№ 2/183/760/24
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 жовтня 2024 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Аніськової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Піщанська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ФГ «Мішин і Мішин», про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на нерухоме майно, -
У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , треті особи Піщанська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ФГ «Мішин і Мішин», у якому просила суд припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на:
- 1/2 частку житлового будинку А, загальною площею 81,0 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з будівлями та спорудами: сарай Б, літній душ В, сарай Г, літня кухня-сарай Д, погріб Є, вбиральня Ж, навіс З, сарай Л, сарай М, колодязь К, замощення І, огорожа № 2-б;
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 право власності, в цілому на:
- житловий будинок А, загальною площею 81,0 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з будівлями та спорудами: сарай Б, літній душ В, сарай Г, літня кухня-сарай Д, погріб Є, вбиральня Ж, навіс З, сарай Л, сарай М, колодязь К, замощення І, огорожа № 2-6.
Свій позов позивач обґрунтовує тим, що вона є рідною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , рідною донькою ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 та рідною онукою ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на наступне майно:
- житловий будинок А, загальною площею 81,0 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Вищезазначене нерухоме майно, після смерті ОСОБА_5 , на підставі складеного ним заповіту, було розподілено в рівних частках між дітьми спадкодавцями, а саме батьком позивача ОСОБА_4 та тіткою ОСОБА_2 .
Після смерті батька ОСОБА_4 , його спадщину у вигляді частки переліченого вище нерухомого майна, в рівних частках, отримали його діти, тобто позивач ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_3 , оскільки мати ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
А також після смерті брата ОСОБА_3 , його спадщину у вигляді 1/4 частки переліченого вище нерухомого майна, отримала позивач, оскільки брат був не одружений і власних дітей не мав.
Таким чином, на сьогоднішній день, позивач є власником 1/2 частки:
1) житлового будинку загальною площею 81,0 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Співвласником іншої 1/2 частини вище переліченого нерухомого майна є ОСОБА_2 , громадянка РФ, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Позивач з урахуванням уточнень позовних вимог наполягала на припиненні права власності відповідача на частку житлового будинку житлового будинку А, загальною площею 81,0 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з будівлями та спорудами: сарай Б, літній душ В, сарай Г, літня кухня-сарай Д, погріб Є, вбиральня Ж, навіс З, сарай Л, сарай М, колодязь К, замощення І, огорожа № 2-б, з підстав, визначених ст.. 365 ЦК України, попередньо внісши на депозитний рахунок суду 156000 грн.
Ухвалою суду від 22 вересня 2023 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 64).
Ухвалою суду від 09 листопада 2023 року зобов`язано Другу Новомосковську державну нотаріальну контору, надати копію спадкової справи після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с. 70).
Ухвалою суду від 26 грудня 2023 року залучено в якості третьої особи ФГ «Мішин і Мішин» в особі директора ОСОБА_7 (а.с. 90).
Ухвалою суду від 31 січня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 99).
Ухвалою суду від 16 лютого 2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 103).
Ухвалою суду від 05 березня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 113).
Ухвалою суду від 02 травня 2024 року закінчено підготовче провадження по справі, призначено до розгляду по суті (а.с. 125).
Ухвалою суду від 01 серпня 2024 року закрито провадження по справі в частині позовних вимог про припинення права спільної часткової власності ОСОБА_2 на:
В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, наполягали на їх повному задоволенні.
Відповідач відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилась.
Відповідно до даних отриманих судом від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України, відповідачка є громадянкою російської федерації, країни агресора, зареєстрована та постійно проживає та здійснює свою діяльність на території російської федерації. Відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином російської федерації, ОСОБА_2 , в період з 08.11.2017 рік по 15.03.2024 рік в базі даних не виявлено.
Представник третьої особи Піщанська селищна рада, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його часті.
Представник третьої особи ФГ «Мішин і Мішин», в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд з погодження позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами.
Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом було встановлено, що ОСОБА_5 , померлому ІНФОРМАЦІЯ_5 , на праві приватної власності належали:
- житловий будинок А, загальною площею 81,0 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з будівлями та спорудами: сарай Б, літній душ В, сарай Г, літня кухня-сарай Д, погріб Є, вбиральня Ж, навіс З, сарай Л, сарай М, колодязь К, замощення І, огорожа № 2-6.
ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 36).
Після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 , відкралась спадщина на вищевказане майно.
На підставі складеного ОСОБА_4 заповіту, було розподілено в рівних частках між дітьми спадкодавця, а саме між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . (а.с. 42, 43, 84-87).
ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (а.с. 12).
Після смерті ОСОБА_4 , його спадщина у вигляді 1/2 частки переліченого вище нерухомого майна, в рівних частках, отримали його діти, позивач ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_3 , що знаходить своє підтвердження в свідоцтвах про народження серії НОМЕР_6 та НОМЕР_7 (а.с. 11) та свідоцтвах про право на спадщину за заповітом (а.с. 14,16,18).
Дружина ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частки:
1) житлового будинку загальною площею 81,0 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21.12.2010 року за реєстровим № 1-1889 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 17.05.2023 року за реєстровим № 324.
Так, судом також встановлено, що співвласником іншої 1/2 частини вище переліченого нерухомого майна є ОСОБА_2 , громадянка РФ, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно і на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.06.2008 року за реєстровим № 2-2519, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.06.2008 року за реєстровим № 2-2524, свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.06.2008 року за реєстровим № 2-2528.
Правовідносини, що регулюють припинення права на частку у спільному майні, визначені наступними нормами закону.
Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.
У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 Цивільного кодексу України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.
Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості.
Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 321 ЦК України).
Згідно статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити дотримання їх точності. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників.
За змістом статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, сформульованої у постанові від 02 липня 2014 року в справі №6-68цс14 визначальною обставиною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників є те, чи буде істотною шкода завдана внаслідок такого припинення.
Згідно частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суди повинні враховувати висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.
Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження №12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі №760/8958/15-ц (провадження № 61-4860св18) вказано, що: «висновок про істотність шкоди, яка може бути завдана співвласнику та членам його сім`ї, вирішується в кожному окремому випадку з урахуванням обставин справи та особливостей об`єкта, який є спільним майном».
Перелічені вище докази беззаперечно доводять наявність всіх обставин для припинення права на 2/17 частки нежитлового приміщення, визначені ст. 365 ЦК України, а саме частка є незначною і не може бути виділена в натурі, саме нежитлове приміщення є неподільним. Припинення права на частку не завдасть жодної шкоди інтересам територіальної громади, яка, в даному випадку, отримає грошову компенсацію за частку нерухомого майна.
Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про обґрунтованість заявлених позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі.
Суду надано достатньо доказів про те, що частка відповідача у спірному нерухомому майні не може бути виділена в натурі, спільне використання житлового будинку з громадянкою рф, тобто країни агресора, є неможливим, внесена позивачем грошова компенсація на частку вартості спільного нерухомого майна не завдасть істотної шкоди відповідачеві.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 76, 81, 82, 89, 141, 223, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Піщанська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, ФГ «Мішин і Мішин», в особі директора ОСОБА_7 про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на нерухоме майно, - задовольнити.
Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_2 на 1/2 на житлового будинку А, загальною площею 81,0 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з будівлями та спорудами: сарай Б, літній душ В, сарай Г, літня кухня-сарай Д, погріб Є, вбиральня Ж, навіс З, сарай Л, сарай М, колодязь К, замощення І, огорожа № 2-б
Визнати за ОСОБА_1 право власності, в цілому, на житловий будинок А, загальною площею 81,0 кв.м, житловою площею 38,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з будівлями та спорудами: сарай Б, літній душ В, сарай Г, літня кухня-сарай Д, погріб Є, вбиральня Ж, навіс З, сарай Л, сарай М, колодязь К, замощення І, огорожа № 2-б.
Присудити на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 156000 гривень (сто п`ятдесят шість тисяч гривень) вартості частки житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходиться на депозитному рахунку Територіального управління Державної судової адміністрації України в Дніпропетровській області по квитанції № 1СЕМ-ЕЕЗМ-Е74Н-ЕН8Р від 31.07.2024 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , російська федерація.

третя особа Піщанська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, , місцезнаходження: вул. Центральна, 4, с. Піщанка, Самарівський район, Дніпропетровська область, 51283.

третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, , місцезнаходження: вул. Філософська, 39-А, м. Дніпро, 49006.

третя особа Фермерське господарство «Мішин і Мішин» в особі директора Мішина В.П., Код , місцезнаходження: вул. Ялинкова, буд. 28а, с. Піщанка, Самарівський район, Дніпропетровська область, 51283.

Суддя Сорока О.В.