Провадження № 2/756/2713/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участі секретаря - Погорелової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 у листопаді 2020 року звернулася до суду із вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнення просить: у порядку поділу майна подружжя виділити позивачу ОСОБА_1 в квартирі за АДРЕСА_1 - 87/100 частин та визнати за нею право власності на вказану частку в зазначеній квартирі; у порядку поділу майна подружжя виділити відповідачу ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в квартирі за АДРЕСА_1 - 13/100 частин та визнати за ним право власності на вказану частку в зазначеній квартирі; визнати за сторонами право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Рeugeot», модель «Раrtner», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску.

Зазначені обставини позивач обґрунтовує тим, що 30 грудня 2009 року між сторонами було укладено шлюб.

За час перебування у шлюбі сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль марки «Рeugeot», модель «Раrtner», які зареєстровані на ім`я відповідача.

Позивач повідомляє, що автомобіль було придбано сторонами за спільні кошти подружжя.

Квартира АДРЕСА_2 була придбана подружжям за 674 900,00 грн, що еквівалентно 85 000,00 доларів США. Проте ОСОБА_1 стверджує, що на придбання вказаної вище квартири були витрачені кошти, що були подаровані її матір`ю, а саме 63 000,00 доларів США. Інша частина коштів була використана з сімейного бюджету та отриманого кредиту.

У зв`язку з чим позивач просить у порядку поділу майна подружжя виділити їй в квартирі за АДРЕСА_1 саме 87/100 частин.

Заочним рішеннямОболонського районного суду міста Києва від 20.10.2021 вказані вище позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

01 квітня 2024 року ухвалою Оболонського районного суду м. Києва скасовано заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 20 жовтня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя. Розгляд справи ухвалено здійснювати у загальному позовному провадженні.

08 травня 2024 року позивач через свого представника надала уточнену позовну заяву, в якій змінила позовну вимогу в частині визнання права власності на спірний автомобіль, а саме просила суд з урахуванням уточненняу порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Рeugeot», модель «Раrtner», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску.

Окрім того, 08.05.2024 відповідач через свого представника подав відзив на позов, у якому позовні вимоги визнавав частково, а саме погоджувався на рівний поділ спільного майна, що набутий сторонами у шлюбі, зокрема у розмірі 1/2 частини на кожного. Пояснив, що оспорюване майно набуте сторонами у шлюбі за спільні кошти, оскільки на час придбання такого майна відповідач мав високий дохід, з частини якого і здійснювалося придбання спірного майна. До того ж, у подальшому у квартирі за спільні кошти було здійснено ремонт, чим суттєво збільшено її грошову вартість.

Позивач разом зі своїм представником у судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити у повному обсязі з підстав, що вказані у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнавала частково та просила поділити спільне майно подружжя у розмірі 1/2 частини на кожного зі сторін з підстав, що вказані у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд уважає, що позов належить задовольнити частково з наступних підстав.

30 грудня 2009 року між ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_1 (позивач) у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві укладено шлюб.

З Договору купівлі-продажу від 08.02.2011, зареєстрований в реєстрі за № 352, вбачається, що під час шлюбу сторін вони набули право спільної сумісної власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстрована на відповідача ОСОБА_2 .

У п. 4 вказаного Договору визначено, що вартість квартири становить 674 900,00 грн, що згідно курсу НБУ еквівалентно 85 000,00 доларів США.

Також судом установлено, що в той же день матір позивача ОСОБА_3 продала свою квартиру АДРЕСА_3 , у зв`язку з чим отримала грошові кошти у розмірі 500 220,00 грн, що згідно курсу НБУ еквівалентно 63 000,00 доларів США, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 08.02.2011, зареєстрований в реєстрі за № 348.

У судовому засіданні в якості свідка матір позивача ОСОБА_3 повідомила, що отримані від продажу квартири кошти у розмірі 63 000,00 доларів США вона передала сторонам по справі на придбання ними квартири, оскільки позивач є її дочкою, а відповідач чоловіком останньої.

Окрім того, 08 лютого 2011 року відповідач ОСОБА_2 відповідно до укладеного договору про надання споживчого кредиту № 00012-МL-37 з ПАТ «Кредит Європа Банк» отримав 140 000,00 грн. Для забезпечення виконання своїх зобов`язань даного договору було укладено договір іпотеки, предметом якого є спірна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Також у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 зазначила, що 08.02.2011 вона в якості ріелтора була присутньою у нотаріуса при продажі квартири третьої особи АДРЕСА_3 та в подальшому купівлі сторонами квартири АДРЕСА_1 . Пояснила, що у зв`язку з тим, що отриманих від продажу квартири третьої особи грошових коштів було недостатньо, враховуючи, що позивач була ФОП, а на двох з подружжя іпотеку неможливо оформити, тому сторони прийняли рішення саме на ім`я відповідача отримати кредит та оформити іпотеку з подальшим правом власності на квартиру АДРЕСА_1 .

У судовому засіданні свідок ОСОБА_5 , яка працювала у позивача та мала з нею дружні стосунки, також повідомила, що їй відомо, що у зв`язку з недостачею коштів від продажу квартири матері позивача сторони доклали свої спільні кошти для придбання спірної квартири.

Свідок ОСОБА_6 , який має дружні відносини зі сторонами по справі, у судовому засіданні повідомив, що спірна квартира була придбана останніми за спільні кошти.

Відповідач ОСОБА_2 в якості свідка у судовому засіданні надав аналогічні пояснення тим, що були ним зазначені у відзиві.

Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_3 вбачається, що під час шлюбу сторін вони набули право спільної сумісної власності на автомобіль марки «Рeugeot», модель «Раrtner», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, що зареєстрований на ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Верховний Суд у Постанові від 31 січня 2024 року у справі № 645/4165/21 вкотре зазначив, що конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Також у Постанові від 13 березня 2024 року у справі № 537/541/23 Верховний Суд виснував, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ст. 61 СК України).

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За положенням ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд установив, що спірне нерухоме майно та автомобіль придбані за час перебування сторін у шлюбі.

Позивач у судовому засіданні стверджувала, що 87/100 частин спірної квартири (63 000,00 доларів США) нею профінансовано особисто за рахунок отриманих у дарування від третьої особи грошових коштів.

Відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК України (в редакції станом на день придбання сторонами спірної квартири), договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п`ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Натомість, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів дарування грошових коштів третьою особою саме позивачу, зокрема між позивачем та третьою особою не укладено відповідного нотаріально посвідченого договору дарування відповідно до вказаних вище вимог цивільного законодавства. До того ж, право власності на квартиру було зареєстровано сторонами саме на ім`я відповідача ОСОБА_2 , що спростовує факт дарування грошових коштів третьою особою виключно лиш позивачу, а не в цілому подружжю сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Беручи до уваги такі чинники як справедливість і розумність в рамках застосування принципу верховенства права, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази кожен окремо та у їх сукупності, на підставі вказаних норм закону, враховуючи, що позивачем не спростовано презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте відповідачем у період шлюбу з нею, суд уважає правильним та справедливим визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстрована на ОСОБА_2 , та автомобіль марки «Рeugeot», модель «Раrtner», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, що зареєстрований на ОСОБА_2 .

У порядку поділу майна подружжя суд убачає необхідним визнати за кожним зі сторін право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та автомобіля марки «Рeugeot», модель «Раrtner», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску.

Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 6 615,00 грн.

Керуючись ст. 5, 12-13, 76, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про поділ спільного майна подружжя - задовольнити частково.

Визнати двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , що зареєстрована на ОСОБА_2 , спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

У порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати автомобіль марки «Рeugeot», модель «Раrtner», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску, що зареєстрований на ОСОБА_2 , спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Рeugeot», модель «Раrtner», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 1/2 частину автомобіля марки «Рeugeot», модель «Раrtner», реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2012 року випуску.

У іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) судовий збір у розмірі 6 615 (шість тисяч шістсот п`ятнадцять) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 07 жовтня 2024 року.

Суддя,- Белоконна І.В.