КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 757/26294/23-ц

номер провадження 22-ц/824/7854/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: позивач ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року /суддя Ільєва Т.Г./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Державного підприємства «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій», патентної повіреної ОСОБА_4 про визнання недійсним договору відчуження торговельної марки та скасування запису стосовно реєстрації прав власності, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Козіна Н.В. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила суд:

1. Заборонити використання торговельної марки на сайтах: ІНФОРМАЦІЯ_1

ІНФОРМАЦІЯ_2

ІНФОРМАЦІЯ_3

ІНФОРМАЦІЯ_4

ІНФОРМАЦІЯ_5

ІНФОРМАЦІЯ_6 до розгляду справи по суті.

2. Заборонити ОСОБА_2 передавати у будь-який спосіб повністю чи частково право власності на торговельна марка , яка зареєстрована у Державному реєстрі свідоцтв України на торгівельні марки за номером свідоцтва № НОМЕР_1 для позначення товарів 2 класу за МКТП.

3. Заборонити Державному підприємству «Український інститут інтелектуальної власності» (ідентифікаційний код: 31032378, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Глазунова, буд. 1): вносити зміни щодо торговельної марки за свідоцтвом України на торговельну марку № НОМЕР_1 (заявка № m201924065 від 18 серпня 2021 року) до Державного реєстру свідоцтв України на торгівельні марки; здійснювати публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність» стосовно відмови ОСОБА_2 повністю або частково від прав на торговельну марку за свідоцтвом України на торговельну марку № НОМЕР_1 (заявка № m201924065 від 18 серпня 2021 року), на підставі заяви; передавати виключні майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_9» за свідоцтвом України на торговельну марку № НОМЕР_1 (заявка № m201924065 від 18 серпня 2021 року)), та видачу будь-якій особі дозволу (видача ліцензії) на використання торговельної марки № НОМЕР_1 (заявка № m201924065 від 18 серпня 2021 року).

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року заяву представника позивача - адвоката Козіної Наталії Володимирівни про забезпечення позову - задоволено.

Заборонено використання торговельної марки на сайтах:

ІНФОРМАЦІЯ_1

ІНФОРМАЦІЯ_2

ІНФОРМАЦІЯ_3

ІНФОРМАЦІЯ_4

ІНФОРМАЦІЯ_5

ІНФОРМАЦІЯ_7

ІНФОРМАЦІЯ_8 до розгляду справи по суті.

Заборонено ОСОБА_2 передавати у будь-який спосіб повністю чи частково право власності на торговельну марку, яка зареєстрована у Державному реєстрі свідоцтв України на торгівельні марки за номером свідоцтва № НОМЕР_1 для позначення товарів 2 класу за МКТП.

Заборонено Державному підприємству «Український інститут інтелектуальної власності» (ідентифікаційний код: 31032378, місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Глазунова, буд. 1): вносити зміни щодо торговельної марки за свідоцтвом України на торговельну марку № НОМЕР_1 (заявка № m201924065 від 18 серпня 2021 року) до Державного реєстру свідоцтв України на торгівельні марки; здійснювати публікації в офіційному бюлетені «Промислова власність» стосовно відмови ОСОБА_2 повністю або частково від прав на торговельну марку за свідоцтвом України на торговельну марку № НОМЕР_1 (заявка № m201924065 від 18 серпня 2021 року), на підставі заяви; передавати виключні майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку «ІНФОРМАЦІЯ_9» за свідоцтвом України на торговельну марку № НОМЕР_1 (заявка № m201924065 від 18 серпня 2021 року)), та видачу будь-якій особі дозволу (видача ліцензії) на використання торговельної марки № НОМЕР_1 (заявка № m201924065 від 18 серпня 2021 року). /т. 1 а.с. 51-57/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу в частині заборони використання торговельної марки на сайтах скасувати.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не враховано, що заборона використання торгової марки, прямо перешкоджає здійсненню господарської діяльності, що є втручанням. Вказував, що ОСОБА_2 є фізичною особою підприємцем, реалізує товари з використанням належної йому торговельної марки «ІНФОРМАЦІЯ_10». Наголошував і на особі ОСОБА_2 та тому, що завдяки підприємницькій діяльності він утримує сім`ю, зокрема трьох неповнолітніх дітей. Безпідставним є і посилання суду першої інстанції на ст. 432 ЦК України. Окремо наголошував на строках розгляду справи і тому, що вона фактично не розглядається по суті при цьому довгий час блокується господарська діяльність підприємця.

Представник ДП «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» Пастернак А.В. звернулась з відзивом на апеляційну скаргу. Вказувала, що вирішуючи питання щодо заборони Укрпатенту вносити зміни до Реєстру в частині видачі будь-якій особі дозволу (видачі ліцензії) на використання торговельної марки за свідоцтвом України НОМЕР_2, не дотримався розумного балансу між необхідністю забезпечити можливе майбутнє виконання судового рішення та неприпустимістю блокування господарської діяльності Відповідача-1 та третіх осіб з огляду на заявлені в позовній заяві вимоги, внаслідок чого, неправомірно задовольнив заяву про забезпечення позову в цій частині. Наголошувала, що заборона в частині видачі ліцензії як захід забезпечення позову у справі про визнання недійсним договору відчуження торговельної марки, - може мати наслідком, зокрема, блокування господарської діяльності Відповідача-1, не співвідноситься з предметом позову та не відповідає принципу адекватності заходу забезпечення позову і збалансованості інтересів сторін, наявності дійсної ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття саме таких заходів.

Апелянт і відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та дату судового розгляду повідомлені належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції вірно керувався нормами п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 151 ЦПК України передбачає, що заява про забезпечення позову має містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Згідно зі ст. 50 Угоди про торговельні аспекти прав інтелектуальної власності (ТРІПС) органи судової влади повинні мати право вимагати виконання негайних та ефективних тимчасових заходів з метою запобігання порушень будь-якого права інтелектуальної власності. Органи судової влади повинні мати право ухвалювати принаймні попередні заходи inaudita altera parte там, де це доречно, особливо коли будь-яке відстрочення може завдати непоправної шкоди власнику прав.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 432 Цивільного кодексу України суд у випадках та в порядку, встановлених законом, може постановити рішення, зокрема, про застосування негайних заходів щодо запобігання порушенню права інтелектуальної власності та збереження відповідних доказів.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Таким чином, враховуючи, що предметом даного спору є торговельна марка, яка зареєстрована у у Державному реєстрі свідоцтв України на торгівельні марки за номером свідоцтва № НОМЕР_1 для позначення товарів 2 класу за МКТП, а захід забезпечення позову дозволить уникнути неправомірного використання торговельної марки та її подальше відчуження, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що доцільно вжити заходи забезпечення позову до моменту винесення судового рішення може утруднити чи неможливим виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги, щодо втручання у господарську діяльність ОСОБА_2 - продаж товарів під спірною торговою маркою, апеляційним судом відхиляються, оскільки з матеріалів справи вбачаються підстави вважати, що перехід прав на торгову марку відбувся за відсутності волі володільця торгової марки - експертиза. Крім того, належних та допустимих доказів перешкод господарській діяльності не надано.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2023 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: