Справа № 602/699/24
Провадження № 2/602/260/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2024 р. м. Ланівці

Лановецький районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Наумчука В.А.,

за участю: секретаря с/з Майхрук Н.М.,

відповідачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 через свого представника адвоката Соляник І.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого народився син ОСОБА_3 .. Рішенням Лановецького районного суду Тернопільської області від 15.07.2015 шлюб між сторонами було розірвано. Судовим наказом Лановецького районного суду Тернопільської області від 01.03.2024 по справі № 602/94/24 з ОСОБА_2 на користь відповідачки ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини, починаючи стягнення з 25.01.2024. Судовий наказ перебуває на виконанні у Шумському ВДВС у Кременецькому районі Тернопільської області ЗМУ МЮ.

16 червня 2018 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 , під час цього шлюбу народилася дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Отож, окрім сплати аліментів на ОСОБА_3 у позивача виник обов`язок щодо утримання нової сім`ї. ОСОБА_2 є безробітним, єдиним джерелом його доходу є одержання орендної плати за здачу в оренду земельних ділянок, загальний дохід від яких за 2023 рік склав 11911.55 гривень.

Таким чином, враховуючи рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини позивач просить зменшити розмір стягнення визначених раніше судом аліментів, а саме: з 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) на 1/6 частину всіх видів його заробітку (доходу), що буде відповідати мінімальному гарантованому мінімуму розміру аліментів, який не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 25.07.2024 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 20 серпня 2024 року.

Ухвалою суду від 20.08.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24 вересня 2024 року.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, хоча про день, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив.

Представник позивачки адвокат Соляник І.М. в судове засідання не з`явився, однак направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вважає позовні вимоги не обґрунтованими. Зазначає, що позивач проживає за кордоном в Польщі протягом тривалого часу, останніх 3-4 роки на постійній основі, що відповідно не позбавляє його права працевлаштовуватися та отримувати дохід та сплачувати аліменти. Їй стало відомо, що ОСОБА_2 в Польщі придбав будинок та автомобіль. Однак аліменти на утримання їхнього спільного сина він виплачує не своєчасно та не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів. На даний час вона із сином є внутрішньо переміщеною особою, власного житла не мають, офіційного доходу теж, допомоги, як внутрішньо переміщені особи не отримують, в зв`язку із зміною умов порядку отримання такої допомоги. Син ОСОБА_3 має статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів. Протягом останнього часу син часто хворіє, що потребує додаткових фінансових витрат.

Згідно зі частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Заслухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного поданого учасниками справи доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд встановив фактичні обставини і відповідні спірні правовідносини, та дійшов наступних висновків.

Встановлено, що під час шлюбу у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , про що 02 червня 2014 року, Великокусковецькою сільською радою Лановецького району Тернопільської області, зроблено відповідний актовий запис № 04 (а.с.21).

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано на підставі рішення Лановецького районного суду Тернопільської області від 15.07.2015, копія якого знаходиться у матеріалах справи (а.с.16).

Судовим наказом Лановецького районного суду Тернопільської області від 01 березня 2024 року стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/4 (однієї чверті) частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 (п`ятдесяти) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 25 січня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.20).

Отже, між сторонами виникли правовідносини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України, зокрема, в частині обов`язку батьків утримувати дітей та його виконання.

По вказаному вище судовому наказу державним виконавцем Шумського відділу ДВС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Завірюхою А.П. відкрито виконавче провадження, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.03.2024 (а.с.17).

16 червня 2018 року ОСОБА_2 та ОСОБА_7 уклали шлюб, який був зареєстрований Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що 16.06.2018 був зроблений відповідний актовий запис № 969, після державної реєстрації шлюбу прізвище чоловіка та дружини « ОСОБА_8 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с.21).

ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Варшава (Республіка Польща) народилася дитина ОСОБА_5 , батьком якої записано ОСОБА_9 , матір`ю ОСОБА_10 , що підтверджується копією повного витягу з актового запису про народження, виданого 17.06.2024, органом реєстрації цивільного стану ст. м. Варшава, Мазовецьке воєводство, Республіка Польща, позначення акта: 1465011/00/AU/2024/754903 (а.с.19).

Як вбачається із копії довідки ПСП Агрофірми «Горинь» № 239 від 28.05.2024, позивачу належить земельна ділянка площею 0.7550 га, що розташована на території Борсуківської ОТГ, яку останній здає в оренду ПСП Агрофірмі «Горинь». Сума виплаченого доходу (орендної плати згідно договору) за період 01.01.2023 по 31.12.2023 становить 3051,00 грн (а.с.12).

Згідно з копією довідки ТОВ «Вишнівецьке» № 7 від 28.05.2024 позивачу належить земельна ділянка площею 1.9455 га, що розташована на території Великокусковецької сільської ради, яку останній здає в оренду ТОВ «Вишнівецьке». Сума виплаченого доходу (орендної плати згідно договору) за період 01.01.2023 по 31.12.2023 становить 7200,00 грн (а.с.12).

Як вбачається із копії довідки ФГ «Зернисте колосся» № 11 від 19.06.2024, позивачу також належить земельна ділянка площею 1,04 га, що розташована на території Борсуківської ОТГ, яку останній здає в оренду ФГ «Зернисте колосся». Сума виплаченого доходу (орендної плати згідно договору) за період 01.01.2023 по 31.12.2023 становить 1660,55 грн (а.с.13).

Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору за період з І кварталу 2022 року по 4 квартал 2024 року ОСОБА_2 отримував доходи у виді орендної плати від ТОВ «Вишнівецьке» та ПСП Агрофірми «Горинь» (а.с.54).

У той же час, відповідачку ОСОБА_1 та її сина ОСОБА_3 взято на облік як внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується копіями відповідних довідок від 19.02.2022 за № 6110- та №6110-, виданих посадовою особою структурного підрозділу з питань соціального захисту населення (а.с. 45).

ОСОБА_3 рішенням виконавчого комітету Борсуківської сільської ради Кременецького району Тернопільської області № 44 від 11.03.2024 надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, копія якого знаходиться у матеріалах справи (а.с.44).

Як вбачається із копії довідки № 17 від 27.08.2024, виданої «Борсуківською амбулаторією загальної практики сімейної медицини» Борсуківської сільської ради, спільний син позивача та відповідачки - ОСОБА_3 упродовж 20124 року чотири рази хворів на гострі респіраторні вірусні інфекції (а.с.58).

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частини першої статті 18, частин першої та другої статті 27 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За змістом статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених СК України.

У пункті 23 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України зазначив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Особа, яка є платником аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо змінилось матеріальне становище або сімейний стан платника або одержувача аліментів. Таким чином зміна сімейного стану є окремою підставою для зміни розміру аліментів. При цьому суд, вирішуючи питання про зміну розміру аліментів, має враховувати й інші обставини, передбачені статтею 182 СК України, насамперед з метою якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Із зазначених норм закону також випливає те, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

В обґрунтування своїх вимог щодо зменшення розміру аліментів позивач посилається на те, що у нього змінився сімейний стан: він вдруге одружився і у нього народилася ще одна дитина. А також, що він є безробітним, дохід отримує лише від орендної плати із здачі в оренду належних йому земельних ділянок. Окрім сплати аліментів на дитину від першого шлюбу, позивач також має обов`язок і на утримання нової сім`ї.

На думку позивача, вказані ним зміни його сімейного стану є підставою для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів до 1/6 частини доходів позивача, що буде відповідати мінімальному гарантованому розміру аліментів, який не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до статей 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частинами першою, п`ятою та шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Вирішуючи питання про достатність доказів для встановлення обставин у цій справі, з якими закон пов`язує можливість зміни (зменшення) розміру аліментів, суд вважає, що позивач не довів належними та допустимими доказами своїх тверджень про те, що він є безробітним і не отримує жодних інших доходів, окрім орендної плати від здачі в оренду належних йому земельних ділянок, а також про те, що він несе реальні витрати на утримання нової сім`ї, зокрема дитини, яка народилася 30.05.2024 на території Республіки Польща.

У постанові Верховного Суду від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) зазначається, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Аналогічні за змістом висновки викладено в постановах Верховного Суду від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20).

Суд зауважує, що укладаючи шлюб та утворюючи сім`ю, відповідач повинен був усвідомлювати, що окрім обов`язку дбати про нову сім`ю, на ньому також лежать обов`язки матеріально утримувати свою дитину від попереднього шлюбу, дбати про забезпечення її найкращих інтересів та потреб.

Як убачається із матеріалів справи ОСОБА_3 є внутрішньо переміщеною особою, має статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, часто хворіє, у його матері відповідачки ОСОБА_1 , з якою він проживає, немає власного житла та стабільного офіційного доходу.

Також при вирішенні цієї справи суд ураховує ту обставину, що платнику аліментів на праві власності належать об`єкти нерухомого майна, а саме: земельна ділянка площею 0.7550 га, що розташована на території Борсуківської ОТГ; земельна ділянка площею 1.9455 га, що розташована на території Великокусковецької сільської ради; земельна ділянка площею 1,04 га, що розташована на території Борсуківської ОТГ.

Таким чином, на думку суду, позивач не надав переконливих доказів, котрі б підтверджували ті обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, розмір стягуваних аліментів за рішенням суду відповідає вимогам сімейного законодавства, не є завищеним, а його зменшення у зв`язку з самим лише фактом народження дитини позивача від іншого шлюбу, без доведення погіршення майнового становища платника аліментів, не буде відповідати принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини від шлюбу з відповідачкою сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відтак, суд вважає, що достатніх та законних підстав для зменшення розміру аліментів немає, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі наведеного вище, ст. 180-182, 192 СК України, керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 161, 170, 247, 258, 259, 263-265, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ПОЗИВАЧ: ОСОБА_2 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , місце проживання - АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повний текст рішення суду складено 30 вересня 2024 року.

Суддя: В. А. Наумчук