Справа № 401/973/24 ;
Провадження № 2/401/1127/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2024 року місто Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючий суддя Макарова Ю.І.,

секретар Горбатюк К.А.,

з участю:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в особі Органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини, -

встановив:

У квітні 2024 року позивач звернувся до Світловодського міськрайонного суду із позовною заявою, згідно якої просив визначити місце проживання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з ним.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач з 20.02.1993 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 11.07.2023 рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука. У період шлюби у позивача та відповідача народилися діти: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Після розірвання шлюбу сини залишилися проживати з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, син ОСОБА_6 зареєстрований за адресою проживання позивача, а син ОСОБА_7 зареєстрований за адресою проживання відповідача: АДРЕСА_2 . Позивач працевлаштований, отримує регулярний дохід, забезпечує дітей всім необхідним. Керуючись найкращими інтересами дітей, з підстав, передбачених ст.ст. 150, 161 СК України, просив визначити місце проживання дітей разом з батьком. (а.с. 2-3)

Ухвалою суду від 25 квітня 2024 року відкрито загальне позовне провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в особі Органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини . Підготовчий розгляд справи призначено на 23 травня 2024 року.

Ухвалою суду від 23 травня 2024 року провадження у справі в частині визначення місця проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито за відсутністю предмета спору. (а.с. 54-55)

Підготовчий розгляд, призначений на 19 червня 2024 року відкладено за клопотанням представника позивача через відсутність висновку Органу опіки та піклування на 18 липня 2024 року.

17 липня 2024 року надійшла письмова заява відповідача ОСОБА_3 , якою підтверджено фактично проживання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 разом з батьком в м.Кременчуці та влаштування їх до школи. (а.с. 70)

18 липня 2024 року надійшло клопотання представника третьої особи про відкладення підготовчого розгляду. (а.с. 71)

06 вересня 2024 року від відповідача ОСОБА_3 надійшла письмова заява, згідно з якою зазначає, що не заперечувала щодо проживання сина ОСОБА_7 разом з позивачем. Разом з тим, їй стало відомо, що позивач виїжджає за кордон і залишає малолітніх дітей без догляду дорослих. З вказаною інформацією відповідач звернулась до Органу опіки, у зв`язку з чим просила відкласти підготовчий розгляд, призначений на 17 вересня 2024 року, для надання відповідних доказів. (а.с. 77)

17 вересня 2024 року надійшло клопотання представника третьої особи про доручення до матеріалів справи копії рішення виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області від 12.09.2024 № 2146 «Про затвердження висновку щодо визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 » та висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області про доцільність визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 . (а.с. 82, 84, 85-90, 95, 97, 98-102)

Ухвалою суду від 22 жовтня 2024 року закінчено підготовче провадження у справі, розгляд справи призначено на 12 листопада 2024 року, яке було відкладено через зайнятість головуючого судді у кримінальному провадженні.

У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач зазначив, що після розірвання шлюбу з відповідачем діти залишилися проживати з ним в м.Кременчуці. Вказане рішення було прийнято особисто дітьми. У зв`язку з чим, в найкращих інтересах дитини просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлена належним чином.(а.с. 113, 117)

Представник третьої особи виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в особі Органу опіки та піклування, в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про проведення розгляду справи за його відсутності, при прийнятті рішення просить врахувати висновок. (а.с. 82)

Судом заслухана думка малолітнього ОСОБА_5 , який повідомив, що проживає в м.Кременчуці разом з батьком та братом, де відвідує школу. З мамою жити не хоче, спілкується з нею в більшості телефонним зв`язком, надалі хоче проживати з батьком.

Суд, заслухавши позивача, представника позивача, думку дитини, дослідивши письмові докази справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 1993 року, який розірвано рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 11 липня 2023 року. (а.с. 9)

Позивач та відповідач являються батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвами про народження. (а.с. 7, 8)

ОСОБА_1 має у власності житловий будинок АДРЕСА_1 . (а.с. 10, 11, 13) вказаною адресою зачаться зареєстрованими: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 (а.с. 15)

ОСОБА_5 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.16)

Актом про проживання осіб без реєстрації від 04 грудня 2023 року підтверджено фактичне проживання з січня 2023 року Приходька німіти та ОСОБА_4 в будинку АДРЕСА_1 . (а.с. 17)

Діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 навчаються в приватній організації «Приватний заклад загальної середньої освіти «Кременчуцька гімназія «ЛЬОН & ДРІМ СКУЛ». Послуги з навчання, згідно з наданими копіями договорів, сплачує позивач. (а.с. 18-21, 22 23-26, 27, 28-29, 30-31)

За місцем роботи позивач характеризується позитивно. (а.с. 35)

Позивач отримує регулярний дохід, що підтверджується довідкою з місця роботи та актами приймання-передачі товару (електричної енергії). (зв.бік а.с. 35, 36, 37)

Довідкою КП «Полтавський обласний центр терапії залежностей Полтавської обласної ради», підтверджено, що ОСОБА_1 на динамічному спостереженні не перебуває. З консультативного висновку лікаря нарколога встановлено, що ОСОБА_1 скарг не має, на час огляду ознак психічних розладів, пов`язаних із вживанням алкогольних напоїв та інших психоактивних речовин не виявлено. (а.с. 38)

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету № 2146 від 12.09.2024, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 . (а.с. 98-102)

Норми права, застосовані судом та мотиви їх застосування.

Відповідно до частин першої, другої статті 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У статті 141 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі N 402/428/16-ц (провадження N 14-327цс18) зроблено висновок про те, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону України від 29 червня 2004 року N 1906-IV "Про міжнародні договори України", а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей.

У постанові Верховного Суду від 14 лютого 2019 року у справі N 377/128/18 (провадження N 61-44680св18), вказано, що поведінка батьків, їх авторитет відіграє суттєву роль у вихованні дитини, адже дитина не має самостійного досвіду соціальної поведінки, а тому успадковує досвід і поведінку авторитетних для неї батьків. Найкращі інтереси дитини є предметом основного піклування батьків. Найкращі інтереси дитини можуть, залежно від їх характеру та серйозності, перевищувати інтереси батьків.

Згідно з частиною першою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої статті 18 Конвенції про права дитини держави - учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, з огляду на те, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, судовий розгляд сімейних спорів, в яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним.

Ухвалюючи рішення від 11 липня 2017 року у справі "М. С. проти України" (заява N 2091/13), ЄСПЛ вказав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України", заява N 10383/09).

Аналіз наведених норм права і практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах.

Частинами четвертою та п`ятою статті 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Висновки суду за результатами розгляду справи.

З огляду на встановлені обставини, суд погоджується з висновком Органу опіки та піклування та дійшов висновку, що на даному етапі життя ОСОБА_5 , визначення його місця проживання разом з батьком буде відповідати найкращим інтересам дитини.

За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з чим, витрати позивача по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на його користь в сумі 1211 грн. 20 коп.

На підставі ст. ст. 7, 19, 141, 153, 155, 160, 161 СК України, ст.ст. 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства», керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 82, 141, 258-268, 273, 280, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в особі Органу опіки та піклування, про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1211 гривень 20 коп..

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в порядку визначеному ст. 355 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому відповідного судового рішення.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 03.11.2005 Автозаводським РВ КМУ УМВС України в Полтавській області, місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області, , адреса: площа Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Ю.І. Макарова

"06" грудня 2024 р.