд встановив, що 12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

07.08.2021 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 501346779, за умовами якого отримала кредит в сумі 100000,00 грн.Строк кредитування становить 48 місяців. Дата повернення кредиту 09.08.2025.

Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором № 501346779 від 07.08.2021 виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит, що підтверджується меморіальним ордером №457927504 від 07.08.2021 про перерахування відповідачці ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 100000 грн. та випискою по особовому рахунку.

Зі свого боку відповідачка ОСОБА_1 належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, що привело до утворення кредитної заборгованості.

Факт укладання кредитного договору, отримання кредитних коштів та часткову сплату заборгованості відповідачкою визнаний та доведенню не підлягає, однак остання заперечила проти стягнення відсотків, вважаючи їх нарахування безпідставними, що є спірним моментом в даній справі, який підлягає вирішенню судом.

Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору № 501346779 від 07.08.2021, станом на 25.08.2023 заборгованість за цим кредитним договором становить - 157 473,89 грн., з яких 92 110,73 грн заборгованість по тілу кредиту, 65 363,16 грн заборгованість по відсотках.

Вирішуючи позовні вимоги та здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Так, згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно з ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

На підтвердження умов укладеного договору представником позивача надано Оферту на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 501346779 від 7 серпня 2021 року від імені відповідачки, в якій вона пропонує укласти угоду про надання споживчого кредиту на умовах сплати відсотків за фіксованою ставкою 45% та Паспорт споживчого кредиту.

Відповідачкою підписання наявної в матеріалах провадження Оферти не визнано.

Суд зауважує, що згідно наявної в матеріалах провадження наданої позивачем копії Оферти (останнє речення зазначено, що підписанням електронним підписом цієї Оферти відповідачка свідчить про отримання інформації про умови кредитування.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З указаного вбачається, що укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

Натомість, надана позивачем Оферта від імені відповідачки не містить зазначень що даних ЕЦП або одноразового ідентифікатора (електронного підпису), що був нібито використаний відповідачкою для підписання зазначеного електронного документу. Надані паспорт споживчого кредиту, графік платежів (як додаток №1 до Угоди про надання кредиту) також не містять ані електронного/цифрового, ані особисто підпису від імені відповідачки ОСОБА_1 .

Отже, зазначені документи не можуть бути належним доказом на підтвердження досягнутих умов кредитування, оскільки ці докази повністю залежать від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Довідка про ідентифікацію містить лише підтвердження, що клієнт ОСОБА_1 , з якою укладено Договір про банківське обслуговування ідентифікована АТ «Сенс Банк», при цьому жодних ознак за якими було ідентифіковано зазначено особи довідка не містить, крім того, зазначена довідка не містить ні підпису, ні печатки АТ «Сенс Банк», а тому суд розцінює її як неналежний доказ та не бере його до уваги при ухвалені рішення.

Таким чином, матеріали справи не містять жодних підтверджень, що саме з умовами кредитування, на які посилається позивач, погодився позичальник, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та неустойки, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядку нарахування. При цьому позивач, будучи ознайомлений з доводами відповідача щодо непідписання з її боку зазначених умов кредитування, викладеними у відзиві, не скористався своїм правом на надання відповіді, та жодним аргументом не спростував доводи відповідача та не надав жодного доказу.

Отже, суд вважає, заявлені позовні вимоги в частині стягнення нарахованих відсотків не можуть бути задоволені судом, оскільки правомірність нарахування таких відсотків позивачем не доведена.

При вирішенні питання щодо розміру стягнення заборгованості, суд враховує, що відповідно до розрахунку заборгованості, який додано позивачем до позову, відповідачкою ОСОБА_1 було сплачено 18156,43 грн., які позивач зарахував в погашення заборгованості за тілом кредиту та 21899,42 грн, які були зараховані позивачем, як відсотки. Загалом відповідачкою за кредитом сплачено 40055,85 грн. У зв`язку з тим, що слід прийшов до висновку щодо недоведеності нарахування позивачем відсотків за кредитування та наявності обов`язку відповідачки такі відсотки сплачувати, суд вважає, що 40055,85 грн. слід зарахувати в погашення за тілом кредиту, стягнувши на користь позивача з відповідачки залишок по кредитуванню в розмірі 59944,15 грн, а отже заявлені позовні вимоги слід задовольнити частково.

Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам, які становлять 38% в розмірі 920,51 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 89, 141, 279, 263, 264, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» (, місце знаходження: м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд.100) заборгованість за кредитним договором кредитним договором № 501346779 від 07.08.2021 року у розмірі 59944,15 грн, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 920,51 грн. а всього 60 864,66 грн.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Повний текст рішення виготовлений 18 грудня 2024 року.

Суддя : Л.Г. Салтан