Справа № 595/1538/24
Провадження № 2/595/386/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2024 місто Бучач

Бучацький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Созанської Л.І.,

за участю секретаря судового засідання Боднара М.Г.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить визнати спільною сумісною власністю сторін житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,09 га, кадастровий номер :02:003:0046. Окрім того, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, просить визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , та на земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,09 га, кадастровий номер :02:003:0046, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що сторони з 09 червня 1984 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2015 року розірвано. За час спільного проживання сторони набули житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 , який зареєстрований за відповідачем 04 листопада 2020 року, а також земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,09 га, кадастровий номер :02:003:0046, яка зареєстрована за відповідачем 07 жовтня 2020 року. Вказане вище майно вони придбали у шлюбі за спільні кошти, а тому частки у майні в результаті його поділу мають бути рівними. Житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 168,9 кв.м., набутий сторонами у шлюбі шляхом будівництва спільними силами та за спільні кошти. Тому, просить суд визнати за нею право власності на 1/2 ідеальну частку спірного житлового будинку в порядку поділу майна подружжя. Земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,09 га, кадастровий номер :02:003:0046 також набута у шлюбі, є спільною сумісною власністю і має бути поділена у рівних частках. Окремою підставою для виділення позивачці у власність 1/2 вказаної земельної ділянки є визнання за нею права власності на 1/2 житлового будинку, що розміщений на вказаній земельній ділянці, в силу ст. 120 ЗК України. Про порушення своїх прав, як власника житлового будинку та земельної ділянки, які проявилися у реєстрації права власності на вказаний будинок та земельну ділянку виключно за відповідачем 04 листопада 2020 року, позивачка довідалася 19 січня 2023 року у спосіб отримання її представником - адвокатом Пасічником А.З. інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів відповідно до інформаційної довідки №320666915. У добровільному порядку відповідач відмовляється розділити спільне майно, у зв`язку з чим просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Бучацького районного суду Тернопільської області від 17 вересня 2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.

16 жовтня 2024 року відповідач ОСОБА_2 подав заяву про визнання позову, в якій вказав, що він визнає позовні вимоги. Водночас зазначає, що твердження позивачки про те, що він у добровільному порядку відмовляється розділити їхнє спільне майно, не відповідає дійсності, оскільки розмов щодо розподілу спільного майна в них не було, вони не бачилися багато років. Просить у вказаній заяві задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , визнавши спільною сумісною власністю сторін житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,09 га, кадастровий номер :02:003:0046, а також визнати за ОСОБА_1 право власності на житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 , та на земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,09 га, кадастровий номер :02:003:0046, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка ОСОБА_1 та її представник - адвокат Оринник Н.С. в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Представник позивача, адвокат Оринник Н.С. через канцелярію суду подала письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її та позивачки участі, позов підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, згідно поданої до суду заяви, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09 червня 1984 року, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 10 листопада 2015 року (справа № 595/2065/15-ц) розірвано (рішення суду набрало законної сили 23 листопада 2015 року).

У шлюбі в сторін народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане 25 серпня 1984 року Сороківськю сільською радою Бучацького району Тернопільської області), та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 19 вересня 1987 року Сороківськю сільською радою Бучацького району Тернопільської області).

Згідно витягу з реєстру територіальної громади № 2024/009648126 від 12 серпня 2024 року, виданого Бучацькою міською радою, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 , з 19 вересня 1987 року по 15 вересня 2021 року.

З довідки № 54, виданої 14 січня 2022 року Бучацькою міською радою Чортківського району Тернопільської області, слідує, що згідно погосподарської книги № 81 (стор. 234, 235) Сороківської сільської ради (с. Жизномир) за 1991-1995 роки у домогосподарстві ОСОБА_2 станом на 15 квітня 1991 року проживали: голова сім`ї ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У по господарській книзі № 87 (стор. 61, 62) Жизномирської сільської ради рік побудови будинку зазначено 1989 рік.

Як вбачається з довідки № 86, виданої 24 січня 2020 року Жизномирською сільською радою Бучацького району Тернопільської області, рішенням виконкому Жизномирської сільської ради № 5 від 30 січня 2003 року «Про затвердження назв вулиць та нумерації жилових будинкув на території Жизномирської сільської ради», присвоєно: по АДРЕСА_1 , голова домогосподарства - Алексевич Степан Васильович.

Комунальним підприємством «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» 28 січня 2020 року, на замовлення ОСОБА_2 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №320666915, сформованої 19 січня 2023 року ОСОБА_5 , ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 168,9 кв.м., в тому числі житловою площею 66,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , підстава для державної реєстрації: виписка з по господарської книги, серія та та номер 302, виданий 30.10.2020, видавник Жизномирська сільська рада Бучацького району Тернопільської області; технічний паспорт, серія та номер 34/20, виданий 28 січня 2020 року, видавник КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації». Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 54996963 від 06 листопада 2020 року. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,09 га, кадастровий номер :02:003:0046, на праві приватної власності належать ОСОБА_2 . Підстава для державної реєстрації: рішення, серія та номер 772, виданий 26 серпня 2020 року, видавник Жизномирська сільська рада.

На замовлення ОСОБА_2 у 2020 році ПП «Земельні справи» виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) 02.01 для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель та споруд (присадибна земельна ділянка).

За даними Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-023 від 19 січня 2023 року, сформованого ОСОБА_5 , земельна ділянка площею 0,09 га, кадастровий номер :02:003:0046, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Дата державної реєстрації земельної ділянки 26 серпня 2020 року відділом у Бучацькому районі Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області.

За даними погосподарської книги за 1986-1998 роки Жизномирської сільської ради, членами домогосподарства вказано, зокрема: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - голова сім`ї; ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (дружина), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (син), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (дочка).

Згідно облікової картки об`єкта погосподарського обліку № 0049-1 головою домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , членами: дружина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , внук ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дочка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внук ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними зі здійсненням права спільної сумісної власності подружжя, та регулюються нормами Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України.

Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.

За загальним правилом власник самостійно розпоряджається своїм майном.

Розпорядження об`єктом спільної власності (часткової чи сумісної) має свої особливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц, провадження № 14-325цс18.

Згідно ч. 1 та 3 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. ч. 1, 2 та 3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

На підстав ч. 1 та 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у частині другій статті 372 ЦК України.

Згідно роз`яснень, наданих в п. 23 постанови пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України.

Судом встановлено, що сторонами за час шлюбу спільно було придбано житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак це нерухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя.

За відповідачем ОСОБА_2 07 жовтня 2020 року була зареєстрована земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,09 га, кадастровий номер :02:003:0046, після чого 04 листопада 2020 року також за ним зареєстровано житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 .

При цьому слід зазначити, що Верховний Суд в постановах від 27 січня 2020 року у справі № 442/8047/16-ц та від 29 січня 2021 року у справі № 161/14048/19 дійшов висновку, що якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Частинами першою, четвертою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, позовні вимоги відповідачем визнаються та не заперечуються в повному обсязі.

Таким чином, зважаючи на вищенаведене, а також на те, що частки сторін у майні є рівними, беручи до уваги інтереси подружжя, інші обставини, що мають значення, суд вважає, що майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, слід поділити між ними, визнавши за ОСОБА_1 право власності на частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; право власності на частину земельної ділянки, площею 0,09 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:003:0046, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є підставними та підлягають до задоволення у повному обсязі.

Згідно з ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як слідує з матеріалів справи, зокрема, платіжної інструкції № 0.0.1 від 08 серпня 2024 року, позивачкою ОСОБА_1 при зверненні до суду з позовною заявою було сплачено судовий збір в сумі 2057,35 грн.

Враховуючи те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст.7 Закону України «Про судовий збір, що становить 1028,68 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 81, 89, 141, 142, 206, 247, 258-268, 273, 352, 354, 355Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне нерухоме майно: житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку, площею 0,09 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:003:0046, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на:

- частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- частину земельної ділянки, площею 0,09 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер :02:003:0046, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 1028 (одну тисячу двадцять вісім) грн. 68 коп. судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до квитанції ID: 8912-0041-3204-6092 від 16 вересня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 50 (п`ятдесят) відсотків судових витрат на сплату судового збору в сумі 1028 (одну тисячу двадцять вісім) грн. 68 коп., понесених позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 07 листопада 2024 року.

Суддя: Л. І. Созанська