справа № 521/5507/24
провадження № 2/521/3747/24
17 вересня 2024 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
Головуючого судді Михайлюка О.А.,
при секретарі Родіоновій Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором займу, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором займу, посилаючись на те, що 31.03.2023 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір займу.
Позивач вказує, що відсотки за користування займом ОСОБА_2 та поручитель ОСОБА_3 сплатили останній раз 30.07.2023 року.
Відповідно до уточнення позовної заяви, яке надійшло суду 18.04.2024 року, позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь екв. 3155 дол. США з оплатою у гривнях по курсу НБУ на день платежу, за договором займу від 31.03.2023 року, усі судові витрати покласти на ОСОБА_2 .
Відповідно до заяви ОСОБА_1 , яка подана до суду за допомогою системи «Електронний суд» 10.07.2024 року, позивач просить суд прийняти рішення тільки про стягнення відсотків.
Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до уточнення позовної заяви просить суд розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження за його відсутності.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подали.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги не обґрунтовані та не підлягають задоволенню з огляду на наступне.
В судовому засіданні встановлено, що 31.03.2023 року між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено договір позики.
Відповідно до п.4.1. Договору, плата за користування позикою складає 120% річних, але тільки в разі повної сплати процентів щомісячно до 31 числа. Тобто позичальник оплачує щомісячно, до 31 числа кожного місяця, суму відсотків у розмірі 4000 грн. (екв. 100 дол. США) і в період війни.
Згідно п.4.2. Договору, якщо позичальник не здійснив щомісячний платіж за користуванні позикою, до дати, зазначеної в пункті 4.1. договору, процентна плата становитиме 2% в день 732% річних від суми позики, тобто у розмірі 800 грн. (екв. 20 дол. США) в день.
Пунктом 4.3. передбачено, що позикодавець також утримує з позичальника пеню у розмірі 1% від суми позики у розмірі 400 грн. (екв. 10 дол. США) за кожну добу прострочення платежу.
Згідно п. 8.2. Договору, після 31.03.2026 року, якщо залишиться заборгованість, незалежно від джерела її виникнення, по відсоткам, штрафним санкціям або тілу позики, по всій сумі заборгованості буде діяти ставка в розмірі 2% в день (732% річних), екв. 20 дол. США в день, до повного її погашення.
Згідно п. 8.6. Договору позика в національній валюті фіксується на день його видачі в ам.дол. за курсом 40 грн. за 1 долар США. Якщо на момент платежу курс долара США зміниться, то повернення здійснюється в гривні в перерахунку на курс НБУ по продажу долара на день платежу, але не менше ніж по курсу 40,00 грн..
Відповідачами не надано суду жодних заперечень та доказів на спростування укладення вказаних договорів, отримання коштів та їх повернення .
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим.
Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п.2 ч.1 ст.1046 ЦК України).
Згідно із ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно із ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Позивач до суду не звертається із позовом про дострокове розірвання договору позики та стягнення основної суми боргу, а отже, позивач, на момент звернення до суду, не має права на стягнення з відповідачів відсотків за договором позики.
Враховуючи, що позивач не просить про дострокове повернення основного боргу та розірвання договору, то у відповідачів є право виконати усі умови позики протягом дії договору позики.
Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову на позивача.
Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які впливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором займу слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 1046, 1047, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 12, 76, 77, 89, 141, 265, 279, 280, 354 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором займу відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя: О.Михайлюк