Справа № 536/1864/23
Провадження 2/524/545/24
ЗАПЕРЕЧЕННЯ ВІДПОВІДАЧА
Відповідач відзив суду не надіслала.
ПОЯСНЕННЯ ТРЕТІХ ОСІБ
АТ «Ощадбанк» в своїх поясненнях вказав, що у банку не було підстав для відмови у проведенні операцій з переказу коштів, оскільки вони були ініційовані в порядку, визначеному законодавством та на умовах договору, укладеного між позивачем та Банком.
АТ КБ «Приватбанк» в письмових поясненнях зазначив, що позивач є клієнтом банку та отримує банківські послуги та користується банківською карткою для виплат НОМЕР_1 ; в свою чергу картка НОМЕР_2 належить відповідачу. На банківську картку відповідача 16.08.2023 дійсно були проведені зарахування коштів, які зазначені в позовній заяві.
ОБСТАВИНИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
16.08.2023 ОСОБА_1 із банківської картки НОМЕР_3 здійснив перекази на банківську картку НОМЕР_2 таких коштів:
- 3500 грн(комісія 40 грн) разом 3540 грн;
- 1000 грн(комісія 15 грн) разом 1015 грн;
- 600 грн(комісія 11 грн) разом 611 грн.
Вказана обставина підтверджується долученими копіями квитанцій.
ОСОБА_1 є володільцем банківських карток АТ «ОЩАДБАНК» НОМЕР_4 та АТ КБ «Приватбанк» НОМЕР_1 , що підтверджується фотознімками.
Власником банківської карти НОМЕР_2 є ОСОБА_2 .
Згідно частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.
Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Відповідно до статті 1212 ЦК особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно; особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
ОЦІНКА СУДУ
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19) зазначено, що «кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України. За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна».
Крім того, суд приймає до уваги ч. 2 ст. 1212 ЦК України відповідно до якої положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Також, суд враховує те схожість номерів банківських карток сторін і те, що відповідач не повернула кошти.
Разом із тим, суд вважає безпідставними вимоги позивача в частині стягнення із відповідача комісії, з огляду на те, що вказані кошти на рахунок відповідача не надходили та отримані банком за проведення банківських операцій.
Відтак, суд вважає за можливе частково задовольнити позов.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує понесені судові витрати в сумі 1062.22 грн, пропорційно розміру задоволених позовних вимог 98,94%.
Керуючись ст. 10, 12, 81, 258, 259, 263 265, 280-284 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення помилково перерахованих коштів задовольнити частково.
В іншій частині вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Суддя Діна АНДРІЄЦЬ