Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1417/16-ц
Провадження № 6/711/261/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 жовтня 2024 року суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгакова Г.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в:

03.10.2024 адвокат Коробкова Г.О., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із заявою, в якій просила скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 , яке встановлене ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 13.10.2016 по справі № 712/10683/16-ц.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями заява передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В.

Вивчивши заяву та додані до неї документи встановлено, що заява підлягає поверненню заявнику, виходячи з наступного.

Порядок застосування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та його скасування врегульований положеннями статті 441 ЦПК України, яка розміщена в розділі VI «Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)» ЦПК України.

Так, за приписами частини 5, 6 статті 441 ЦПК України суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника. Суд розглядає заяву про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням сторін та інших заінтересованих осіб за обов`язкової участі державного (приватного) виконавця.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення викладені у статті 183 ЦПК України.

Так, відповідно до частини 2 статті 183 ЦПК України письмові заява, клопотання чи заперечення підписуються заявником чи його представником. До заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Згідно з пунктом 62 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009, підтвердженням оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції серед іншого є: розрахунковий документ про оплату послуги, поштового зв`язку.

Водночас, у відповідності до пункту 17 Правил внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку. Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.

Із наведених норм випливає, що належним доказом направлення копії заяви разом з доданими до неї документами заінтересованим особам у справі може бути лише бланк опису вкладення, завірений відповідним відділенням зв`язку, разом з фінансовим чеком про відправлення.

Заявником на підтвердження факту надіслання заінтересованим особам копії заяви разом з доданими до неї документами надано копію фіскального чеку АТ «УКРПОШТА» № 420 та № 439 від 02.10.2024 без опису вкладення у цінний лист, що позбавляє суд можливості пересвідчитися в тому, які саме документи були надіслані заінтересованим особам та на яку адресу.

Оскільки нормами ЦПК України передбачений обмежений строк для розгляду заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, то необхідною передумовою дотримання судом основних засад цивільного судочинства під час розгляду зазначеної категорії заяв є направлення заявником учасникам справи тексту самої заяви та доказів на підтвердження викладених в ній обставин, позаяк сторони у справі повинні бути заздалегідь повідомленні про таку заяву для надання їм достатнього часу для ознайомлення з її змістом та можливості підготовити свої пояснення (заперечення) на відповідну заяву.

Таким чином, неотримання учасниками справи копії заяви порушує визначені законом засади змагальності, рівності учасників процесу перед законом і судом, а також позбавляє учасників справи можливості своєчасно ознайомитись з відповідними матеріалами, надати свої доводи і заперечення.

Конституційний Суд України у рішенні від 12.06.2007 № 2-рп/2007 вказав, що необхідно відрізняти поняття «обмеження основоположних прав і свобод» від прийнятого у законотворчій практиці поняття «фіксація меж самої сутності прав і свобод» шляхом застосування юридичних способів (прийомів), визначаючи таку практику допустимою. При цьому, як слідує зі змісту Рішення Конституційного Суду України від 25.12.1997 № 9-зп, не є порушенням права на судовий захист відмова суду в прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених не у відповідності до чинного законодавства.

Отже, зазначені вимоги до заяв, передбачені ЦПК України, носять не формальний характер, а є обов`язковими для осіб, що звертаються до суду за захистом своїх порушених прав, недотримання яких, відповідно, тягне за собою її залишення без руху або повернення.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16.12.1992).

У рішенні у справі «Bellet v. France» від 04.12.1955, ЄСПЛ зазначив, що статті 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21.10.2010).

У відповідності до частини 4 статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Враховуючи, що заява про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України подана без додержання вимог частини 2 статті 183 ЦПК України, в частині надання суду доказів про надсилання (надання) копії такої заяви разом з доданими до неї документами заінтересованим особам, то її слід повернути заявнику без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 183, 353, 442 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - повернути заявнику без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Суддя: Г. В. Булгакова