Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/650/24

Провадження № 2/943/646/2024

05 листопада 2024 року м. Буськ

Буський районний суд Львівської області

в складі:головуючого-судді Журибіда Б. М.

при секретарі Пирка В.М.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Буську в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Буської міської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на спадкове майно та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки,-

встановив:

ОСОБА_2 звернулася в суд з означеним позовом, покликається на те, що позивач має право на спадщину за заповітом після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкове майно після його смерті складається з житлового будинку з приналежними до нього господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; та права на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,45 га для ведення підсобного господарства, що розташовані на території Буської міської ради (колишньої Милятинської сільської ради). Позивач є спадкоємцем по заповіту до даного майна, не може юридично оформити прийняття спадщини, оскільки батько за життя не виготовив правовстановлюючих документів на житловий будинок та земельну ділянку не зареєстрував. Просить суд визнати за нею право власності на означене спадкове майно, оскількив позасудовому рорядку не може прийняти спадщину.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, подала суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, позов підтримує, просить його задоволити.

Представник відповідача також подав письмову заяву з проханням справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги визнають, заперечень проти позову не подав.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку про доцільність позову, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч.1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно дост.ст.1217, 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим Виконавчим комітетом Милятинської сільської ради Буського району Львівської області 19.11.2014 року підтверджується, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, а саме:

-житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

-право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,45 га для ведення підсобного господарства, що розташовані на території Буської міської ради (колишньої Милятинської сільської ради) згідно рішення Милятинської сільської ради 15 сесії 21 скликання від 07.02.1993 року.

Право власності на житловий будинок за ОСОБА_3 підтверджується довідкою виданою Милятинським старостинським округом 27.02.2024 року № 146.

Згідно Технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого ФОП ОСОБА_4 06.03.2024 року вбачається, що житловий будинок 1962 року побудови, загальною площею 84,0 кв.м. придатний для проживання, відповідає технічним нормам побудови, інвентаризаційна вартість будинку в цілому становить 130 111,00 грн.

Право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,45 га для ведення підсобного господарства підтверджується рішенням Милятинської сільської ради 15 сесії 21 скликання від 07.12.1993 року про приватизацію земельних ділянок, що знаходяться в користуванні громадян Милятинської сільської ради, яким вирішено передати у приватну власність вказані вище земельні ділянки ОСОБА_3 , що підтверджується Архівним витягом виданим Золочівською РДА 13.12.2021 року № 881.

Позивач звернулася до нотаріуса з письмовою заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Проте нотаріусом відмовлено їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок. Підставою відмови слугувала відсутність правовстановлюючих документів на майно, оскільки батько за життя право власності на житловий будинок та земельну ділянку не зареєстрував.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України далі ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

ОСОБА_3 за життя розпорядився усім своїм майном в користь позивачки, склавши заповіт 11.11.2003 року, посвідчений Милятинською сільською радою Буського району Львівської області, зареєстрований в реєстрі за № 36.

Позивачка фактично вступила в управління та розпорядження спадковим майном, з часу смерті батька здійснюю постійний догляд та несе витрати по утриманню спадкового майна. На час смерті батька проживала разом з ним в одному житловому будинку, що підтверджується довідкою виданою Милятинським старостинським округом 27.02.2024 року № 145. Отже, в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, є такою, що фактично прийняла спадщину.

Відповідно до п.1 ч. 2 ст.3, 16 ЦК України - визнання права, ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним його документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1225 ЦК України передбачено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується:

- цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою;

- свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1, 2 ст. 126 ЗК України).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано, то право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте, розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування, а саме: права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14.09.2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16.09.2008 року № 509-VІ).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМ України від 26.12.1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК України).

Інших першочергових спадкоємців, які б претендували на дане майно, судом не встановлено і у суду немає повноваження щодо збирання доказів по справі, лише оцінка наявних у справі.

Обставин, які б спростовували твердження позивача в позовній заяві, суд не знаходить, тому кладе їх в основу рішення.

Враховуючи вище викладене, те що відповідач позов визнає, на підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позивач набула права власності на спадкове майно на законних підставах, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 7, 12, 13, 141, 200, 247, 258-259, 264, 265, 354 ЦПК України, ст.ст. 1216, 1220, 1222, 1223, 1225, 1233, 1235,1268 ЦК України, суд

ухвалив :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 , право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом, після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , жительки АДРЕСА_1 право на завершення приватизації земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та площею 0,45 га для ведення підсобного господарства, що розташовані на території Буської міської ради (колишньої Милятинської сільської ради) згідно рішення Милятинської сільської ради 15 сесії 21 скликання від 07.02.1993 року, після смерті батька, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання.

Суддя: Б. М. Журибіда