У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про розірвання шлюбу в порядку ч.3 ст. 293 ЦПК України, заінтересована особа: ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник, ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про розірвання шлюбу в порядку ч.3 ст. 593 ЦПК України, заінтересована особа: ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2023 року вказану позовну заяву залишено без руху, із зазначенням недоліків які слід усунути.

Так, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху було вказано на те, що:

При зверненні до суду із вказаною заявою ОСОБА_1 , покликається на вказані норми, разом із тим, заява подана лише від її імені та нею підписана, при цьому вона зазначає що дітей вони із чоловіком не мають.

Окрім того, у самій позовній заяві відсутнє обгрунтування подання ОСОБА_1 саме із заявою про розірвання шлюбу в порядку ч.3 ст. 293 ЦПК України, а не у позовному провадженні.

Зазначаючи у заяві в якості заінтересованої особи - ОСОБА_2 ,- заявник вказує що він перебуває у СІЗО. Однак жодних відомостей щодо того, що її чоловік засуджений, та про місце відбування ним покарання у виді позбавлення волі, заява не містить, будь яких доказів вказаному до заяви також не додано.

Для усунення вказаних в ухвалі від 25.10.2023, було надано строк, а саме три дні з моменту отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направлено за адресою вказаною ОСОБА_1 у позовній заяві 25.10.2023 та повторно направлено копію ухвали 22.12.2023.

Слід зазначити, з моменту звернення із вказаною позовною заявою до суду, минув тривалий час, позивач не цікавиться стадією розгляду її справи, із жодними заявами до суду не зверталася, в тому числі і не повідомляла про зміну свого місця проживання/перебування.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

Згідно ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 43 ЦПК України чітко визначає права та обов`язки сторін по справі, а у ст. 44 ЦПК України вказано, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Слід констатувати, що станом на 21.02.2024, недоліки на які вказано в ухвалі про залишення заяви без руху позивачем не усунуто, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не надходило.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків.

Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

В свою чергу вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком держави.

Крім того, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При вирішенні питання про повернення позивачеві його заяви, судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Також, вважаю за необхідне повідомити позивача, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 258-260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу в порядку ч.3 ст. 293 ЦПК України, заінтересована особа: ОСОБА_2 - вважати неподаною і повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош