Справа № 671/326/23
Провадження № 2/0182/963/2024
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.10.2024 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., секретаря Паламарчук П.Ю., розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Волочиський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Орган опіки і піклування служби у справах дітей Волочиської міської ради про визнання батьківства, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 09.02.2023 року звернувся до Волочиського районного суду Хмельницької області з позовом про визнання батьківства та зобов`язання внести зміни в актовий запис про народження дитини.

Ухвалою судді Волочиського районного суду Хмельницької області Никифорова Є.О. від 21.06.2023 року справу направлено за підсудністю до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на наступні обставини.

У період з серпня 2008 року по червень 2021 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебували у фактичних шлюбних відносинах без офіційної реєстрації своїх стосунків, тобто у цивільному шлюбі. Під час перебування у відносинах позивач та відповідачка проживали разом однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , та вели спільне господарство. ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилась спільна дитина донька ОСОБА_3 . Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Оскільки сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, дані про батька дитини в свідоцтві про народження були зазначенні за особистим бажанням матері, а саме: ОСОБА_4 , який є неіснуючою людиною.

13.01.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, було зроблено відповідний актовий запис № 33 та видано свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , де батьком дитини зазначено « ОСОБА_4 ».

З моменту народження дитини позивач виконував свої батьківські обов`язки.

Спільне життя з відповідачкою не склалось, вона мало приділяла уваги вихованню доньки, зловживала алкогольними напоями, на цій підставі виникали конфлікти між донькою і матір`ю. В червні 2021 року позивач з донькою залишити ОСОБА_2 , і з того часу проживають окремо.

В серпні 2022 року у зв`язку з військовою агресією рф проти України мати позивача вивезла онуку Софію з м. Нікополя до с. Федірки Хмельницької області, де вони зареєструвались як вимушено переміщені особи. З січня 2023 року позивач також проживає разом з ними, та також був взятий на облік як вимушено переміщена особа. Оскільки він не зазначений в свідоцтві про народження дитини батьком, позивач не може представляти інтереси дитини в різних державних установах, а тому виникла необхідність у подачі позовної заяви про визнання батьківства.

Враховуючи викладене вище, позивач просить визнати його батьком дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та внести відповідні зміни до актового запису про її народження, зазначивши ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком, та змінивши прізвище дитини на « ОСОБА_6 ».

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13.11.2023 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та по справі призначено підготовче судове засідання (а.с.37-38).

У підготовче судове засідання сторони не з`явилися.

27.08.2024 року від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає в повному обсязі, просить їх задовольнити та змінити прізвище дитини на « ОСОБА_6 » (а.с. 75).

22.10.2024 року до канцелярії суду від відповідачки ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти позовних вимог та розгляду справи по суті (а.с.79).

12.08.2024 року на адресу суду від Служби в справах дітей Волочиської міської ради надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, позов підтримують в повному обсязі (а.с.68).

09.01.2024 року Начальник Волочиського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі районі Хмельницької області Лілія Каштан направила до суду повідомлення, що їх представник в судове засідання не прибуде, з приводу рішення покладається на думку суду (а.с. 48).

Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутності сторін, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України.

Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.

Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у фактичних шлюбних відносинах без офіційної реєстрації своїх стосунків. Під час перебування у відносинах позивач та відповідачка проживали разом однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 та вели спільне господарство.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у сторін народилась донька ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 13.01.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.9). Данні про батька дитини в актовому записі про народження №33 від 13.01.2010 року були зазначенні у порядку ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України, тобто за особистим бажанням матері дитини в графі «Батько» було зазначено ОСОБА_4 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.11).

Спільне життя у позивача з відповідачкою не склалось, а тому ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_3 з червня 2021 року почали проживати окремо.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням військ рф на територію України, позивач з донькою вимушені були виїхати з м. Нікополя до с. Федірки Хмельницькою області, де встали на облік як вимушено переміщені особи, що підтверджується довідками про взяття на облік ВПО (а.с.8, 10), згідно яких фактичне місце проживання позивача та його доньки Софії: АДРЕСА_2 . В матеріалах справи наявна довідка Федірківської гімназії Волочиської міської ради, де зазначено, що ОСОБА_7 , дійсно, навчається у 6 класі даного навчального закладу з 01.09.2022 року (а.с.15). Згідно наданої директором Федірківської гімназії характеристики, ОСОБА_1 відповідально ставиться до виховання та навчання дитини, учениця завжди охайно одягнена, забезпечена усім необхідним для навчання, вдома створені всі необхідні житлово-побутові умови для нормального розвитку дитини (а.с.16).

Крім того, згідно висновку про біологічне батьківство №MGU0613 від 07.06.2024 року, наданого ТОВ «Генокод Діагностик», між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є біологічна спорідненість, ОСОБА_1 може бути біологічним батьком ОСОБА_5 , ймовірність даної події дорівнює 99,999998% (а.с.73).

Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною 1 ст. 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Згідно ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з ч.ч.1,2,4 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Статтею 134 СК України визначено, що на підставі, зокрема рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах ДРАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року).

Згідно висновку молекулярно-генетичного дослідження ДНК встановлено, що громадянин ОСОБА_1 може бути біологічним батьком ОСОБА_5 . Вірогідність даного факту, і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даного звіту складає не менше 99,999998% (а.с.73).

З огляду на викладені вище обставини, беручи до уваги висновок молекулярно-генетичної експертизи, у суду не викликає сумнівів той факт, що позивач є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а тому позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.121, 125, 128, 135 Сімейного кодексу України, ст. ст. 4, 12, 13, 76, 77, 79, 81, 88, 141, 200-206, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Волочиський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Орган опіки і піклування служби у справах дітей Волочиської міської ради про визнання батьківства - задовольнити.

Визнати громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , батьком дитини ОСОБА_5 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 у м. Дніпропетровськ.

Зобов`язати Волочиський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести відповідні зміни до актового запису № 33 від 13.01.2010 року про народження ОСОБА_5 , який було зроблено Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, зазначивши батьком дитини громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та видати нове свідоцтво про народження, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_8 » на « ОСОБА_6 ». Інші дані в актовому записі про народження залишити без змін.

Старе свідоцтво про народження анулювати.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева