КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 753/8693/20 Головуючий у суді першої інстанції - Заставенко М.О.
Номер провадження № 22-ц/824/3947/2024 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Сукач О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», поданою представником Ніколаєнко Оленою Миколаївною, на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 13 листопада 2023 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, яку мотивувало тим, що рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 06 жовтня 2020 року позов банку задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за простроченим тілом кредиту - 15 543,51 грн та штрафи у розмірі 1 876,96 грн, а також суму сплаченого судового збору - 840,80 грн.

Заявник вказував, що на виконання зазначеного рішення видано виконавчий лист, який 11 лютого 2021 року надіслано засобами поштового зв`язку на адресу Дарницького РВ ДВС у м. Києві.

Однак, у ході виїзду на прийом до Дарницького РВ ДВС у м. Києві та при перевірці у автоматизованій системі виконавчих проваджень стало відомо, що виконавчий лист в даній справі отримано не було та виконавче провадження не відривалось.

Відтак, банк вважає, що виконавчий лист в даній справі втрачено при пересилці, а рішення не виконано, тому банк вимушений звернутись до суду та просив видати дублікат виконавчого листа №753/8693/20.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 13 листопада 2023 року у задоволенні заяви АТ КБ «Приватбанк» про видачу дублікату виконавчого листа відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник АТ КБ «Приватбанк» - Ніколаєнко О.М. подала апеляційну скаргу, в якій вказує, що висновок суду щодо ненадання заявником належних та допустимих доказів, які свідчать про втрату виконавчого листа є помилковим, оскільки банком надано докази надсилання виконавчого листа, зокрема, реєстр відправлень, проте адресат - Дарницький РВ ДВС у м. Києві виконавчий лист не отримував та виконавче провадження не відкривав, що свідчить про його втрату з об`єктивних та незалежних від волі апелянта причин.

Враховуючи викладене, банк просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нове судове рішення, яким задовольнити вимоги заяви АТ КБ «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа.

Відзив на апеляційну скаргу на адресу апеляційного суду не надходив.

При апеляційному розгляді справи представник представник АТ КБ «Приватбанк» - Абібулаєва Т.Г. підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити, ухвалу суду скасувати та постановити у справі нове судове рішення, яким задовольнити заяву про видачу дубліката виконавчого листа.

При цьому зазначила, що на підтвердження надсилання на адресу Дарницького РВ ДВС у м. Києві виконавчого листа поштовим зв`язком банком було подано відповідний реєстр поштових відправлень із якого вбачається, що даний виконавчий лист було направлено 09 лютого 2021 року, однак до Дарницького РВ ДВС у м. Києві не надійшов, що є свідченням втрати його при пересиланні.

ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи до суду апеляційної інстанції не з`явилася.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутність боржника у справі ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника стягувача у справі, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції, вирішуючи вказане клопотання, подане АТ КБ «Приватбанк» та відмовляючи у його задоволенні мотивував своє судове рішення тим, що дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 2-824/2009, провадження № 61-5388св18.

Дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявником не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про втрату виконавчого листа у справі №753/8693/20. При цьому, позивачем не здійснено активних дій для реалізації своїх прав в частині встановлення та з`ясування обставин втрати виконавчого документа.

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про відмову у задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа не відповідає з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 9 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковими до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною першою статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Отже, при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, чи не втратило судове рішення законної сили, чи не пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 2-1081/2009.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Щодо строків звернення до суду із вказаною заявою, то колегія суддів враховує, що відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», доповненого Законом України від 15 березня 2022 року № 2129-ІХ, який набрав чинності з 26 березня 2022 року, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Із матеріалів справи вбачається, що заявник у справі - АТ КБ «Приватбанк», звертаючись до суду із вказаною заявою, обґрунтовував необхідність видачі дубліката виконавчого листа тим, що він був втрачений при поштовій пересилці.

На підтвердження зазначених обставин заявник подав до суду реєстр згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів (заяви на відкриття виконавчого провадження) від 09 лютого 2021 року ( а.с. 89).

Також позивач у своїй заяв та представник при розгляді справи у суді зазначив, що факт втрати при пересилці підтверджується також і тим, що при проведенні звірки направлених поштових відправлень із Дарницьким РВ ДВС було встановлено, що даний виконавчий лист не надходив до відділу та виконавче провадження відносно ОСОБА_1 не відкрито.

Крім того, із відкритих даних, що містяться в Автоматизованій системі виконавчих проваджень вбачається, що виконавче провадження за виконавчим листом №753/8693/20, що був виданий Дарницьким районним судом міста Києва не відкривалося та не існує.

Суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, вище вказаних обставин та положень чинного законодавства не врахував, поданим заявником доказам оцінку не дав та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого листа.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки, висновки суду не повністю відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення постановлено з неправильним застосуванням норм процесуального законодавства, тому колегія суддів доходить висновку про його скасування та ухвалення нового судового рішення про задоволення поданої заяви АТ КБ «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, заявник - АТ КБ «Приватбанк» при зверненні до суду із вказаною заявою поніс судові витрати у розмірі 3 494,52 грн, із яких - 810,52 грн при подачі заяви до суду та 2 684 грн при подачі апеляційної скарги, тому вказані витрати повинні бути йому компенсовані за рахунок боржника у справі ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384, 431 ЦПК України, підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», подану представником Ніколаєнко Оленою Миколаївною, задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 13 листопада 2023 року скасувати та постановити у справі нове судове рішення.

Заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», подану 20 жовтня 2023 року представником Кіріяк Денисом Григоровичем про видачу дубліката виконавчого листа задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа №753/8693/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», заборгованості за прострочення тіла кредиту -15543,51 грн., та штрафу у розмірі 1876,96 грн., та судового збору у розмірі 840,80 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , прож. АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судові витрати у вказаній справі в розмірі 810,52 грн. при подачі заяви до суду та 2684 грн. при подачі апеляційної скарги, а всього 3494,52 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 06 червня 2024 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв