Дата документу 05.11.2024 Справа № 335/3926/23
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/3926/23
Провадження №22-з/807/150/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Кочеткової І.В., Полякова О.З.,
секретарОстащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Манченко Олени Віталіївни про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Якубовського Олександра Олександровича на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа ОСОБА_3 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Якубовського Олександра Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення вимог позову у повному обсязі.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 01 жовтня 2024 року, апеляційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Якубовського Олександра Олександровича залишено без задоволення. Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 червня 2024 року по цій справі залишено без змін.

08 жовтня 2024 року ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Манченко Олени Віталіївни звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі.

В заяві зазначено, що ОСОБА_1 скористалась своїм правом на правничу допомогу, у зв`язку чим, нею було укладено договір з адвокатом Манченко О.В. Витрати на правничу допомогу пов`язані з розглядом справи в апеляційній інстанціїсклали 3000,00 грн. І з огляду на те, що про очікуваний розмір судових витрат було заявлено за текстом відзиву на апеляційну скаргу, крім того надано підтверджуючі документи є підстави для прийняття додаткової постанови у справі щодо стягнення зазначених витрат.

Згідно заперечень наданих ОСОБА_2 в особі представника - адвоката Якубовського О.О., позивач у справі проти стягнення витрат на правничу допомогу заперечує, оскільки вважає що заявником не надано достовірних доказів укладання відповідного договору між адвокатом і ОСОБА_1 , розмір витрат на правничу допомогу є завищеним, а сам позивач перебуває у скрутному матеріальному становищі. У зв`язку з наведеним ОСОБА_4 просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Так, за текстом відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Манченко О.В. зазначала про понесення витрат на правничу допомогу пов`язаних із розглядом справи в апеляційній інстанції у розмірі 3000,00 грн. та заявляла про необхідність стягнення таких витрат.

На підтвердження повноважень адвоката Манченко О.В. яка представляє інтереси ОСОБА_1 було надано ордер на надання правової допомоги серія АТ №1079258, який виданий на підставі договору про надання правової допомоги № 214-24 від 06.09.2024 року; Договір про надання правової допомоги № 214/24 від 06.09.2024 року; розрахунок вартості послуг адвоката на загальну суму 3000,00 грн., як Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги; акт виконаних робіт №1 від 08.10.2024 року щодо надання послуг правничої допомоги у розмірі 3000,00 грн.; рахунок на оплату №007312 від 08.10.2024 року на суму 3000,00 грн.

Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Враховуючи надані заявником докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог щодо необхідності прийняття додаткової постанови у справі з метою вирішення питання щодо компенсації судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені заявником у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції. Вирішуючи питання щодо розміру таких витрат колегія суддів зазначає наступне.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Відповідно до статті 28 Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір витрат на правничу допомогу, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

Так, зміст наданих послуг з правової допомоги у відповідності до розрахунку вартості послуг адвоката від 08.10.2024 року, складається з усних консультацій - 500,00 грн.; вивчення апеляційної скарги і додаткових доказів - 500,00 грн.; складання процесуального документу (відзиву на апеляційну скаргу) - 2000,00 грн. Враховуючи, що позиція у справі з боку відповідачки ОСОБА_1 не змінилася, і відзив на апеляційну скаргу за змістом є близьким до відзиву на позовну заяву, нових доказів до апеляційної скарги додано не було, а також зважуючи на матеріальний стан відповідача у справі, колегія суддів вважає, що у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України у справі слід ухвалити додаткову постанову про розподіл судових витрат, якою частково задовольнити заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Манченко Олени Віталіївни щодо стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Манченко Олени Віталіївни про ухвалення додаткового рішення у цій справі - задовольнити частково.

Прийняти у цій справі додаткову постанову про розподіл судових витрат у справі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст додаткової постанови складений 7 листопада 2024 року.

Головуючий С. В. Кухар
судді: І. В. Кочеткова
О. З. Поляков