Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2024 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Ахтієвій Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ще Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.12.2019 між АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 укладено Договір про надання спожичого кредиту № 0.

Відповідно до умов договору, кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 15 000,00 грн. на строк до 05.06.2021 р. включно. За умовами договору, кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов Кредитного договору (п. 2.1. Кредитного договору). Процентна ставка за кредитним договором встановлюється в розмірі 87 % річних.

Відповідач не виконала свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки передбачені договором.

14.12.2020 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» укладено договір факторингу № 192, відповідно до умов якого АТ «УКРСИББАНК» відступило ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 0.

15.12.2020 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №04/15/12/2020/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 0.

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за Договором № 0.

Разом з тим, станом на день звернення до суду відповідач, в порушення умов кредитного договору, не повернула отримані грошові кошти.

Загальний розмір заборгованості станом на день подання позовної заяви становить 59 717,46 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 13 076,23 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 31 431 грн., заборгованість за процентами на з моменту відступлення права вимоги 15 209,98 грн.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про споживчий кредит № 0 від 05.12.2019 року у розмірі 59 717,46 грн., понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 17 000 грн.

У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує і наполягає на його задоволенні.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, надавши до суду відзив на позовну заяву в якому заперечила проти позову, прохала застосувати позовну давність, зазначивши, що позивачем не доведено наявність заборгованості перед фінансовою установою.

Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 05.12.2019 між АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 укладено договір про надання спожичого кредиту № 0. Відповідно до умов якого, кредитодавець надав позичальнику кредит у розмірі 15 000,00 грн. на строк до 05.06.2021 р. включно. За умовами договору, кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит на умовах та в порядку, визначеному кредитним договором, а позичальник в свою чергу зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов Кредитного договору (п. 2.1. Кредитного договору). Процентна ставка за кредитним договором встановлюється в розмірі 87 % річних (а. с. 4-5).

14.12.2020 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» укладено договір факторингу № 192, відповідно до умов якого АТ «УКРСИББАНК» відступило ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 0 (а. с. 18-22).

15.12.2020 року між ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №04/15/12/2020/1, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 0 (а. с. 23-24).

ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр», відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі за Договором № 0 (а. с. 29-35).

Із витягу з Додатку №3 до Договору № 10-03/2023/01 про відступлення прав вимоги від 10.03.2023 року вбачається, що сума заборгованості ОСОБА_1 за договором № 0 становить 44 507,48 грн., яка складається із: 13 076,23 грн суми кредиту; 31 431,25 грн. процентів за користування кредитом (а. с. 35).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12.

Вказаний висновок підтверджено Верховним Судом у постанові від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15.

Судом встановлено, що 05 грудня 2019 року між АТ «УКСИББАНК» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит № 0, відповідно до умов якого позичальник надав відповідачу грошові кошти у сумі 15 000 грн., строком користування до 05.06.2021 року.

Відтак, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилося 05 червня 2021 року, після цієї дати права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначається, що «У разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором».

Так, у зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним вище договором споживчого кредиту позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 59 717,46 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 13 076,23 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 31 431 грн., заборгованість за процентами на з моменту відступлення права вимоги 15 209,98 грн.

Аналіз, наданої позивачем розрахунків заборгованості ОСОБА_1 , свідчить про те, що заборгованість за відсотками нараховувалася поза межами строку дії договору.

Водночас, як право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством.

У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Суд звертає увагу, що згідно з умовами пункту 3.5 договору, кредит надається строком до 05.06.2021 року.

Таким чином, за умовами договору про споживчий кредит сторони погодили строк його дії до 05.06.2021 року, тому саме із зазначеної дати, позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитом.

За таких обставин суд дійшов висновку, що із відповідача підлягає стягненню саме узгоджений сторонами кредитного договору розмір процентів, та заборгованість, яка утворилася станом на момент відступлення права вимоги, а саме 14.12.2020 року (а. с. 22) в загальному розмірі 20 944,48 грн., з яких заборгованість за основним боргом 13 076,23 грн. та заборгованість за відсотками 7 868,25 грн.

У той же час, позивач позовні вимоги щодо стягнення з відповідача процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України не заявляє та в позові їх не обґрунтовує.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит у сумі 20 944,48 грн., у тому числі: 13 076,23 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7 868,25 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028 грн., що становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Також, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Виходячи із приписів ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката включають в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, суми компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлених умовами договору про надання правничої допомоги.

Наданими позивачем документами, зокрема, копіями договору № 07-06/2024 від 07.06.2024 року про надання правової допомоги, укладеному між ТОВ «Коллект Центр» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс;» прайс-листом АО «Лігал Ассістанс»; заявкою на надання юридичної допомоги № 615 від 01 липня 2024 року; витягом з акту № 3 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 року та платіжною інструкцією підтверджується понесені позивачем витрати на надання правової допомоги у розмірі 17 000 грн. (а. с. 39-44).

Отже, відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 961,90 грн.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр»:

-заборгованість за договором про споживчий кредит № 0 від 05.12.2019 року у розмірі 20 944,48 грн., у тому числі: 13 076,23 грн. заборгованість за тілом кредиту, 7 868,25 грн. заборгованість за відсотками;

-судовий збір у розмірі 3 028 грн.;

-витрати на професійну правничу допомогу у розмірі грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», адреса місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 21 жовтня 2024 року.

Суддя Т.А.Ковальчук