БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 2/361/3307/24, cправа № 361/3014/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«18» вересня 2024 року м.Бровари Київської області

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Василишина В.О.,

за участю секретаря судових засідань Бас Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання малолітньої дитини відповідно до судового рішення,

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому просить змінити (зменшити) розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 10 000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 30 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття, судові витрати по сплаті судового збору просить залишити за собою.

В обґрунтування вимог зазначається, що 31 січня 2024 року Броварським міськрайонним судом Київської області видано судовий наказ у справі № 361/1052/24, за яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина, ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки усіх видів заробітку боржника, щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач вважає, що зазначений розмір аліментів має бути змінений з огляду на ті обставини, що на даний час він проходить військову службу за призовом під час мобілізації, його заробітна плата складає 26 000 грн. 00 коп. З вказаної суми позивач забезпечує себе амуніцією, харчуванням, а також здійснює ремонт військової техніки та купує паливно мастильні матеріали. У грошовому виразі стягнуті у частці від доходу аліменти становлять

6 500 грн. 00 коп. Водночас мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму, що складає 1 598 грн. 00 коп. З метою чіткої фіксації суми аліментів, уникнення можливої заборгованості, позивач вважає можливим та доцільним стягнути аліменти у розмірі 10 000 грн. 00 коп. З підстав зміни (зменшення) розміру аліментів позивач звернувся до суду.

Ухвалою суду від 01 квітня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що судовим наказом Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 січня 2024 року у справі № 361/1052/24 (провадження № 2-н/361/232/24) стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_2 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти: на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі (однієї четвертої) частки усіх видів заробітку (доходу) боржника, щомісячно, але не більше 10 розмірів прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дати подання заяви, тобто з 30 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

За вимогами частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із частиною першою статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада

1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно із пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня

2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зміну (зменшення) розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Заявляючи вимогу про зменшення розміру аліментів та фактично способу їх стягнення з частки від доходу на тверду грошову суму, позивач зазначає, що на даний час проходить військову службу за призовом під час мобілізації згідно з Указом Президента України від

24 лютого 2022 року № 69/2022.

Відповідно до довідки № 3766 від 26 липня 2023 року, виданої військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України солдат ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу за призовом під час мобілізації згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року

№ 69/2022 у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_4 з 20 травня 2023 року по теперішній час.

Згідно з витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) солдат ОСОБА_1 , який прибув згідно з розпорядженням командувача Національної гвардії України із Збройних Сил України для подальшого проходження військової служби за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 з 20 травня 2023 року.

Фактично обставинами для зменшення розміру та зміни способу стягнення аліментів позивач зазначає, що він отримує заробітну плату у розмірі 26 000 грн. 00 коп., частину з якої використовує для ремонту техніки, придбання паливно мастильний матеріалів, амуніції та харчування, а також необхідність фіксації чіткої суми аліментів. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач не надав довідку про розмір доходу, який він отримує. Разом з тим, з огляду на зазначений ним у позовній заяві розмір заробітної плати 26 000 грн. 00 коп. та з урахуванням розміру аліментів, що стягуються, а саме частина від доходу, у грошовому виразі сума аліменти становить - 6 500 грн. 00 коп. (26000/4=6500). Отже, вимога про зменшення розміру аліментів до 10 000 грн. 00 коп. є нелогічною. Водночас суду не надано доказів щодо фактичного розміру аліментів, які відповідач отримує на утримання малолітнього сина.

При винесенні даного рішення суд враховує, що зміна способу та розміру, стягуваних з позивача аліментів з підстав зміни майнового стану без встановлення підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі не є підставою для зміни розміру та способу стягнення аліментів. На час призначення аліментів у розмірі частки позивач вже проходив військову службу за призовом. Будь-яких доказів на підтвердження того, який матеріальний стан був у позивача на час постановлення судового рішення про стягнення аліментів та якими він є на теперішній час, суду надано не було. Судовий наказ про стягнення аліментів постановлений 31 січня 2024 року, а з позовом про зменшення розміру аліментів позивач звернувся до суду вже 21 березня 2024 року. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач фактично висловив свою незгоду щодо способу стягнення аліментів, однак відповідно до вимог діючого сімейного законодавства, спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків, з ким проживає дитина. У заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів ОСОБА_2 визначила спосіб стягнення аліментів у частці від доходу. Правових підстав для зміни способу стягнення аліментів у даній справі не встановлено, посилання позивача на відсутність конкретної суми коштів у судовому наказі, можливість виникнення у нього заборгованості зі сплати аліментів, а також прирівнювання до мінімального розміру аліментів, який є законодавчо гарантованим, є безпідставними.

З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні даного позову з підстав його необґрунтованості та недоведеності.

На підставі викладеного та керуючись статтями 263-265 ЦПК України, Броварський міськрайонний суд Київської області

в и р і ш и в:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, то зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.О.Василишин