Справа № 452/3717/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року м. Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючої судді Бікезіної О.В.,

з участю секретаря судового засідання Кухар О.П.,

представника приватного виконавця Чорної Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку,

В С Т А Н О В И В:

До Самбірського міськрайонного суду Львівської області звернувся приватний виконавець виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. із поданням про звернення стягнення на нерухоме майно боржника ОСОБА_1 , право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, а саме будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Подання мотивоване тим, що на виконані у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. перебуває виконавче провадження № 73542195 з примусового виконання виконавчого листа №452/551/16-ц, виданого 15.01.2020 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 14.03.2008 року 39093 (тридцять дев`ять тисяч дев`яносто три) долари 44 центів США, що згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ на час розгляду справи, становить 1 062 286, 04 грн., пені 174 278,24 грн. та судових витрат (судового збору) 22 844,96 грн.

За заявою стягувача АТ КБ «Приватбанк» від 04.12.2023 року приватним виконавцем Пиць А.А. 07.12.2023 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження

№ 73542195, якою боржника зобов`язано, у тому числі, подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Вказану постанову 08.12.2023 року направлено боржнику до виконання та до відома поштовим відправленням (рекомендованим листом, трек номер №).

Як стверджує заявник, на теперішній час вимоги приватного виконавця боржником не виконані, що свідчить про небажання останнього виконувати рішення суду та вимоги приватного виконавця. При цьому, на думку приватного виконавця боржник достовірно обізнаний як про наявність судового рішення, так і відкритого на його підставі виконавчого провадження.

Крім того, 07.12.2023 року, керуючись ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» в рамках даного виконавчого провадження приватним виконавцем винесені: постанова про арешт коштів боржника, яку було скеровано для виконання до відповідних банківських установ; постанова про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику. Банківські установи повідомили про часткове виконання постанов шляхом накладення арешту на рахунки боржника та про недостатність коштів на даних рахунках.

Також 07.12.2023 року приватним виконавцем направлені запити до: Державної податкової служби України про джерела та/або суми доходів боржника, згідно наданої відповіді - інформація відносно боржника відсутня; Міністертва внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, згідно наданої відповіді відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби.

14.08.2024 року приватним виконавцем сформовано інформаційну довідку

№ 390920284 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо ОСОБА_1 , згідно якої у боржника на праві власності відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення.

14.08.2024 року приватним виконавцем сформовано інформаційну довідку

№ 390919120 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно сформованого витягу, власником вищевказаного майна (будинку) є ОСОБА_2 .

Відповідно до сформованого приватним виконавцем повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 1 від 18.08.2024 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно відповіді від 06.09.2024 року Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області, наданої на вимогу від 29.08.2024 року приватного виконавця, нотаріальною конторою 13.05.2016 року заведено спадкову справу 221/16 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Відповідно до відомостей, викладених у відповіді від 19.09.2024 року Центру надання адміністративних послуг відділу виконавчого комітету Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області, наданої на вимогу від 16.09.2024 року приватного виконавця, на день смерті ОСОБА_2 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який помер в АДРЕСА_1 , був зареєстрований його син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Посилаючись на статті 1216, 1218, 1219, 1231, та статтю 1268 ЦК України, якою встановлено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї, враховуючи ті обставини, що приватним виконавцем були проведені всі необхідні виконавчі дії, спрямовані на виконання рішення суду, останній звернувся до суду з даним поданням, як фактично єдиним способом виконати рішення суду (а.с.1-8).

Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі № 452/3717/24, справу призначено до судового розгляду на 31 жовтня 2024 року з повідомленням учасників у справі (а.с.57).

Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 29 жовтня 2024 року задоволено клопотання представника приватного виконавця Чорної Н.М. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено (а.с.59).

В судовому засіданні представник приватного виконавця Чорна Н.М. вимоги викладені у поданні приватного виконавця Пиць А.А. підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Додатково суду повідомила, що окрім направленої боржникові постанови про відкриття виконавчого провадження № 73542195 від 07.12.2023 (з супровідним листом), боржник приватним виконавцем більш письмово не викликався, виїзд за вказаною у виконавчому листі адресою боржника для перевірки його майнового стану приватним виконавцем не здійснювався, для уточнення відомостей (інформації) з приводу отримання додаткової інформації до Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області приватний виконавець не звертався.

Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються викладені у поданні приватного виконавця вимоги, об`єктивно оцінивши докази, вважає, що в задоволенні подання необхідно відмовити з огляду на таке.

Як встановлено судом на виконані у приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць А.А. перебуває виконавче провадження №73542195 з примусового виконання виконавчого листа №452/551/16-ц, виданого 15.01.2020 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 14.03.2008 року 39093 (тридцять дев`ять тисяч дев`яносто три) долари 44 центів США, що згідно офіційного курсу валют, встановленого НБУ на час розгляду справи, становить 1 062 286, 04 грн., пені 174 278,24 грн. та судових витрат (судового збору) 22 844,96 грн. (а.с. 12-13).

Постанову про відкриття виконавчого провадження № 73542195 винесено приватним виконавцем Пиць А.А. 07.12.2023 за заявою стягувача, якою боржника зобов`язано у тому числі, подати декларацію про доходи та майно та попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (а.с.14-19). Як зазначено в поданні вказану постанову 08.12.2023 направлено боржнику до виконання та до відома поштовим відправленням рекомендованим листом, що як вважає приватний виконавець, підтверджується списком № 644 згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів та свідчить про належне повідомлення боржника про початок примусового виконання рішення (а.с.20-22).

07.12.2023 року приватним виконавцем винесені: постанова про арешт коштів боржника (а.с.34-35); постанова про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику (а.с.37-38).

07.12.2023 року приватним виконавцем направлені запити до: Державної податкової служби України про джерела та/або суми доходів боржника, згідно наданої відповіді - інформація відносно боржника відсутня; Міністертва внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, згідно наданої відповіді відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортні засоби (а.с.40-42).

Згідно інформаційної довідки № 390920284 від 14.08.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається, що дана інформація отримана за ідентифікатором пошуку - реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , згідно інформації, що в ній міститься такою особою є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому зазначено, що за вказаними параметрами запиту у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості відсутні. Разом з тим, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься інформація щодо арешту нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , що був накладений в 2011-2012 роках державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Куць В.І. (а.с.43-44).

Згідно інформаційної довідки № 390919120 від 14.08.2024 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вбачається, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в Реєстрі прав власності на нерухоме майно відомості про об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 , відсутні. Разом з тим, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься інформація щодо заборони (архівний запис) за повідомленням 12.11.1971 Самбірської нотконтори, власник ОСОБА_2 (а.с.45).

Відповідно до сформованого приватним виконавцем Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 1 від 18.08.2024 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.46-48).

Згідно відповіді від 06.09.2024 року Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області, наданої на вимогу від 29.08.2024 року приватного виконавця, нотаріальною конторою 13.05.2016 року заведено спадкову справу 221/16 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Із претензією кредитора звернувся ПАТ КБ «Приватбанк». Інших спадкоємців згідно матеріалів спадкової справи немає. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося (а.с.51).

За інформацією Центру надання адміністративних послуг відділу виконавчого комітету Рудківської міської ради Самбірського району Львівської областівід 19.09.2024 року, наданої на вимогу приватного виконавця, на день смерті ОСОБА_2 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ), який помер в АДРЕСА_1 , був зареєстрований ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.54).

Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02.06.2016 (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частинами першою, другою статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» №1403-VIII від 02.06.2016 (далі - Закон №1403-VIII) завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

За змістом частини першої статті 4 Закону №1403-VIII діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів: 1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

Статтею 10 Закону №1404-VІІІ встановлено, що заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 48 Закону №1404-VІІІ звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 48 Закону №1404-VІІІ стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ч. 8 ст. 48 Закону №1404-VІІІ виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Згідно із ч. 1 ст. 50 Закону №1404-VІІІ звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якій фактично проживає боржник.

За змістом ч. 4 ст. 50 Закону №1404-VІІІпісля документального підтвердження належності боржнику на праві власності/спеціальному майновому праві об`єкта нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, заставлений третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

У разі якщо право власності/спеціальне майнове право на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості боржника не зареєстровано в установленому законом порядку, виконавець звертається до суду із заявою про вирішення питання про звернення стягнення на таке майно.

Відповідно до ч. 10 ст. 440 ЦПК України, питання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку, під час виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відтак, питання про звернення стягнення на майно боржника, що не зареєстроване у встановленому законом порядку, вирішується судом в порядку передбаченому частиною четвертою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» та частиною десятою статті 440 ЦПК України, та стосується тих випадків, коли боржник фактично володіє та користується таким нерухомим майном, але право власності на таке майно за ним не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Дана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 травня 2021 року у справі № 947/22930/19.

Застосування судом положень частини десятої статті 440 ЦПК України та статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» є крайнім заходом виконання судового рішення, який може бути застосований лише в тому випадку, коли виконавцем вичерпано всі можливі заходи, які передбачені законом щодо примусового виконання рішень за рахунок іншого майна боржника.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 2-592/09 та від 23 січня 2019 року у справі

№ 522/6400/15-ц.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 16.03.2020 року у справі № 5023/197/12 зазначено, що звертаючись з відповідною заявою, державний виконавець (приватний виконавець) повинен надати докази на підтвердження того, що вказане право власності на нерухоме майно належить боржнику, але не зареєстроване в установленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Таким чином, слід зазначити, що передбачена законом можливість звернення стягнення на нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому порядку, не звільняє виконавця від необхідності доведення доводів, на які він посилаються, відповідними доказами. Так, виконавцю потрібно довести факт того, що у боржника недостатньо грошових коштів або рухомого майна, за рахунок яких можна задовольнити вимоги стягувача. Дане обумовлено тим, що Законом України «Про виконавче провадження» передбачено черговість звернення стягнення на майно боржника, відповідно до якої стягнення на нерухоме майно звертається у останню чергу. Також виконавцю потрібно надати суду докази, які підтверджують, що боржник фактично є володільцем майна.

Разом з тим, судом встановлено, що у справі відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вчинення приватним виконавцем Пиць А.А. всіх передбачених законом заходів щодо виконання судового рішення, і доказів того, що такі заходи виявилися безрезультатними, а також того, що боржник фактично володіє та користується нерухомим майном, право власності на яке за ним не зареєстровано у встановленому законом порядку.

Так, в даній справі приватним виконавцем Пиць А.А. суду не надано доказів:

?на підтвердження відсутності у боржника ОСОБА_1 , грошових коштів та інших цінностей, що знаходяться на рахунках та на зберіганні у банках чи інших фінансових установах, оскільки матеріали справи містять тільки «фільтровану виписку» з одного банку, в якій зазначено про часткове стягнення по виконавчому провадженню), проте в поданні зазначено, що постанову про арешт коштів боржника було скеровано до багатьох банків;

?на підтвердження перевірки приватним виконавцем наявності (відсутності) готівкових коштів у боржника в національній та іноземній валютах;

?на підтвердження наявності (відсутності) у боржника ОСОБА_1 іншого майна чи предметів, на які по закону може бути накладено стягнення; з пояснень представника приватного виконавця Чорної Н.М. перевірка майнового стану боржника за місцем його проживання приватним виконавцем не здійснювалася;

?на підтвердження наявності (відсутності) у боржника об`єктів нерухомого майна. Суд не може погодитися з посиланням приватного виконавця на ту обставину, що ним 14.08.2024 року сформовано інформаційну довідку № 390920284 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо боржника ОСОБА_1 , згідно якої у боржника на праві власності відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення. Як встановлено судом дана інформаційна довідка отримана за ідентифікатором пошуку реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 , якою згідно інформації, що в ній міститься є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , дана особа не має відношення до виконавчого провадження № 73542195. Отже, доказів отримання інформації щодо нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 матеріали справи не містять.

Крім того, суд звертає увагу, що згідно інформаційної довідки № 390920284 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься інформація щодо арешту нерухомого майна, що належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 , що був накладений в 2011-2012 роках державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Самбірського міськрайонного управління юстиції Куць В.І., проте зазначена інформація приватним виконавцем Пиць А.А. залишена без уваги.

На підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_2 , однак не отримав свідоцтво про право власності на спадкове майно і не зареєстрував його у встановленому законом порядку, приватний виконавець надав довідку Центру надання адміністративних послуг відділу виконавчого комітету Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області від 19.09.2024 року, в якій зазначено, що на день смерті ОСОБА_2 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ), був зареєстрований ОСОБА_1 .

Суд з цього приводу зазначає наступне.

За загальними положеннями спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1220 ЦК України).

Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1, 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження зазначеним нерухомим майном виникає з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України).

Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належало на праві власності нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Як і не містять доказів того, що боржник ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_2 за заповітом або за законом, оскільки факт родинних відносин між ними не підтверджено; з відповіді Самбірської державної нотаріальної контори Львівської області від 06.09.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 до нотаріальної контори не звертався, свідоцтво про право на спадщину йому не видавалося.

Крім того, як зазначено в Постанові ВС від 19.05.2021 року у справі № 937/10434/19-ц сама реєстрація місця проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не може свідчити відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України про своєчасність прийняття спадщини.

А тому доказ того, що ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_2 був зареєстрований з ним за однією адресою, не свідчить про прийняття ним спадщини (навіть у випадку якщо він є спадкоємцем за законом або заповітом) та набуття ним права власності на спадкове майно після смерті останнього.

Доказів того, що боржник фактично володіє та користується нерухомим майном за адресою: АДРЕСА_1 суду також не надано.

Як встановлено у судовому засіданні приватним виконавцем не проводилася перевірка інформації про наявність боржника за вказаною адресою, за час перебування виконавчого провадження на виконанні (понад 10 місяців) боржник до приватного виконавця не викликався, виконавчих дій за зазначеною адресою не проводилося.

Частина друга статті 24 Закону України «Про виконавче провадження» пов`язує місце виконання рішення приватним виконавцем з фактичним місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи та місцезнаходженням боржника - юридичної особи, а не з адресою, зазначеною у виконавчому документі, як це, наприклад, закріплено у частині першій статті 28 Закону України «Про виконавче провадження».

Як зазначив ВС у Постанові від 09.12.2021 року у справі №160/1334/21 «…відсутність прямого обов`язку приватного виконавця перевіряти адресу проживання боржника не спростовує необхідності дотримання ним принципів: верховенства права; законності; незалежності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; диспозитивності; гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями, які визначені частиною першою статті 4 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»… В іншому випадку, не з`ясування адреси проживання боржника може мати наслідком порушення прав боржника, що виражатиметься у штучному створенні перешкод для вчинення боржником дій, зазначених у статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» (ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій тощо)».

Верховний Суд наголосив, що відсутність прямої вказівки в Законі України «Про виконавче провадження» на обов`язок виконавця перевіряти місце проживання боржника не повинна слугувати інструментом ймовірних порушень прав боржника з боку виконавця - суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення подання приватного виконавця.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Львівської області Пиць Андрія Андрійовича про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана учасниками справи протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали виготовлений 05 листопада 2024 року.

Суддя