ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4324/24 Справа № 176/3312/23 Суддя у 1-й інстанції - Крамар О.М. Суддя у 2-й інстанції - Никифоряк Л. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд колегією суддів у складі:

головуючого судді Никифоряка Л.П.,

суддів Гапонова А.В., Новікової Г.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2024 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк», за участю третіх осіб, які не заявляли самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексія Анатолійовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі АТ «Сенс Банк»), за участю третіх осіб, які не заявляли самостійних вимог щодо предмету спору: приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Наталії Станіславівни, приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган Олексія Анатолійовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 15 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. вчинено виконавчий напис № 13461 про стягнення з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк») заборгованості на загальну суму 24 422,53 грн, що складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту 8 529,20 грн; строкової заборгованості за сумою кредиту 15 221,35 грн; строкової заборгованості за комісією та процентами 21,98 грн; витрат за вчинення виконавчого напису 650,00 грн.

28 травня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. відкрито виконавче провадження № 65599337 на підставі виконавчого напису № 13461 від 15 березня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_2 на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 24 422,53 грн.

Постановою приватного виконавця про зміну назви сторони виконавчого провадження від 07 липня 2021 року змінено прізвище боржника « ОСОБА_3 » на прізвище « ОСОБА_4 ».

Постановою приватного виконавця про зміну назви сторони виконавчого провадження від 28 грудня 2022 року змінено назву стягувача з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Позивачка вважала, що виконавчий напис № 13451 від 15 березня 2021 року вчинено за відсутності правових підстав, з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису.

На думку позивачки, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус не з`ясував чи існує на момент звернення заборгованість, якими документами цей факт підтверджується, не з`ясував чи отримана боржником вимога про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса, не переконався належним чином у безспірності розміру заборгованості, чи є взагалі стягувач кредитором.

Також, позивачка стверджувала, що ніколи не отримувала жодного повідомлення про наявність заборгованості з вимогою про усунення порушення виконання зобов`язання, направлення якої передбачено законодавством для вчинення виконавчого напису, не отримувала ніяких документів про щомісячні нарахування заборгованості по відсоткам, штрафам тощо. За відсутності вищезазначених документів, на думку позивача, у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що заборгованість позивача перед відповідачем є безспірною.

Позивачка також зазначала, що ніяких нотаріально посвідчених договорів нею не укладалось, на підставі яких може бути вчинено нотаріусом виконавчий напис.

Таким чином, на думку позивачки, виконавчий напис № 13461 від 15 березня 2021 року вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, а тому він є таким, що не підлягає виконанню.

Крім того, враховуючи, що з заробітної плати на користь відповідача, починаючи з липня 2021 року було утримано згідно виконавчого провадження № 65599337 суму в загальному розмірі 11 343,87 грн, позивачка вважала, що вказані грошові кошти повинні бути повернуті їй відповідачем на підставі статті 1212 ЦК України.

Ураховуючи викладене, позивачка виклала вимоги про: визнання виконавчого напису № 13461, виданого 15 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 в розмірі 24 422,53 грн на користь АТ «Альфа-Банк», таким, що не підлягає виконанню; стягнення з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набутих коштів в розмірі 11 343,87 грн, які були стягнуті в рамках виконавчого провадження ВП № 65599337 з примусового виконання виконавчого напису № 13461, виданого 15 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 .

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано виконавчий напис № 13461, виданий 15 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 в розмірі 24 422,53 грн на користь АТ «Альфа-Банк», таким, що не підлягає виконанню.

Стягнуто з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 11 343,87 грн, які були стягнуті в рамках виконавчого провадження ВП № 65599337 з примусового виконання виконавчого напису № 13461, виданого 15 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі АТ «Сенс Банк», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, виклало вимогу про скасування рішення та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга відповідача обґрунтовувалась тим, що зобов`язання позивачки за кредитним договором не припинені, заборгованість не погашена, а тому відсутні підстави для застосування положень статті 1212 ЦК України. Зазначає, що банком були надані усі необхідні документи, які підтверджують наявність правовідносин між кредитором та боржником, а також документи які підтверджують заборгованість.

У відзиві на апеляційну скаргу, позивачка заперечує проти задоволення апеляційної скарги відповідача, просила її залишити без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно пункту 1 частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони у справі повідомлені належним чином у відповідності до вимог статей 128-130 ЦПК України, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень та довідкою про доставку електронного листа.

Сторони у встановлений законом строк не звернулися до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту рішення, яке оскаржено, доводів апеляційної скарги та меж, в яких повинна здійснюватися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 березня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. було видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 13461 про стягнення з ОСОБА_2 , яка є боржником за кредитним договором № 630691264 від 28 липня 2017 року, укладеним із АТ «Альфа-Банк», заборгованості за кредитним договором № 630691264 від 28 липня 2017 року. Строк платежу за кредитним договором № 630691264 від 28 липня 2017 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06 жовтня 2020 року по 03 лютого 2021 року. Сума заборгованості складає 23 772,53 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 8 529,20 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту 15 221,35 грн; строкова заборгованість за комісією та процентами 21,98 грн. За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плати зі стягувача в розмірі 650,00 грн, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню з боржника ОСОБА_2 складає 24 422,53 грн (а.с.13).

Постановою ВП № 65599337 приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. від 28 травня 2021 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 13461 від 15 березня 2021 року, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 24 422,53 грн на користь АТ «Альфа-Банк» (а.с.11-12).

Згідно свідоцтва про зміну імені серії НОМЕР_1 від 09 лютого 2021 року ОСОБА_2 змінила прізвище на « ОСОБА_4 », про що складений відповідний актовий запис № 2 (а.с.9).

Постановою ВП № 65599337 приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. від 07 липня 2021 року про зміну назви сторони виконавчого провадження було змінено прізвище боржника « ОСОБА_3 » на прізвище « ОСОБА_4 » (а.с.14).

Постановою ВП № 65599337 приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Шаган О.А. від 28.12.2022 року про зміну назви сторони виконавчого провадження було змінено назву стягувача з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». /а.с.15/

Згідно довідки № 471/14.5 від 24 листопада 2023 року, виданої Південно-Східним міжрегіональним управлінням юстиції (м. Дніпро) за період з 01 липня 2021 року по 11 січня 2022 року з ОСОБА_5 за постановою від 29 червня 2021 року ВП № 65599337 були проведені стягнення на загальну суму 11 343,87 грн (а.с.16).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що вчиняючи 15 березня 2021 року спірний виконавчий напис, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. неправомірно керувалась пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, оскільки укладений між відповідачем та банком кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскільки судом задоволено позовну вимогу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, а на підставі такого виконавчого напису відбулось утримання з позивачки грошових коштів в розмірі 11 343,87 грн на користь відповідача, оскільки факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів.

Апеляційний суд погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 88 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік).

У пункті 1 вказаного Переліку визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) нотаріально посвідчена угода; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань.

Відповідно до підпунктів 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком.

Безспірний борг це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною.

Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності, це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Згідно з пунктом 284 зазначеної Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Так, згідно з Переліком для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у тому числі в частині доповнення переліку після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту: Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постанова набрала законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, оскільки кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17.

Суд першої інстанції вірно зауважив, що вчиняючи 15 березня 2021 року спірний виконавчий напис, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. неправомірно керувалась пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, оскільки укладений між відповідачем та банком кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів на спростування вищевказаного висновку.

Посилання в апеляційній скарзі на безспірність заборгованості є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами у справі.

Крім того, позивачкою у позові зазначалось про те, що вона не отримувала повідомлення про наявність заборгованості з вимогою про усунення порушення виконання зобов`язання.

На підставі наведеного, враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів отримання позивачкою вимоги про усунення порушень кредитного договору, апеляційним судом спростовуються доводи апелянта про те, що позивачка не навела належних доказів щодо неправильності розміру заборгованості, зазначеної у виконавчому написі нотаріуса, нею не надано іншого розрахунку заборгованості, в той час як обов`язок доводити суду наявність спору з приводу заборгованості за кредитним договором покладено саме на боржника.

Перевірка доводів сторін чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, здійснюється судом у повному обсязі та зазначається в рішенні у тому випадку, коли надані стягувачем документи на підтвердження безспірної заборгованості боржника відповідають умовам вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Встановивши, що у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем відповідних документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, апеляційний суд вважає недоцільним давати аналіз іншим доводам апеляційної скарги щодо доведеності розміру заборгованості, наявності чи відсутності спору з приводу наявності чи відсутності заборгованості за кредитним договором, тощо.

Крім того, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що набуття коштів відповідачем на підставі такого виконавчого напису, є абсолютно безпідставним як на час набуття, так і на моменту розгляду справи, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивачки безпідставно набутих коштів.

Посилання відповідача на те, що в правовідносинах, які виникли між сторонами, неможливо застосувати положення статті 1212 ЦК України є хибним трактуванням законодавства, чому було надано відповідну правову оцінку судом першої інстанції.

Фактично доводи, викладені в апеляційні скарзі, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судові рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, суд апеляційної інстанції проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення в оскаржуваній частині без змін.

На підставі статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

Керуючись статтями 259,268,374,375,381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення.

Рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повне судове рішення складено 04 червня 2024 року.

Судді: