ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року

м. Харків

справа № 626/3764/23

провадження № 22-ц/818/1482/24

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого-судді Тичкової О.Ю.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

учасники справи:

позивач Акціонерне товариство «Акцент-Банк»

відповідач ОСОБА_1

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на заочне рішення Красноградського районного суду Харківської області від 24 січня 2024 року у складі судді Рибальченко І.Г.,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості в сумі 23647 грн. та судовий збір у розмірі 2270 грн..

Позовна заява мотивована тим, що що відповідно до умов кредитного договору б/н від 06.08.2019 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ "А-Банк", відповідачу банком був наданий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 44,40% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивачем своєчасно було виконано свій обов`язок надати кредитні кошти. Відповідачем було порушено зобов`язання, встановлені умовами кредитного договору, стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту і процентів за користування кредитними коштами, тобто умови кредитного договору щодо погашення кредиту, процентів відповідачем не виконуються.

Внаслідок невиконання ОСОБА_1 своїх договірних зобов`язань, АТ "А-Банк" просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 23647,83 грн. та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 24 січня 2024 року задоволені позовної заяви Акціонерному товариству «Акцент-Банк» - відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду Акціонерне товариство «Акцент-Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просив заочне рішення суду скасувати, задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі, вирішити питання щодо судових витрат.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального права, не звернув увагу на те, що з розрахунку заборгованості вбачається, що оскільки боржниця користувалася кредитом, вона ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг і погодилася з ними, так як даний кредитний договір є договором оферти. Позичальниця отримала кредитну картку та скористалася кредитними коштами, тобто вона погодилася з умовами, що діяли на момент зняття коштів і повинна сплачувати процентну ставку. Зазначив, що банком надано також і паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка», в якому чітко вказані всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка тощо, який підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису.суд не звернув увагу на надані копії заяви позичальника № АВН0R101 від 22 липня 2020 року, графік погашення кредиту (№ договору АВН0R101 від 22 липня 2020 року), рахунок-фактура від 22 липня 2020 року, паспорт банківського продукту «Розстрочка» про умов кредитування Акціонерним товариством «Акцент - Банк» та сукупну вартість споживчого кредиту від 22 липня 2020 року, з яких вбачається, що ОСОБА_2 оформила розстрочку № АВН0R101 від 22 липня 2020 року на загальну суму кредиту 19 724,00 грн.

Відзивів на апеляційну скаргу від учасників справи до суду апеляційної інстанції не надходило.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» необхідно задовольнити частково, заочне рішення суду змінити.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що банк не довів існування заборгованості ОСОБА_1 перед банком за кредитом у заявленому ним розмірі.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1056 - 1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що відповідно до кредитного договору б/н від 06.08.2019 року, ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 44,4 % щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом шляхом підписання заяви-анкети про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку у Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк".

До позовної заяви банком додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ "АКЦЕНТ-Банк", розміщеного на сайті https://a-bank.com/ua/terms в розділі "Умови та правила"

Відповідач взяті на себе зобов`язання за укладеним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 23647,83 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача.

Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 16.10.2023 року становить 23647,83 грн., яка складається з наступного: 14501,14 грн. - заборгованість за кредитом; 9146,69 грн. - заборгованість по відсоткам.

Також, на кредитний ліміт було оформлено «Розстрочку» 06.08.2019.

До позовної заяви банком надано Паспорт споживчого кредиту за кредитною програмою "Кредитна картка", в якому вказана інформація з основних умов кредитування. У графі паспорту "Тип кредитного продукту" зазначено два види карток, умови користування якими викладені нижче в паспорті: картка "Універсальна", картка "Універсальна Gold" та картка "Зелена". У графі паспорту "Підпис споживача" зазначено: підпис споживача ОСОБА_1 , дата 06.08.2019 року.

З наданого позивачем Паспорту споживчого кредиту "Кредитна картка" вбачається, що на усі умови кредитування погодилась відповідачка з огляду на те, що згідно Паспорту визначені два різні види картки "Універсальна" (картка "Універсальна", картка "Універсальна Gold" та картка "Зелена") з різною процентною ставкою.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку

АТ «Акцент Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути заборгованість за відсотками.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги у цій частині, у тому числі їх розмір

і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та правил надання батьківських послуг, які розміщені на сайті: https://a-bank.ua/terms, як невід`ємні частини спірного договору та паспорт споживчого кредиту.

При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг

з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Разом з тим судом першої інстанції не звернуто уваги на те, що в матеріалах справи наявний підписаний відповідачем паспорт споживчого кредиту, в якому також визначені основні умови кредитування (а. с. 11).

Ураховуючи викладене, судом першої інстанції у порушення вимог статей 81, 367, 374 ЦПК України не враховано те, що оскільки сторонами було погоджено, зокрема процентну ставку, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, то суду слід було визначити й стягнути таку заборгованість відповідно до положень закону та підписаних відповідачем анкети-заяви та паспорту споживчого кредиту.

Підписавши вказану анкету-заяву, яка є складовою частиною кредитного договору, та паспорт споживчого кредиту ОСОБА_1 відповідно до статей 3, 627 ЦК України добровільно погодилась на такі умови кредитного договору, взявши на себе відповідні зобов`язання.

Крім того, з виписки по картці (а. с. 12-23) вбачається, що ОСОБА_1 отримала та використовувала кредитні кошти.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства

є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням

є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші),

а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

З огляду на викладене, судом першої інстанції належним чином не досліджено надані банком докази видачі відповідачці кредиту, користування ним кредитними коштами, що доведено відповідними розрахунками, не врахували, що зазначені докази відповідачкою не спростовано.

Таким чином, у порушення статей 89, 263264, 382 ЦПК України судом першої інстанції на зазначені вище положення закону уваги не звернув, неправильно застосував норми матеріального права, не з`ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, що має суттєве значення для правильного вирішення спору, не надав належної правової оцінки доводам і доказам, наданим позивачем, зокрема анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та паспорту споживчого кредиту, які підписані відповідачкою, що призвело до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, судова колегія доходить висновку про задоволення апеляційної скарги, скасуванню заочного рішення з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Оскільки позовні вимоги задоволені та задоволена апеляційна скарга, з ОСОБА_1 на користь Банку підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанціях в сумі 6710,00 грн.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.376, ст.ст.381-384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Акцент-Банк» - задовольнити.

Заочне рішення Красноградського районного суду Харківської області від 24 січня 2024 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Акцент-Банк»- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» () заборгованість за кредитним договором в сумі 23647,83 грн, яка складається з 14501,14 грн. - заборгованість за кредитом; 9146,69 грн - заборгованість по відсоткам та судовий збір в сумі 6710,00 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 04 червня 2024 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П.Пилипчук