Справа № 708/102/24
Провадження № 2-п/708/5/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м. Чигирин

Чигиринський районний суд Черкаської області одноособово у складі головуючого судді Попельнюха А.О., розглянув у приміщенні Чигиринського районного суду Черкаської області заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.02.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу позов задоволено, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 22 березня 2005 року Бахмутським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, актовий запис № 113, розірвано.

30.07.2024 на адресу суду засобами поштового зв`язку від ОСОБА_1 надійшла заява про перегляд заочного рішення від 29.07.2024. У обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначила, що їй про ухвалене рішення стало відомо лише 29.07.2024 після отримання його копії. У свою чергу вона як відповідач у даній справі викликів до суду не отримувала, оскільки позивач ввів суд в оману, зазначивши, що ОСОБА_1 після початку повномасштабного вторгнення залишилась на місці свого попереднього проживання у м. Бахмут. Хоча у дійсності вона з травня 2022 року була зареєстрована як тимчасово переміщена особа за адресою: Тернопільська область, Тернопільський район, с. Лапшин, про що позивач був обізнаний.

Із прийнятим судом рішенням ОСОБА_1 не погоджується, оскільки вона не мала наміру розривати шлюб із позивачем, у свою чергу ОСОБА_2 ніколи не ставив перед нею питання про розлучення. Тому просить суд скасувати заочне рішення від 27.02.2024 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та призначити розгляд справи у спрощеному порядку.

Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 31.07.2024 заява залишена без руху із наданням ОСОБА_1 часу на усунення її недоліків.

Ухвалою суду від 13.08.2024 заява про перегляд заочного рішення прийнята до розгляду із призначенням судового засідання.

Судове засідання по розгляду заяви ОСОБА_1 28.08.2024 було відкладено, оскільки у суду були відсутні докази повідомлення позивача про дату, час та місце розгляду справи, у зв`язку із чим розгляд справи було відкладено на 01.10.2024.

У визначений судом день та час судового розгляду заяви про перегляд заочного рішення учасники не з`явились.

Заявниця ОСОБА_1 надала суду заяву з проханням проводити розгляд справи у її відсутність. Заяву підтримала у повному обсязі та просила суд її задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Жодних заяв чи клопотань суду не надав.

Відповідно до положень частини першої статті 287 Цивільного процесуального кодексу України неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши заяву та додані до неї докази, матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне.

Підстави та порядок розгляду судом питання про скасування заочного рішення регламентовані Главою 11 «Заочний розгляд справи» Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 під час звернення до суду із позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу у позовній заяві зазначив останнє відомо йому місце проживання відповідачки АДРЕСА_1 .

На виконання вимог ст. 187 ЦПК України з метою перевірки зареєстрованого місця проживання ОСОБА_1 суд 01.02.2024 отримав відповідь з Єдиного державного демографічного реєстру, якою була підтверджена зазначена позивачем адреса зареєстрованого місця проживання відповідачки. Додатково, ураховуючи, що вказана території є тимчасово окупованою територією України, з використанням відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно суд перевірив можливу наявність у ОСОБА_1 інших об`єктів нерухомого майна, де вона могла б проживати, натомість такі відомості встановлені не були.

Ураховуючи наведене, зокрема підтверджене зареєстроване місце проживання відповідачки на тимчасово окупованій території України, ухвалою про відкриття провадження у справі від 02.02.2024 судом було постановлено здійснити виклик ОСОБА_1 шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади України, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Ураховуючи наведене та надані заявницею у цій частині твердження про неотримання викликів у судове засідання, суд погоджується із твердженнями ОСОБА_1 у частині, що її неявка на виклик до суду обумовлена поважними причинами.

У той же час законодавцем до підстав скасування заочного рішення віднесено одночасну наявність двох умов, зокрема поважність причин неявки у судове засідання, а також наявність доказів, на які посилається заявник, що мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Аналізуючи наведене суд враховує, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1 ст. 21 СК України).

Визначений статтею 24 Сімейного кодексу України принцип добровільності шлюбу, притаманний вітчизняному законодавству, визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

До особистих немайнових прав та обов`язків подружжя законодавцем віднесено право дружини та чоловіка на свободу та особисту недоторканність (ст. 56 СК України), реалізація якого полягає у наданні права дружині та чоловікові вживати заходів щодо підтримання шлюбних відносин, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, гарантії права кожного з подружжя припинити шлюбні відносини.

Частиною четвертою статті 56 Сімейного кодексу України регламентовано, що примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Тобто у національному законодавстві закріплено принцип можливості існування шлюбних відносин лише за умови наявності спільної згоди подружжя. Відсутність такої згоди у когось із подружжя виключає як можливість укладення шлюбу, так і можливість його подальшого збереження, оскільки є правовою підставою для припинення шлюбних відносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України підставою припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно до ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України).

Посилання ОСОБА_1 на наявність підстав для скасування заочного рішення, з огляду на обізнаність ОСОБА_2 про її фактичне місце проживання, відсутність у неї наміру розривати шлюб та неповідомлення їй позивачем про наявність у нього наміру припинити шлюбні відносини, суд оцінює критично.

Такі висновки суду обґрунтовані висловленою під час розгляду справи позицією позивача ОСОБА_2 , який у судовому засіданні 27.02.2024 позов підтримав та просив суд його задовольнити, пояснивши, що приблизно із жовтня 2020 року вони із ОСОБА_1 перестали спілкуватися як подружжя, а згодом у кінці 2021 року відповідачка змінила своє місце проживання. Наразі він разом зі своєю цивільною дружиною переїхав до с. Рацеве Чигиринської ТГ Черкаської області, де проживає як внутрішньо переміщена особа, на підтвердження чого суду була надана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 11.10.2022.

Фактично обґрунтуванням поданої заяви про перегляд заочного рішення ОСОБА_1 підтверджує обґрунтованість позовних вимог позивача, оскільки із неї встановлено, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу (принаймні з 30.05.2022) проживає окремо від ОСОБА_2 на значній відстані. Крім того, як між ними спілкування як подружжям відсутнє, за тривалий проміжок часу (з травня 2022 року) вони бачились лише один раз восени 2023 року.

Наведене у сукупності із доводами ОСОБА_2 лише підтверджує висновки суду, покладені в основу заочного рішення, що у вказаних правовідносинах наявний стійкий розлад подружніх стосунків між ними як подружжям, відповідно шлюб існує формально, подружжя не дбає один про одного та не має спільних інтересів. У свою чергу проживання ОСОБА_2 із іншою жінкою цивільним шлюбом підтверджує відсутність можливостей та механізмів для збереження сім`ї. У свою чергу відсутність згоди одного із подружжя на припинення шлюбних відносин, у даному випадку ОСОБА_1 , не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про розірвання шлюбу.

За таких обставин під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення судом не встановлені докази, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, та про які суду не було відомо під час постановлення заочного рішення у справі. При цьому суд також враховує, що з моменту ухвалення заочного рішення від 27.02.2024 і станом на момент розгляду заяви про його перегляд (01.10.2024) позиція позивача ОСОБА_2 не змінилась, про наявність у нього бажання відновити шлюбні відносини з ОСОБА_1 позивач суду не повідомляв, що у черговий раз підтверджує відсутність перспектив для збереження шлюбних відносин між ним та відповідачкою. Ураховуючи наведене суд дійшов висновку, що заява про перегляд заочного рішення не підлягає до задоволення.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 27.02.2024 у цивільні справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 03.10.2024

Суддя Андрій ПОПЕЛЬНЮХ