ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/5686/23 Провадження № 2/636/191/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2024 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого судді Карімова І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ріпи І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Задорожньої Олесі Ігорівни звернулася до суду через систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на частку житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Позов мотивований тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 03 червня 1994 року, який розірвано 19.12. 2007 року. Під час шлюбу 13 березня 2001 року ними придбаний будинок за вищевказаною адресою, який був зареєстрований в КП «Чугуївське міжміське бюро технічної інвентаризації» (МБТІ) ім`я ОСОБА_5 , у якого і знаходилися всі правоустановчі документи на будинок. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Відповідач ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_5 та його спадкоємцем. Через відсутність правовстановлюючих документів на будинок, позивачка не має можливості зареєструвати право власності на свою частку спірного будинку. Посилаючись на те, що зазначений будинок є спільною сумісною власністю подружжя, позивачка в особі свого представника просила визнати за ОСОБА_1 право власності на частку домоволодіння з надвірними побудовами, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 06.11.2023 року відкрито провадження у справі, розгляд якої визначено проводити у порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 25.03.2024 року закрито підготовче провадження у справі, розгляд якої призначено по суті.

Подалі представник позивачки ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала за заявленими підставами, просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У розумінні ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у шлюбі з 03 червня 1994 року, який розірвано 19.12. 2007 року, що підтверджується копією Витягу № 6 від 13 січня 2021 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища позивачки та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції, відповідно до якого шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 розірвано, актовий запис № 172 від 19.12.2007 року.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Алексик Т.В. 13.03.2001 року за реєстровим номером 766, продавець ОСОБА_7 продала, а покупець ОСОБА_5 купив житловий будинок з надвірними будівлями, розташований на земельній ділянці Чугуївської міської ради, розміром 1518 кв.м у АДРЕСА_1 . В договорі є штамп КП «Чугуївське МБТІ» про те, що зазначений будинок зареєстрований 08.06.2001 року на праві приватної власності за ОСОБА_5 в книзі Д-13 за реєстровим номером 1036.

Як вбачається з відповіді за №1883 від 31.04.2021 року КП «Чугуївське МБТІ» повідомляє, що згідно з реєстраційними матеріалами Бюро станом на 31.12.2012 року право власності на нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване за ОСОБА_5 (цілий будинок) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Алексик Т.В. від 13.03.2001 року, р.№ 766.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 29.12.2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Харків) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , актовий запис № 764.

Відповідач ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про народження відповідача серії НОМЕР_3 , виданого 26.09.1990 року ІНФОРМАЦІЯ_4 , та спадкоємцем першої черги за законом.

Як вбачається з копії заяви ОСОБА_1 , справжність підпису якої посвідчено приватним нотаріусом Чугуївського міського нотаріального округу Харківської області Алексік Т.В. за реєстровим № 341 від 20.04.2021 року, адресованої Чугуївській державній нотаріальній конторі Харківської області, ОСОБА_1 заявляє, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 її колишнього чоловіка ОСОБА_5 залишилось спадкове майно, придбане ними під час зареєстрованого шлюбу за спільні грошові кошти, на яке вона претендує на підставі ст.ст. 60-68 Сімейного кодексу України як переживша дружина.

Згідно відповіді завідувача Чугуївської державної нотаріальної контори Харківської області від 11.04.2024 № 582/01-16 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 в термін, передбачений ст. 1270 ЦК України (шість місяців) звернулись: ОСОБА_3 , син спадкодавця, який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_2 , із заявою про прийняття спадщини за законом; ОСОБА_1 , дружина спадкодавця, яка зареєстрована у АДРЕСА_3 , не претендує на майно, придбане в період шлюбу за спільні грошові кошти на підставі ст.ст. 60-68 СК України як переживша дружина. Заведена спадкова справа № 62/2021. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіт від імені ОСОБА_5 не посвідчувався.

Тобто на час розгляду цієї справи позивачка не має можливості оформити свої права власності на частину спірного будинку.

Відповідно до статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Визнання закону таким, що втратив чинність, припиняє його дію в повному обсязі.

Відповідно до статті 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Якщо майно придбано під час шлюбу, то реєстрація прав на нього (транспортний засіб, житловий будинок чи іншу нерухомість) лише на ім`я одного із подружжя не спростовує презумпцію належності його до спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічну норму містить і стаття 60 СК України.

Судом встановлено, що будинок за адресою: АДРЕСА_1 , був придбаний ОСОБА_5 у період шлюбу з ОСОБА_1 , тому цей будинок належав подружжю на праві спільної сумісної власності, частки в якій є рівними, адже тлумачення статті 22 КпШС України свідчить, що закон встановив презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об`єктом права приватної власності. При цьому не мають значення підстави, на яких майно придбане: куплене, одержане в результаті обміну чи у вигляді винагороди за працю. Не має значення також і те, на чиє ім`я виданий правовстановлюючий документ на майно (постанова Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у цивільній справі №318/1863/17).

Після смерті одного із подружжя, відкривається спадщина тільки на майно, яке належало спадкодавцю особисто, відповідно частка іншого із подружжя у об`єкті, який є спільним сумісним майно, не входить до складу спадщини.

За встановленими у справі обставинами, належність спірного будинку на праві спільної сумісної власності колишньому подружжю не оспорюється відповідачем. Відповідно, позивачці ОСОБА_1 належала частини спірного майна як частка у спільному сумісному майні подружжя, і зі смертю ОСОБА_5 право власності ОСОБА_1 на цю частину майна не припинилось.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 78, 81, 141, 223, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку жилого будинку з надвірними побудовами за адресою: АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 ,

Представник позивачки: адвокат Задорожня Олеся Ігорівна, адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса проживання: АДРЕСА_1

Повне рішення складено 06 червня 2024 року.

Суддя: І.В. Карімов