Справа № 367/2478/17
Провадження №2/367/140/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

13 вересня 2024 року Ірпінський міський суд Київської області в складі

судді Карабаза Н.Ф.,

за участю секретаря Жовталюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ТОВ «Сучасна агенція нерухомості» про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ТОВ «Сучасна агенція нерухомості» про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення грошових коштів. Позовні вимоги мотивує тим, що 19.06.2013 р. між нею та ОСОБА_2 , від імені якого по довіреності, посвідченій 18.06.2013 р. приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзиним М.С., діяв ОСОБА_3 , укладено в простій письмовій формі попередній договір. Відповідно до умов попереднього договору, третя особа - ОСОБА_3 , яка діє за довіреністю від імені відповідача та її зобов`язались у майбутньому, в строк не пізніше 19.06.2014 року, укласти договір купівлі-продажу частини житлового будинку/квартири у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 у нотаріальній формі на умовах, визначених цим договором. В підтвердження наміру придбати частину житлового будинку та з метою забезпечення оформлення (основного договору) вона передала відповідачу, а відповідач прийняв до підписання цього договору грошові кошти в сумі 289347 грн., що були еквівалентом на день розрахунку за курсом встановленим сторонами 35 590 доларів США в рахунок суми, яку вона повинна сплатити відповідачу за купівлю частини житлового будинку/квартири у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , а грошові кошти у сумі 40650 грн., що були еквівалентом на день розрахунку за курсом встановленим сторонами 5000 доларів США згідно середнього комерційного курсу, вона зобов`язалася вносити рівними частками у сумі 1250 доларів США щоквартально протягом одного року, що буде підтверджуватись власноруч написаними продавцем розписками. Ціна об`єкту визначається сторонами у сумі 329 997 грн., що є еквівалентом на день підписання договору 40590 доларів США згідно середнього комерційного курсу банків України. Об`єкт - частина житлового будинку/квартири, орієнтовною площею 42,2кв.м., розташована на третьому поверсі (четвертий рівень) в житловому будинку, який буде збудовано за адресою: АДРЕСА_1 , що виділена на плані третього поверху, який додається та є невід`ємною частиною цього договору, на земельній ділянці, що належить ОСОБА_2 на підставі договору суперфіції Державного акту на право власності на землю серії ЯЖ № 423232, виданий Ірпінською міською радою 11.06.2008 р., на підставі рішення 45 сесії 5 скликання від 22.04.2008 р. № 1615-45-У. У разі не укладення основного договору з вини продавця з моменту спливу 30 днів після збору та отримання всіх необхідних документів для відчуження нерухомого майна, (що підтверджується надісланим продавцем листом з повідомленням про необхідність укласти договір), продавець сплачує покупцю отриману суму у повному обсязі. Так, на виконання умов попереднього договору вона сплатила на користь відповідача суму в розмірі 40 590 доларів США. Станом на 19.06.2014 р., основний договір укладено не було. Як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідач став власником квартири АДРЕСА_2 (на даний момент 62-а/1) лише 15.01.2015 р. Таким чином, відповідач не міг укласти основний договір у строк вказаний в попередньому договорі, оскільки, у той час взагалі не був власником об`єкту нерухомості, що вказаний в попередньому договорі. Вона з червня 2014 р. неодноразово звертався до відповідача та третьої особи ОСОБА_3 , з проханням укласти основний договір та передати їй об`єкт нерухомості. Однак, відповідач всіляко ухилявся від укладення основного договору обґрунтовуючи свої дії наявними обставинами, що унеможливлюють укладення такого договору. Попри те, відповідач у вересні 2013 р. надав їй ключі від квартири АДРЕСА_3 , яку остання мала придбати згідно попереднього договору. Цією квартирою вона вільно користується і до цього часу. Незважаючи на те, що з вересня 2013 р. вона фактично користується об`єктом нерухомості, який мала придбати у відповідача, останній продовжує ухилятись від укладення основного договору купівлі-продажу. На момент подачі позову від відповідача не надходило листа з повідомленням про необхідність укласти основний договір. Таким чином, як станом на 19.06.2014 р. так і на час подачі позовної заяви, укладення основного договору унеможливлено, саме за наслідками бездіяльності відповідача. Таким чином, оскільки між сторонами попередній договір був укладений у простій письмовій формі всупереч вимогам ст. 635, 657 ЦК України і не був нотаріально посвідчений він є нікчемним відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України. Отже, з врахуванням вищевикладеного відповідач зобов`язаний повернути їй кошти, які були отримані ним по попередньому договору, а саме 40 590 доларів США, що на момент подачі позову згідно офіційного курсу НБУ становить еквівалент до 1 095 930 грн. Просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь 1 095 930 грн.(один мільйон дев`яносто п`ять тисяч дев`ятсот тридцять ) грн.

В судове засідання позивач не з`явилась. Представник позивача адвокат Лисич Ю.В. подав через канцелярію суду заяву щодо розгулу справи без участі позивача та її представника, розглядати справу на підставі первинної позовної заяви, позов підтримують в повному обсязі та просять його задовольнити.

В судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник відповідача адвокат Майко М.В. подала через канцелярію суду заяву про проведення судового засідання без участі відповідача та представника відповідача. В задоволені позовних вимог просять відмовити у повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст.16 ЦК України).

Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір.

Судом встановлено, що 19 червня 2013 року між ОСОБА_3 , який діяв за довіреністю, посвідченою приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзиним М.С. 18.06.2013 за реєстровим № 3648 від імені ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_4 (покупець) було укладено попередній договір, згідно якого сторони зобов`язались у майбутньому, в строк не пізніше 19 червня 2014 року, укласти договір купівлі-продажу частини житлового будинку/квартири у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (основний договір) у нотаріальній формі на умовах, визначених цим договором. Вказаний договір було укладено в письмовій формі проте не було посвідчено нотаріально. Зі свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_1 вбачається, що після реєстрації шлюбу 20 червня 2015 року з Рінгенвальд Грегорі ОСОБА_4 змінила прізвище на ОСОБА_5 .

Відповідачем не спростовано твердження позивача та суду не надано укладений попередній договір посвідчений нотаріально.

Статтею 635 ЦК України передбачено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України нікчемним є правочин, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Правочин є нікчемним не за рішенням певної особи, а відповідно до закону.

Такий правочин є нікчемним з моменту його укладення.

Наслідки нікчемності правочину, у тому числі обов`язок повернути все одержане за нікчемним договором, також настають для сторін у силу вимог закону.

Отже, у кожному спірному випадку слід з`ясувати наявність чи відсутність підстав недійсності правочину, встановлених законом (нікчемний правочин).

Під час судового розгляду має бути встановлено обставини, які свідчать про нікчемність угоди в силу закону.

При цьому наслідки недійсності нікчемного правочину відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦКУ застосовуються саме до договорів (наприклад, зобов`язання особи передати майно чи документи, отримані за таким договором).

Якщо недійсність правочину прямо встановлена законом (правочин нікчемний), позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину (ВП ВС 02.11.2021 р. №917/1338/18).

Нікчемний правочин є недійсним вже в момент вчинення, незалежно від будь-чиєї волі (ipso iure), і його абсолютна недійсність діє щодо всіх (erga omnes).

Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, не зумовлює набуття/зміни/ припинення прав ні для кого.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

За таких обставин укладення нікчемного договору повіреним, не створює цивільні права та обов`язки довірителя.

Главою 83 ЦК України визначені загальні положення про зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються, зокрема, і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Суд встановив, що між сторонами укладено нікчемний правочин.

Вирішуючи справу суд має визначити вид спірних правовідносин між сторонами, обрати норму права та правильно застосувати її.

Правовідносини між сторонами у справі виникли внаслідок вчинення нікчемного правочину, а тому регулюються статтею 216 ЦК України.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (частина перша статті 216 ЦК України).

Позивач ставить вимогу стягнути з ОСОБА_2 1095930грн. що є еквівалентом на момент подачі позову до суду згідно офіційного курсу НБУ 40 590 доларів США, які були отримані по попередньому договору.

При цьому в підтвердження додає ксерокс розписки від 09.07.2014 року зі змісту якої вбачається, що розписка дана ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 отримав в рахунок попереднього договору від грошові кошти в сумі еквівалентній 3750 доларів США. При цьому розписка не містить даних якого саме попереднього договору (дата, номер, між ким укладено) та прізвища особи, яка підписувала розписку, містить підпис свідка ОСОБА_6 від 09.07.2014р.

Також додано розписку від 21.11.2023 року про те, що надана ОСОБА_4 про те, що ОСОБА_3 отримав в рахунок договору від 19.06.2013 року грошові кошти в сумі еквівалентній 1250 доларів США. При цьому розписка не містить даних якого саме договору(номер, між ким укладено), та прізвища особи, яка підписувала розписку, містить підпис свідка ОСОБА_6 від 21.11.2013р.

Відповідно до статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Стаття 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

У Статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд, оцінюючи подані позивачем докази та вищевикладені обставини, приходить до висновку, що відсутня доведеність існування між сторонами грошового зобов`язання, яке дотепер не виконано відповідачем, оскільки, позивачем не надано жодного належного доказу про те, що на виконання попереднього договору, який є нікчемним в силу закону, ОСОБА_2 особисто, чи ОСОБА_3 , який діяв від його імені по довіреності, посвідченій 18.06.2013 р. приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Нельзиним М.С., отримав від ОСОБА_1 40 590 доларів США, що на момент подачі позову згідно офіційного курсу НБУ становить еквівалент до 1095930грн.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. ( Висновок ВС викладений у Постанові від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17).

Позивачем не надано достатніх, належних та допустимих доказів, надавши належну правову оцінку яким, суд мав би можливість дійти обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Позивач скористався своїм правом на судовий захист, однак його позиція не знайшла свого підтвердження в ході судового розгляду справи.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем позовних вимог та про відсутність підстав для стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 1095930грн.

Згідно приписів ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 215,216, 220, 635,657, 1212 ЦК України, ст. 4, 10, 76-82, 89, 141, 247, 259, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ТОВ «Сучасна агенція нерухомості» про застосування наслідків нікчемного правочину та стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Н.Ф. Карабаза