Справа № 643/142/18
Провадження № 6/643/506/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2024

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Олійника О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Новакової Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Суперіум» про заміну сторони у виконавчому провадженні та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Суперіум» звернулось до Московського районного суду м. Харкова з заявою, в якій просить замінити вибулого стягувача Акціонерне товариство «Ідея Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Суперіум» у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа № 643/142/18 про стягнення з боржника ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором № L01.188.37883 від 12.08.2015 року; поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа № 643/142/18 відносно боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви представник посилався на те, що 26.03.2018 року Московський районний суд м. Харкова прийняв рішення по справі № 643/142/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором. В подальшому, Московським районним судом м. Харкова було видано виконавчий лист на виконання рішення по справі № 643/142/18. Згідно постанови про повернення виконавчого документу Салтівський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повернув АТ «Ідея Банк» виконавчий лист по справі № 643/142/18. Виконавчий лист відносно боржника не перебуває на виконанні у відділі виконавчої служби, та повторно не пред`являвся до виконання.

Згідно із Договором факторингу № 15/11/23 від 15.11.2023, АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «ФК «Суперіум» право вимоги до боржників, в тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором № L01.188.37883 від 12.08.2015.

Станом на день подачі цієї заяви вищезазначене рішення суду не було виконано і боржником стягувачу не повернуті стягнуті кошти.

Оскільки вказаний виконавчий лист був переданий АТ «Ідея Банк» до ТОВ «ФК «Суперіум» вже після підписання договору факторингу то ТОВ «ФК «Суперіум» не мало можливості звернутися із заявою про примусове виконання вищезазначеного рішення у строк, а тому представник заявника просить поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання.

З огляду на викладене, у зв`язку із доведенням факту відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги за правочином, що надає новому кредитору право звернення до суду із заявою про заміну стягувача на стадії виконання виконавчого листа, просить суд заяву задовольнити, замінити вибулого стягувача АТ «Ідея Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» у виконанні рішення суду у справі № 643/142/18 відносно боржника ОСОБА_1 , поновити строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа по рішенню у справі № 643/142/18 відносно боржника ОСОБА_1 . Крім того, просить розглянути справу за відсутності представника ТОВ «Фінансова Компанія «Суперіум».

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24.09.2024 року заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання.

Представник заявника у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, у заяві міститься клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «ФК «Суперіум».

Представник АТ «Ідея Банк» у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, пояснення з приводу заяви не надав.

Боржник ОСОБА_1 у судове засідання також не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, пояснення з приводу заяви не надала.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 442 та ч. 3 ст. 433 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про заміну стягувача та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив наступне.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.03.2018 по цивільній справі № 643/142/18 позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено у повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у сумі 19 893,73 та судовий збір у сумі 1600 грн.

Рішення набрало законної сили 26.04.2018 року.

На виконання вказаного судового рішення, Московський районний суд м. Харкова 21 травня 2018 року видав виконавчий лист у справі № 643/142/18 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості по кредитному договору в сумі 19 893,73 та судовий збір у сумі 1600 грн.

За заявою представника за довіреністю АТ «Ідея Банк» - Жовтонецького В.М. Московським районним судом на адресу АТ «Ідея Банк» направлено виконавчий лист (а.с. 34, 54), який в подальшому було пред`явлено до виконання та державним виконавцем відкрито виконавче провадження.

Однак, 11.10.2023 року державним виконавцем Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Торянік Іриною Анатоліївною винесено постанову про повернення виконавчого листа № 643/142/18, виданого 21.05.2018 року стягувачу, оскільки в ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійсненні виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. В ході примусового виконання рішення встановлено: у боржника відсутні рахунки у банківських установах, офіційного доходу боржник не отримує.

15 листопада 2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Суперіум» був укладений договір факторингу № 15/11/23 про відступлення права вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором № L01.188.37883 від 12.08.2015, на користь нового кредитора ТОВ «ФК «Суперіум».

Згідно друкованого реєстру боржників № 1 до договору факторингу № 15/11/23 від 15.11.2023, ТОВ «ФК «Суперіум» набуває право вимоги за кредитними договором № L01.188.37883 від 12.08.2015, позичальник ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини першої, другої, п`ятої статті 442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувана у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням положень статті 442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувана.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма статті 442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

Таким чином, заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання виконавчого напису, при цьому реалізувати право на примусове стягнення сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутись до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14 (провадження № 12-39гс20) зроблено висновок про те, що навіть після закінчення виконавчого провадження в учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва.

У вказаній постанові Великою Палатою Верховного Суду досліджувалося питання застосування правового механізму, передбаченого статтями 52, 334 ГПК України, які не відрізняються за своїм змістом від приписів статей 55 та 442 ЦПК України відповідно та передбачають підстави та умови заміни особи у правовідносинах, у яких виник спір, та наслідки вибуття однієї із сторін виконавчого.

Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що оскільки виконавче провадження є самостійною стадією судового процесу, сторони виконавчого провадження належать до учасників справи, а отже, якщо процесуальне правонаступництво має місце на стадії виконавчого провадження, заміна сторони виконавчого провадження означає й заміну учасника справи. Отже, заміна у разі вибуття сторони виконавчого провадження правонаступником (стаття 334 ГПК України) має відбуватися з одночасною заміною правонаступником відповідного учасника справи.

Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється виключно на підставі статті 52 ГПК України (аналогічній статті 55 ЦПК України). У такому випадку з огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою.

Таким чином, особа, яка вважає себе правонаступником позивача/стягувача та бажає набути та реалізувати існуючі процесуальні права, притаманні позивачу/стягувачу (на оскарження судового рішення та/або постанови державного виконавця, подати заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами), може заявити про заміну сторони у справі, ініціювавши відкриття відповідної стадії процесу.

Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» набуло усіх прав кредитора до ОСОБА_1 за кредитним договором № L01.188.37883 від 12.08.2015, що підтверджується Договором факторингу та реєстром боржників, у зв`язку з чим Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Суперіум» є новим кредитором і набуло всіх прав у правовідносинах з боржником ОСОБА_1 , тому наявні правові підстави для заміни стягувача.

Водночас, суд відмовляє у задоволенні поданої стягувачем заяви в частині поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, виходячи з наступного.

Так, частиною першою статті 433 ЦПК України визначено, що у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Згідно з ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Частиною 6 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Заочне Рішення Московського районного суду м. Харкова від 26.03.2018 у справі № 643/142/18 набрало законної сили 26.04.2018 року, а відтак строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 26.04.2021 року, що безпосередньо вбачається зі змісту виконавчого документа.

Разом з цим, постановою державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Торянік І.А. від 11.10.2023 року, виконавчий лист № 643/142/18, виданий 21.05.2018 року, повернуто стягувачу з підстав п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», оскільки в ході примусового виконання рішення суду державним виконавцем встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійсненні виконавцем відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. В ході примусового виконання рішення встановлено: у боржника відсутні рахунки у банківських установах, офіційного доходу боржник не отримує.

Водночас, відповідно до п. 10.2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Таким чином, станом на день розгляду поданої заяви строк пред`явлення до виконання виконавчого листа № 643/142/18, виданого 21.05.2018 року Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості по кредитному договору в сумі 19 893,73 та судовий збір у сумі 1600 грн. не сплив, оскільки він може бути пред`явлений до виконання до 12.10.2026 року, що виключає можливість поновлення судом цього строку відповідно до частини першої статті 433 ЦПК України.

За таких обставин подана стягувачем заява підлягає частковому задоволенню з урахуванням наведеного.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 433, 442 ЦПУ України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Суперіум» про заміну сторони у виконавчому провадженні та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа задовольнити частково.

Замінити вибулого стягувача Акціонерне товариство «Ідея Банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум», у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа № 643/142/18, виданого Московським районним судом м. Харкова 21 травня 2018 року у справі № 643/142/18 за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору в сумі 19 893,73 та судового збору у сумі 1600 грн.

У задоволенні іншої частині заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду апеляційної скарги.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя - О.О. Олійник