Провадження № 22-ц/811/349/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.В. Псярук

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 26 грудня 2023 року у справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Скула Діана Богданівна, ОСОБА_1 , на дії державного виконавця та зобов`язання до вчинення дій, -

В С Т А Н О В И В:

24.11.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулося до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просило визнати незаконними дії державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Скули Д. Б. під час винесення постанови ВП № 44306153 від 31.10.2023 про повернення виконавчого документа стягувачу; визнати незаконними дії державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Скули Д. Б. в частині припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання; скасувати постанову у ВП № 44306153 від 31.10.2023 про повернення виконавчого документа стягувачу; зобов`язати державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Скулу Д.Б. поновити чинність арешту майна боржника та інших заходів примусового виконання, що були скасовані постановою про повернення виконавчого документу стягувачу у ВП № 44306153 від 31.10.2023; зобов`язати державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Скулу Д.Б. винести постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» у відповідності з вимогами Закону, а саме зазначити залишок нестягнутої заборгованості у швейцарських франках, як зазначено у виконавчому документі та зробити аналогічну відмітку на виконавчому документі.

Скаргу ТОВ «Вердикт Капітал» обгрунтовувало тим, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20.04.2012 з ОСОБА_1 та ПП «Куді» стягнуто солідарно в користь ПАТ «Дельта Банк» (ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23.02.2021 стягувача замінено на ТОВ «Вердикт Капітал») заборгованість за кредитним договором № 0 від 27.04.2007 в сумі 317 482,56 швейцарських франків, що еквівалентно 2 754 479,65 грн. На виконання зазначеного рішення суду 22.08.2012 року Шевченківським районним судом видано виконавчий лист № 2-876/12.

31.10.2023 державним виконавцем винесено постанову у ВП № 44306153 про повернення виконавчого документу № 2-876/12 від 22.08.2012 стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, на виконавчому листі № 2-876/12 державним виконавцем вчинено відмітку про залишок заборгованості, відповідно до якої залишок боргу ОСОБА_1 становить 1 479 137,04 грн, та відмітку про стягнення 12 426,05 грн виконавчого збору. Разом з тим, рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20.04.2012, на виконання якого видано виконавчий лист № 2-876/12 від 22.08.2012, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 0 від 27.04.2007 в сумі 317 482,56 швейцарських франків, що еквівалентно 2 754 479,65 грн.

Враховуючи наведене, скаржник вважав, що державний виконавець у відмітці на виконавчому документі мав вказати залишок нестягнутої заборгованості саме у тій валюті, яка зазначена у виконавчому документі, тому дії державного виконавця під час винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу є незаконними. Просив скаргу задоволити.

Оскаржуваною ухвалою у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заінтересовані особи: державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Скула Діана Богданівна, ОСОБА_1 на дії державного виконавця та зобов`язання до вчинення дій - відмовлено.

Ухвалу суду оскаржило ТОВ «Вердикт Капітал».

Вважає ухвалу суду незаконною, необґрунтованою та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зазначає, що 20.04.2012 року Шевченківським районним судом м. Львова ухвалено рішення у справі № 2-876/12, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ПП «Куді» в користь ПАТ «Дельта Банк» (ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 23.02.2021 року стягувача змінено на ТОВ «Вердикт Капітал») заборгованість за кредитним договором №0 від 27.04.2007 в сумі 317 482,56 швейцарських франків, що еквівалентно 2 754 479,65 грн.

31.10.2023 року державним виконавцем винесено постанову у ВП №44306153 про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, на повернутому державним виконавцем виконавчому листі № 2-876/12 від 22.08.2012 вчинено відмітку про залишок заборгованості, відповідно до якої залишок боргу ОСОБА_1 становить 1 479 137,04 грн, стягнуто 12 426,05 грн виконавчого збору. Разом з тим, у виконавчому листі № 2-876/12 від 22.08.2012 зазначено про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №0 від 27.04.2007 в сумі 317 482,56 швейцарських франків, що еквівалентно 2 754 479,65 грн. Відтак, державний виконавець у відмітці на виконавчому документі № 2-876/12 від 22.08.2012 мав зазначити залишок нестягнутої з ОСОБА_1 заборгованості саме у тій валюті, яка зазначена у виконавчому документі.

Крім того, в порушення положень ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у п. 2 резолютивної частини постанови від 31.10.2023 року про повернення виконавчого документу стягувачу у ВП №44306153, державний виконавець зазначив про припинення чинності арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання.

Таким чином державний виконавець діяв незаконно, чим порушив п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження».

Просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову постанову, якою скаргу задоволити.

У засіданні суду апеляційної інстанції державний виконавець Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Скула Д.Б. проти скарги заперечила, просила у задоволенні скарги відмовити, ухвалу суду залишити без змін.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, однак суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності, оскільки такі належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення державного виконавця Скули Д.Б., перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Відповідно до ст. 3 ч. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

Згідно ч. 3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. п. 1, 3, 11 ч. 1 цієї статті, арешт з майна знімається.

Відповідно до ч. 7 ст. 9 Закону України «Про виконавче провадження», відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників одночасно з винесенням постанови про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. п. 1, 3, 11 ч. 1 ст. 37 цього Закону, чи в день встановлення виконавцем факту відсутності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів.

Згідно п. 22 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень при поверненні виконавчого документа стягувачу, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначаються підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягнутої суми, якщо за виконавчим документом проводилося стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Частиною 1 ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 20 квітня 2012 року позов ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ПП «КУДІ» про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ПП «Куді» в користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 27.04.2007 в сумі 317 482,56 швейцарських франків, що еквівалентно 2 754 479,65 грн (два мільйони сімсот п`ятдесят чотири тисячі чотириста сімдесят дев`ять гривень 65 копійок).

У справі було видано виконавчий лист, який було пред`явлено до примусового виконання та 07.08.2014 державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції на підставі заяви представника стягувача ПАТ «Дельта Банк» від 05.08.2014 та виконавчого документа винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 44306153 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2-876/12, виданого 22.08.2012 Шевченківським районним судом м. Львова про солідарне стягнення з ОСОБА_1 та ПП «Куді» в користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором № 0 від 27.04.2007 в сумі 317 482,56 швейцарських франків, що еквівалентно 2 754 479,65 грн (два мільйони сімсот п`ятдесят чотири тисячі чотириста сімдесят дев`ять гривень 65 копійок).

У ході примусового виконання виконавчого листа № 2-876/12 від 22.08.2012 Шевченківським відділом державної виконавчої служби перераховано стягувачу ПАТ «Дельта Банк» кошти у загальному розмірі 124260, 66 грн.

В подальшому матеріали виконавчого провадження постановою головного державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 24.09.2019 передано до Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області для виконання.

01.10.2019 старшим державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої міста Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про прийняття виконавчого провадження № 44306153.

29.05.2023 державним виконавцем винесено постанову про заміну сторони виконавчого провадження на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 23.02.2021 про заміну вибулого стягувача ПАТ «Дельта Банк» на правонаступника ТзОВ «Вердикт Капітал» у справі № 2-876/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ПП «Куді» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

14.09.2023 до Залізничного ВДВС надійшла заява стягувача ТзОВ «Вердикт Капітал» про повернення виконавчого листа № 2-876/12 від 22.08.2012 без виконання.

31.10.2023 державним виконавцем Залізничного ВДВС Скулою Д.Б на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу у ВП № 44306153 без виконання, згідно якої виконавчий лист № 2-876/12 від 22.08.2012 року повернуто стягувачу, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. При цьому, у постанові про повернення виконавчого документу стягувачу зазначено, що виконавчий лист може бути повторно пред`явлений до виконання в строк до 31.10.2026 року.

Відмовляючи у задоволенні скарги ТзОВ «Вердикт Капітал» про визнання дій державного виконавця незаконними, скасування постанови та зобов`язання до вчинення дій,суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця у виконавчому провадженні № 44306153 вчинено в межах наданих йому повноважень, з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження». При цьому, суд враховував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18, згідно якої ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим, та вважав, що скаржником не доведено належними доказами порушення його прав як сторони виконавчого провадження.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може повністю погодитися з огляду на наступне.

Згідно ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та піших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як передбачено у п.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно ч.3 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо після повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених частиною першою статті 37 цього Закону, встановлено, що виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди, арешти з майна боржника знімаються, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті під час примусового виконання рішення заходи, про що виконавець виносить постанову, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, виконавець вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

При цьому, згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постановах від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21, від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18, від 26 квітня 2022 року у справі № 242/4601/20, від 04 листопада 2022 року у справі № 686/6010/14-ц, від 29.03.2023 року у справі №202/1182/22, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження не є закінченим, а отже арешти не знімаються.

Враховуючи, що постановою державного виконавця від 31.10.2023 виконавчий лист повернуто стягувачу на підставі п.1 ч.1 ст.37 Закону України «Про судовий збір», тобто, виконавче провадження не є закінченим, повернутий виконавчий лист підлягає виконанню та може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 31.10.2016 року, підстави для застосування правових наслідків, передбачених ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у вигляді зняття арешту та скасування інших заходів примусового виконання рішення суду відсутні.

Згідно статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог ст. 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом ст. 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалюючи рішення від 20.04.2012 року у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ПП «КУДІ» про стягнення заборгованості, суд визначив суму боргу в іноземній валюті (швейцарські франки) з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України. Зазначення судом у рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц, яка в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України, підлягає обов`язковому врахуванню при виборі і застосуванні норм права до даних правовідносин, «…у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні. Перерахування суми у національній валюті України за офіційним курсом НБУ не вважається належним виконанням».

У зв`язку з наведеним, вчинення державним виконавцем на повернутому стягувачу виконавчому листі № 2-876/12, виданому Шевченківським районним судом міста Львова 22.08.2012 року, відмітки щодо залишку непогашеного боргу у національній валюті України - гривні не відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження». Крім того, виконавчий збір державним виконавцем помилково розраховано з суми боргу, вираженому в національній валюті України.

Відповідно до ч.2 ст.451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З наведених мотивів, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу ТзОВ «Вердикт Капітал» слід задоволити частково.

Скасувати постанову від 31.10.2023 року, винесену державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скулою Д.Б. у ВП № 44306153 про повернення виконавчого документа стягувачу в частині припинення арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення.

Зобов`язати державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Скулу Д.Б. вчинити відмітку щодо залишку непогашеного боргу на виконавчому документі - виконавчому листі № 2-876/12, виданому Шевченківським районним судом міста Львова 22.08.2012 року, зазначивши непогашений борг у швейцарських франках.

В решті вимог скарги слід відмовити.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задоволити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Львова від 26 грудня 2023 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» задоволити частково.

Скасувати постанову від 31.10.2023 року, винесену державним виконавцем Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Скулою Д.Б. у ВП № 44306153 про повернення виконавчого документа стягувачу в частині припинення арешту майна боржника та скасування інших заходів примусового виконання рішення.

Зобов`язати державного виконавця Залізничного відділу державної виконавчої служби у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) Скулу Д.Б. вчинити відмітку щодо залишку непогашеного боргу на виконавчому документі - виконавчому листі № 2-876/12, виданому Шевченківським районним судом міста Львова 22.08.2012 року, зазначивши непогашений борг у швейцарських франках.

В решті вимог скарги відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 12 грудня 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра