Єдиний унікальний номер судової справи 462/4044/24
Номер провадження 2/462/1245/24
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

06 червня 2024 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Галайко Н. М., перевіривши матеріали позовної заяви Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення,

встановив:

Рух справи в суді.

Уповноважений представник ЛКП «Залізничнетеплоенерго» Коцелко Ю. В., 13.05.2024 року (вх. № 11521) звернулася у Залізничний районний суд м. Львова з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення, у якій просить суд:

- стягнути з відповідачів на користь ЛКП «Залізничнетеплоенерго» заборгованість за період з 01.04.2020 року по 28.02.2023 року за послуги з централізованого опалення в сумі 15 300 грн. 37 коп., а також просить стягнути понесені судові витрати.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.05.2024 року для розгляду зазначеної справи визначено головуючого суддю Галайко Н. М.

Судом у порядку ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) 13.05.2024 року направлялися запити щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи відповідачів у справі.

Відповіді на вказані запити надійшли до суду 05.06.2024 року.

Щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду.

Перевіривши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що така не відповідає вимогам ст. 95, 175, 177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Щодо даних, ідентифікуючих особу відповідачів.

За правилами цивільного процесуального законодавства позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175 ЦПК України, а також вимогам ст. 177 цього Кодексу.

Так, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти.

Однак, позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. 175, 177 ЦПК України, а саме: у позовній заяві не вказаний реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідачів (не вказано і про відсутність цього номеру з посиланням на докази, які б це підтверджували).

Окрім цього, позовна заява не містить паспортних даних відповідачів, що унеможливлює ідентифікацію особу відповідачів у справі та розгляд справи, зокрема, не дає можливості суду зробити запит про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи в порядку ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України.

Окремо суд звертає увагу на те, що згідно отриманої судом 05.06.2024 року на запит інформації відділу обліку та моніторингу про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України у Львівській області встановлено, що відповідачі по справі за адресою вказаною у позовній заяві ( АДРЕСА_1 ) не значаться.

Таким чином, позивачу слід усунути зазначені недоліки позовної заяви та надати до позовної заяви документи, які підтверджують анкетні дані відповідачів, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності, дату народження відповідача та/або номер і серію паспорта для фізичних осіб громадян України.

Підсумки.

За нормою ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд приймає до уваги позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, висвітлену 07.02.2024 року у справі № 295/434/22, провадження № 61-10948св23, згідно якої формалізм у процесі є позитивним й необхідним явищем, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу, проте надмірний формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду, не сприяє правовій визначеності, належному здійсненню правосуддя, у тому числі виконанню судового рішення та є порушенням» ст. 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 28.10.1998 року у справі «Перед де Рада Каваніллес проти Іспанії», від 13.01.2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії», від 08.03.2017 року у справі «ТОВ «Фріда» проти України»).

Слід зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являє собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року, «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року, «Мельник проти України» від 28.03.2006 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене, позовну заяву слід залишити без руху та запропонувати позивачу усунути недоліки, зазначені в ухвалі суду протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України позовна заява, що не відповідає вимогам закону, підлягає залишенню без руху до виправлення позивачем вказаних недоліків.

При цьому позивача попереджається, що у разі не усунення недоліків позовної заяви в строк, вказаний в ухвалі, позовна заява буде вважатись неподаною і буде повернута.

З огляду на викладене та керуючись ст. 185 ЦПК України, суд -

постановив:

Позовну заяву Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для усунення зазначених вище недоліків.

У разі невиконання вимог ухвали суду в зазначений строк, позовну заяву Львівського комунального підприємства «Залізничнетеплоенерго» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення вважати неподаною та повернути з усіма доданими до неї документами.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя/підпис/

Згідно з оригіналом.

Суддя: Н. М. Галайко