441/2882/23 2/441/193/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

28.05.2024 м. Городок

Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Малахової-Онуфер А.М.

з участю секретаря судового засідання Чорного О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ майна подружжя, -

в с т а н о в и в :

представник ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом у якому просила визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя квартиру АДРЕСА_1 , визнати за позивачкою право спільної часткової власності на 1/2 частину означеної квартири мотивуючи тим, що сторони з 11 червня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 06 березня 2017 року, мають двоє дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у шлюбі сторонами була придбана квартира АДРЕСА_2 , покупцем якої, згідно з договором купівлі-продажу квартири від 03 квітня 2003 року значиться відповідач ОСОБА_2 , квартира придбавалась для проживання їхньої сім`ї, тому така є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частка кожного в якій становить 1/2. Оскільки добровільної згоди між сторонами щодо поділу квартири не досягнуто, просила позов задовольнити, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Ухвалою судді від 05 грудня 2023 року провадження у справі відкрито в порядку загального позовного провадження, а 28 лютого 2024 року ухвалою підготовчого засідання справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивачки ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, у заяві від 27 травня 2024 року вимоги підтримала, просила позов задовольнити, справу розглядати без її участі та участі довірительки, щодо заочного розгляду справи, заперечень не мала.

ОСОБА_2 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в т.ч. через оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, тому згідно з ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечила у заяві від 27 травня 2024 року представник позивачки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Перелік об`єктів права спільної сумісної власності визначений статтею 61 СК України.

Відповідно до вимог статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Перелік майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка, визначений статтею 57 СК України, до якого, зокрема, входить: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За правилами частини першої статті 69 та частини першої статті 70 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Отже, той з подружжя, хто вважає майно своїм особистим, повинен належними та допустимими доказами це довести.

ОСОБА_2 і Загорбенська ( ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 11 червня 2002 року у відділі державної реєстрації актів громадянського стану Городоцького районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 49, у шлюбі мають двоє дітей: доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Предметом спору є двокімнатна квартира АДРЕСА_3 , право власності на яку зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири ВАЕ № 988638 від 03 квітня 2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Тимофєєвою А.М., реєстровий № 784. Продаж квартири вчинено за 4 173 грн. 00 коп. (а.с. 27, 28).

Із змісту позовної заяви, інших матеріалів справи убачається, що спірна квартира купувалась в інтересах сім`ї, у якій відповідач проживав разом з дружиною ОСОБА_1 та дітьми до вересня 2015 року (а.с. 2-4, 7, 1, 29).

Доказів, які б підтверджували, що відповідач вклав в купівлю спірної квартири належні йому особисто грошові кошти, немає.

Факт реєстрації спірного нерухомого майна на ім`я одного з подружжя (відповідача) не означає, що воно належить лише цій особі. Майно і в цьому разі є спільною сумісною власністю подружжя та належить чоловікові та дружині в рівних частках з моменту його придбання.

Отже, спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності сторін, як подружжя частки яких є рівними та підлягає поділу по 1/2 частині вказаної квартири, кожному.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

На підтвердження понесених позивачкою ОСОБА_1 витрат по сплаті судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи до матеріалів справи долучено квитанцію № 92 від 28.11.2023 та копію квитанції № 0.0. від 13.11.2023 (а.с. 1, 12).

Таким чином, з огляду на ст. 133, 141 ЦПК України, а також Закон України «Про судовий збір», задовольняючи вимоги позивачки, суд стягує з відповідача на її користь понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору - 5 720 грн. 00 коп. та витрати пов`язані з розглядом справи - 1 415 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 82, 89, 133, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 280-283, 354 ЦПК України, ст. 57, 60, 61, 63, 68, 69, 70, 71 СК України, ст. 368, 372 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Визнати квартиру АДРЕСА_1 - спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_1 , прож. АДРЕСА_4 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН: НОМЕР_2 , прож. на АДРЕСА_4 ).

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності по 1/2 частині квартири АДРЕСА_3 , за кожним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5 720 грн. 00 коп. судового збору та 1 415 грн. 00 коп. витрат пов`язаних з розглядом справи, а всього 7 135 грн. 00 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

С у д д я А.М.Малахова-Онуфер