Житомирський апеляційний суд
Справа №274/8204/21 Головуючий у 1-й інст. КорбутВ.В.
Категорія 36 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 серпня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Коломієць О.С., Галацевич О.М.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №274/8204/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 квітня 2022 року, яке ухвалене під головуванням судді Корбута В.В. в м. Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У грудні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» (далі ТзОВ «Житомиргаз збут» або товариство) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути з відповідача заборгованість за спожитий природний газ в сумі 3 927,46 грн.

Позов обґрунтований тим, що позивач здійснює господарську діяльність із постачання природного газу на території України. Відповідач є користувачем послуг, що надаються ТзОВ «Житомиргаз збут». На ім`я ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2496, договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.ст.633-634,641-642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті регулятора. Згідно з розділом ІІІ Правил постачання природного газу за відсутності зауважень побутовий споживач зобов`язаний підписати заяву-приєднання та повернути один її примірник постачальнику. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди позивача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально, за умови, що у споживача відсутній інший діючий постачальник. Всупереч п.2 розділу 3 Правил постачання природного газу та вимогам законодавства України, ОСОБА_1 , використовуючи природний газ для побутових потреб у період із 01 лютого 2018 року по 30 листопада 2021 року, здійснювала оплату за постачання природного газу несвоєчасно та не у повному обсязі, у зв`язку із чим утворилася вказана вище заборгованість.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 квітня 2022 року позов задоволений. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «Житомиргаз збут» заборгованість за спожитий природний газ станом на 01 грудня 2021 року в сумі 3 927,46 грн. Вирішено питання судового збору.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що суд не здійснив перевірку обрахунків споживання природного газу, наданих позивачем при зверненні до суду. Зокрема, у її помешканні відсутній лічильник споживання об`ємів природнього газу, з приводу чого вона неодноразово зверталася для встановлення такого лічильника. Однак жодної реакції на таке звернення не було. Природній газ у її помешканні споживається газовою плитою та газовим нагрівачем, а тому норма споживання такого газу за відсутності лічильника має складати 10,49 м.куб, а не 23,60 м.куб, як зазначено у розрахунках позивача. Із наданих квитанцій про сплату послуг убачається, що вона вчасно, у повному обсязі та належним чином виконувала свої зобов`язання зі сплати житлово-комунальних послуг. Суд також не звернув увагу на те, що вона отримує пільги, як дружина військовослужбовця, але позивачем цього також не враховано при виставленні рахунків щодо використання природного газу.

У письмових поясненнях на апеляційну скаргу ТзОВ «Житомиргаз збут» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Посилається на те, що АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз», як оператор ГРМ, передавав інформацію до ТзОВ «Житомиргаз збут», як постачальника, про об`єм та обсяг розподіленого природного газу, на підставі якого ТзОВ «Житомиргаз збут» здійснювало нарахування за спожитий природний газ. Відповідно до п.5.6 розділу V Типового договору розподілу природного газу оператор ГРМ зобов`язується в установленому порядку передавати інформацію про загальний об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період оператору ГТС для можливості її використання суб`єктами ринку природного газу, у тому числі постачальником споживача. Отже, постачальник природного газу (ТзОВ «Житомиргаз Збут») при формуванні рахунків за постачання природного газу зобов`язаний використовувати дані оператора ГРМ, а відтак нарахування заборгованості постачальником нероздільно пов`язані та є результатом саме належного або неналежного виконання своїх законних обов`язків сторонами договору на розподіл природного газу у взаємовідносинах між споживачем та оператором ГРМ, в результаті яких формуються обсяги спожитого природного газу. Встановлення індивідуального лічильника газу відноситься до компетенції оператора ГРМ, яким на території Житомирської області виступало АТ «Житомиргаз», а не до компетенції ТзОВ «Житомиргаз збут». Відповідно до п.7 Порядку надання пільг (в редакції від 01 жовтня 2019 року) виплата розрахованої суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в АТ «Ощадбанк» на підставі укладеного між Мінсоцполітики та АТ «Ощадбанк» договору. Надані скаржником листи з назвою «Повідомлення про надання пільг на оплату житлово-комунальних» не підтверджують факту перерахування коштів, які є сумою нарахованої пільги, на рахунок ТзОВ «Житомиргаз Збут».

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Божок Р.О. апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, - рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представники позивача ТзОВ «Житомиргаз збут» Василькова М.В. та ОСОБА_2 просять у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 1 та 2 глави 1 розділу ІХ Кодексу газорозподільчих систем, комерційний облік природного газу в газорозподільній системі організовується та здійснюється з метою визначення повної та достовірної інформації про об`єми (обсяги) природного газу, які надійшли до ГРМ від суміжних суб`єктів ринку природного газу (ГДП, ВБМ, оператора ГТС), та об`єми (обсяги) природного газу, які розподілені (передані) з ГРМ підключеним до неї споживачам і суміжним операторам ГРМ, та подальшого використання інформації у взаємовідносинах між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для взаєморозрахунків між ними.

Порядок комерційного обліку природного газу (визначення його об`ємів і обсягів) по об`єктах споживачів, у тому числі побутових споживачів, здійснюється на підставі договору розподілу природного газу, укладеного між споживачем та оператором ГРМ, та з урахуванням вимог цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин із операторами газорозподільної системи (операторами ГРМ) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року №2496 (далі - Правила постачання природного газу) на виконання п.17 частини третьої ст.4 Закону України «Про ринок природного газу».

За змістом ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до п. 2 розділу III Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням ст.ст.633,634,641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Типовий договір постачання природного газу з побутовим споживачем затверджений постановою НКРЕКП від 01 грудня 2015 року №2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам».

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Із матеріалів справи вбачається та апеляційним судом установлено, що ОСОБА_1 є побутовим споживачем природного газу об`єкта газоспоживання, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Газові прилади: котел та газова плита, особовий рахунок НОМЕР_1 (а.с.12,13).

Згідно з фінансовим станом, наданим ТзОВ «Житомиргаз Збут», за період із 01 лютого 2018 року по 30 листопада 2021 року нарахована заборгованість за спожитий природний газ, який постачався за адресою: АДРЕСА_1 , на суму 3 927,46 грн (а.с.14).

Згідно з ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору, що передбачено частиною першою ст.634 ЦК України.

Як убачається з п.3 частини першої розділу І Кодексу газорозподільних систем, дія цього Кодексу поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем, та на їх постачальників.

Відповідно до п.1 частини четвертої розділу IX Кодексу газорозподільних систем, визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника природного газу з урахуванням вимог цього Кодексу та договору. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу оператора ГРМ. У разі відсутності лічильника газу в оператора ГРМ приймаються дані лічильника газу побутового споживача. При цьому оператор ГРМ має право протягом експлуатації лічильника газу та відповідно до вимог цього Кодексу здійснювати контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) для контролю та перевірки його показань.

Відповідно до частини другої ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», у разі невстановлення населенню у строки, зазначені у частині першій ст.6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу (до 01 січня 2021 року) на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, визначеними Кабінетом Міністрів України.

ОСОБА_1 зверталася до АТ «Оператор газорозподільної системи «Житомиргаз» із листом про встановлення їй газового лічильника у квартирі (а.с.60), але наразі у неї як споживача послуг газовий лічильник відсутній, а тому нарахування за використаний газ належить здійснювати відповідно до встановлених державою норм споживання природного газу. Встановлення нормативів споживання природного газу для домоволодінь без лічильників належить до компетенції Кабінету Міністрів України.

23 березня 2016 року Кабінет Міністрів України, як повноважний суб`єкт, прийняв постанову №203 «Про норми споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників» (далі - постанова №203), що мала усунути неналежний стан правового регулювання у відносинах між постачальником та споживачем природного газу, який немає лічильника. У подальшому 30 травня 2018 року Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалив рішення у справі №826/2507/18 про задоволення позову, зокрема, визнав протиправною та нечинною постанову №203. Київський апеляційний адміністративний суд 09 серпня 2018 року та Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 27 листопада 2018 року рішення суду першої інстанції залишили без змін.

Кабінет Міністрів України 30 січня 2019 року прийняв постанову №63 «Деякі питання споживання природного газу побутовими споживачами» (далі - постанова №63), якою, зокрема, затвердив норми споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників та установив, що не допускається нарахування та облік заборгованості на особовому рахунку побутового споживача за природний газ, яка виникла у зв`язку з втратою чинності постановами №237 та №203. Окружний адміністративний суд міста Києва 21 лютого 2019 року постановив ухвалу в справі №640/2305/19, якою забезпечив позов шляхом зупинення дії пунктів постанови №63.

Кабінет Міністрів України 27 лютого 2019 року прийняв постанову №143 «Питання споживання природного газу» (далі - постанова №143), яка за змістом відповідає нормам постанови №63, однак дія яких була зупинена судом у справі №640/2305/19. Зокрема, уряд у постанові №143 затвердив норми споживання природного газу побутовими споживачами природного газу у разі відсутності лічильників та установив, що не допускається нарахування та облік заборгованості на особовому рахунку побутового споживача за природний газ, яка виникла у зв`язку з втратою чинності постановами №237 та №203.

Окружний адміністративний суд міста Києва 14 серпня 2019 року в справі №640/2305/19 ухвалив рішення про часткове задоволення позову та визнання протиправними дій Кабінету Міністрів України, зокрема, щодо прийняття зазначених пунктів постанови №63. Шостий апеляційний адміністративний суд 13 листопада 2019 року прийняв постанову, якою залишив без змін рішення суду першої інстанції. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 10 січня 2020 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою Кабінету Міністрів України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 серпня 2019 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 13 листопада 2019 року.

Окружний адміністративний суд міста Києва 13 лютого 2020 року в справі №640/13591/19 ухвалив рішення про задоволення позову та визнання протиправними дії Кабінету Міністрів України, зокрема, щодо прийняття зазначених пунктів постанови №143. Шостий апеляційний адміністративний суд 02 червня 2020 року прийняв постанову, якою залишив без змін рішення суду першої інстанції. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 08 липня 2020 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 лютого 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 02 червня 2020 року.

За таких обставин, у спірний період мають бути застосовані норми споживання природного газу встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 27 лютого 2019 року №143, де норма споживання при використанні плити газової та водонагрівача становила 10,49 м3 на одну особу.

Із фінансового стану абонента ОСОБА_1 , який наданий ТзОВ «Житомиргаз Збут» за період із лютого 2018 року по листопад 2021 року, прослідковується, що нарахування об`єму спожитого природного газу здійснювалося за нормами 23,60 м3, 18,30 м3, 41,80 м3 та лише в період із лютого по червень 2019 року нарахування об`єму спожитого природного газу здійснювалося за нормою 10,49 м3 (а.с.14).

Ураховуючи викладене вище, нарахування об`єму спожитого природного газу, виходячи із обсягу 23,60 м3, колегія суддів визнає протиправним та таким, що не відповідає нормам, встановленим постановою Кабінету Міністрів України, оскільки гранична норма 23,60 м3 встановлюється в разі відмови споживача встановити лічильник газу. Натомість відповідач неодноразово зверталася з заявами до уповноваженого органу для встановлення газового лічильника. Доказів відмови відповідача встановити лічильник газу позивачем суду не надано.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2018 року №867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для убезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» встановлено, що з 01 листопада 2018 року по 30 квітня 2019 року роздрібна ціна на природний газ для побутових споживачів - 8,54892 грн за 1 м3, в травні 2019 року - 8,31824 грн за 1 м3, в червні 2019 року - 7,78180 грн 1 м3, в липні 2019 року - 6,984492 грн за 1 м3, в серпні 2019 року - 6,674367 грн за 1 м3, у вересні 2019 року - 6,477681 грн за 1 м3, в жовтні 2019 року - 6,206003 грн за 1 м3, в листопаді 2019 року - 6,976278 грн за 1 м3, в грудні 2019 року - 6,2108434 грн за 1 м3, в січні 2020 року - 5,868492 грн за 1 м3, в лютому 2020 року 5,005032 грн за 1 м3, в березні 2020 року - 4,326072 грн за 1 м3, в квітні 2020 року - 3,7123020 грн за 1 м3, травні 2020 року - 2,948128 грн за 1 м3, червні 2020 року - 2,783996 грн за 1 м3, липні 2020 року - 2,9749540 грн за 1 м3, серпні 2020 року - 4,499988 грн за 1 м3. Із вересня 2020 року ціна на послуги з постачання газу становила: у вересні 2020 року 5,499998 грн за 1 м3, жовтні 2020 року - 6,79226 грн за 1 м3, листопаді 2020 року - 8,87555 грн за 1 м3, грудні 2020 року - 8,89785 грн за 1 м3; із січня по квітень 2021 року - 6,99000 грн за 1 м3, із травня по листопад 2021 року 7,9900 грн за 1 м3.

01 жовтня 2015 року введено в дію Закон України «Про ринок природного газу», яким визначені правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу.

Вказаними законодавчими актами впроваджено розмежування послуг та обов`язків оператора ГРМ та постачальника природного газу.

Після виокремлення послуги з розподілу природного газу, ціна природного газу, що сплачується побутовими споживачами (постачання), зменшується на розмір тарифу на послуги розподілу природного газу. Договір розподілу природного газу має бути укладений оператором ГРМ із усіма споживачами, у тому числі побутовими споживачами, об`єкти яких в установленому порядку підключені до/через ГРМ, що на законних підставах перебуває у власності чи користуванні оператора ГРМ. Споживачі, у тому числі побутові споживачі, для здійснення ними санкціонованого відбору природного газу з ГРМ та можливості забезпечення постачання їм природного газу їх постачальниками зобов`язані укласти договір розподілу природного газу з оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого в установленому законодавством порядку підключений їх об`єкт.

Так, за змістом пункту 1.2 Типового договору умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем.

За приписами пункту 5.1 Типового договору постачання природнього газу побутовим споживачам облік (у тому числі приладовий) природного газу, що передається оператором ГРМ та споживається споживачем на межі балансової належності об`єкта споживача, здійснюється відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем.

Розділом 9 главою 4 пункту 5 Кодексу газорозподільних систем визначено, що оператор ГРМ в установленому законодавством порядку передає інформацію про об`єм та обсяг розподіленого споживачу (спожитого ним) природного газу за відповідний період до оператора ГТС для проведення ним остаточної алокації по постачальнику споживача.

Визначені за умови цієї глави та договору розподілу природного газу об`єми та обсяги розподілу та споживання природного газу (алокація) є обов`язковими для їх використання у взаємовідносинах між побутовим споживачем та його постачальником.

Оператором ГРМ є АТ «Житомиргаз», постачальником природного газу є ТзОВ «Житомиргаз Збут». Договори на постачання та розподіл природного газу між ОСОБА_1 та ТзОВ «Житомиргаз Збут» в письмовій формі не укладалися, встановлено фактичне споживання природного газу та оплата відповідних рахунків, що свідчить про приєднання відповідача до умов договорів постачання та розподілу природного газу побутовим споживачам.

Із аналізу наведених норм слідує, що визначення обсягів споживання (розподілу) природного газу, а також приведення обсягів спожитого природного газу до стандартних умов здійснюється оператором ГРМ.

Ураховуючи, що оператором ГРМ за адресою відповідача є АТ «Житомиргаз», який відповідає за облік природного газу у побутових споживачів, та згідно з наявних в матеріалах справи квитанцій отримує плату за розподіл природного газу, саме до компетенції АТ «Житомиргаз» відносяться вирішення питань щодо приведення об`єму природного газу до стандартних умов, а також здійснення нарахування за граничними нормами, які заявлені позивачем у позовній заяві.

ТзОВ «Житомиргаз Збут», як сторона договору постачання природного газу побутовому споживачу, здійснює лише обчислення, тобто математичні розрахунки з наданими йому числовими значеннями об`єму спожитого газу, що визначені оператором ГРМ АТ «Житомиргаз» обсяги природного газу, які є обов`язковими для нього, як постачальника, у взаємовідносинах із споживачем.

Відповідно до частини першої ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга ст.78 ЦПК України).

Позивач у підтвердження заборгованості відповідача за спожитий газ надає відомості про фінансовий стан, починаючи з 01 лютого 2018 року та станом на вказану дату зазначає заборгованість в розмірі 3 937,46 грн, яка виникла до 30 листопада 2021 року.

Із фінансового стану за особовим рахунком ОСОБА_1 убачається, що:

- за період із лютого 2018 року по січень 2019 року нарахування за природний газ здійснено, виходячи з обсягів: 23,60 м3, 18,30 м3, 41,80 м3. За нормами, визначеними постановою Кабінету Міністрів України, обсяг використання природного газу (норма споживання) 10,49 м3, вартість природного газу в цей період (до жовтня 2018 року за 1 м3 6,9579 грн, з листопада 2018 року за 1 м3 8,54892 грн), то сума 1 280,36 грн є значно завищеною, що вказує на надмірне та незаконне нарахування заборгованості, оскільки відповідачу необхідно було сплатити за вказаний період 696,50 грн;

- за період із липня 2019 року по листопад 2021 року нарахування обсягу природного газу здійснено, виходячи з 23,60 м3, що також є неправомірним, оскільки відповідно до норм, визначених постановою Кабінету Міністрів України об`єм обсягу природного газу з використанням таких приладів, як газова плита та водонагрівач, становив 10,49 м3. За період із липня 2019 року по листопад 2021 року відповідач із урахуванням встановлених норм споживання та вартості природного газу за відповідний період мала сплатити 2 118,21 грн.

Отже, за спірний період відповідачу належало сплатити за використаний нею природний газ за нормою споживання 10,49 м3 - 2 814,71 грн. Відповідачем сплачено 2 840,80 грн (2 505,21+83,90+251,69), що вказує на відсутність заборгованості за природний газ у ОСОБА_1 за спірний період із 01 лютого 2018 року по 30 листопада 2021 року (а.с.14,62,63).

Окрім того, 21 жовтня 2020 року ОСОБА_1 отримала посвідчення дружини військовослужбовця, який пропав безвісти під час проходження військової служби (а.с.80) та має право на пільги, встановлені законодавством України для членів сімей військовослужбовців, які пропали безвісти під час проходження військової служби.

Відповідно до п.7 Порядку надання пільг на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива і скрапленого газу у грошовій формі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 року №373 (в редакції від 01 жовтня 2019 року), виплата розрахованої суми пільги здійснюється у грошовій безготівковій формі шляхом перерахування коштів на рахунок Мінсоцполітики в АТ «Ощадбанк» на підставі укладеного між Мінсоцполітики та АТ «Ощадбанк» договору. За заявою пільговика, поданою структурному підрозділу з питань соціального захисту населення до 15 жовтня (15 травня), у якій зазначаються виплатні реквізити, виплата пільги здійснюється у грошовій готівковій формі з початку опалювального (неопалювального) сезону. Пільговики, яким надається пільга у грошовій формі, зобов`язані сплачувати щомісяця вартість фактично спожитої послуги з урахуванням суми пільги, перерахованої управителям, об`єднанням, виконавцям комунальних послуг або виплаченої таким пільговикам готівкою.

У зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права апеляційний суд скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове, яким відмовляє ТзОВ «Житомиргаз збут» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у повному обсязі.

Положення частини тринадцятої ст.141 ЦПК України передбачають, що якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення, відповідно вирішує питання судового збору.

За положеннями ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачу в задоволенні позову відмовляється. Отже, із ТзОВ «Житомиргаз збут» належить стягнути в дохід держави 3 405 грн, оскільки ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання апеляційної скарги на підставі п.8 частини першої ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 27 квітня 2022 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Житомиргаз збут» в дохід держави 3 405 грн судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: