ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1320/22
Провадження № 2/362/792/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.02.24 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участі секретаря Харченко А.В. (в порядку доручення судді на підставі ч. 3 ст. 66 ЦПК України),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого,

в с т а н о в и в:

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» (далі - ПАТ «Страхова Група «ТАС»), в якому просила: стягнути з ПАТ «Страхова Група «ТАС» на її користь 36 000,00 грн. - страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи; 22 120,00 грн. - страхового відшкодування витрат на поховання загиблого; 201 880,00 грн. - страхового відшкодування пов`язаного із втратою годувальника.

В обгрунтування позову зазначала, що 28.01.2021 близько 04:00 год. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 керуючи автомобілем «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м. Васильків по вул. Грушевського в напрямку вул. Соборна, поряд з буд. №30 під час снігопаду здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка будучи одягнута в чорний одяг, при спробі перетнути проїжджу частину з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля, впала перед автомобілем. В результаті наїзду на пішохода в тяжкому стані, без свідомості каретою швидкої медичної допомоги доставлено до Київської обласної клінічної лікарні. 28.01.2021 близько 12:20 год. потерпіла померла в приміщенні Київської обласної клінічної лікарні.

Вказані факти підтверджуються постановою про закриття кримінального провадження від 31.03.2021 року та свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 .

За фактом ДТП слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Київській області матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105.

Постановою про закриття кримінального провадження від 31.03.2021, Старший слідчий СВ відділу поліції №1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітан поліції Сокур Ю.П. розглянувши матеріали кримінального провадження №0000105 від 28.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, постановив: кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105 від 28.01.2021, закрити у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В результаті ДТП та наслідків від нього, матері загиблої, ОСОБА_1 було завдано шкоди у зв`язку з чим виникло право на її відшкодування за рахунок Відповідача, у розмірі та з наступних підстав.

Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у Відповідача, відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР9208575, що підтверджується витягом з Централізованої бази даних МТСБУ.

Керуючись положеннями Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-ІV) 18.03.2021 року представник Позивача повідомив Відповідача про настання страхового випадку та звернувся, в порядку визначеному Законом №1961-ІV, із заявою на виплату страхового відшкодування.

Серед заявлених Позивачем до відшкодування вимог, містилися: 36 000,00 грн. - в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п. 27.3 ст. 27 Закону 1961-ІV, належної Позивачу; 22 120,00 грн. - в рахунок відшкодування витрат на поховання; 216 000,00 грн. - в рахунок відшкодування шкоди пов`язаної із втратою годувальника належної Позивачу.

22.07.2021 року Відповідачем прийнято рішення про виплату страхового відшкодування лише в частині моральної шкоди в розмірі 24 000,00 грн., а в іншій частині не прийняв жодного рішення про відмову чи виплату страхового відшкодування.

Оскільки Відповідач так і не здійснив виплату страхового відшкодування в повному обсязі у строки встановлені пунктом 36.2 статті 36 Закону 1961-ІV, що стало підставою для звернення Позивача в суд за захистом свого порушеного права на страхове відшкодування.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.05.2022 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС», про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого та призначено підготовче судове засідання (а.с.83).

26 липня 2022 року відповідач подав до суду відзив, у якому зазначав, що заперечує проти позову в повному обсязі та позовні вимоги не визнає, не погоджується з усіма обставинами, на яких грунтуються позовні вимоги, не погоджується з правовою оцінкою обставин, наданою позивачем. Щодо позовної вимоги про стягнення 36 000,00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи, відповідач посилаючись на те, що загальний розмір моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи становить 12 мінімальних заробітних плат і станом на день настання ДТП (28.01.2021) 12 мінімальних заробітних плат (6000 грн) становить 72 000,00 грн., які мають ділитися рівними частинами між матір`ю загиблої ОСОБА_1 та дітьми загиблої ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та, що належна позивачу сума страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю в розмірі 24 000,00 грн., з розрахунку 72 000,00 грн. : 3 = 24 000,00 грн, 27.07.2022р. позивачу сплачена, що підтверджується платіжним дорученням № 200391 від 27.07.2021р, та позивач належних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 13 днів не надала, просив закрити провадження в даній частині позовних вимог або відмовити в цій частині, а також відмовити в частині стягнення іншої частини страхового відшкодування, яка належить ОСОБА_5 . Що стосується позовної вимоги про стягнення 22 120,00 грн. страхового відшкодування витрат на поховання загиблого, відповідач зазначав, що 30.03.2022р. він сплатив позивачу суму страхового відшкодування витрат на поховання загиблого в розмірі 22 120,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 259199 від 30.03.2022р., а тому просив закрити провадження в даній частині позовних вимог або відмовити в задоволенні даної позовної вимоги ОСОБА_1 Позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача 201 880,00 грн. страхового відшкодування пов?язаного із втратою годувальника відповідач вважав незаконною та необгрунтованою, оскільки позивач не надала документів, що підтверджують факт перебування позивача - матері на утриманні доньки - ОСОБА_3 згідно з п.35.2 «е» ст. 35 Закону №1961-IV; інформації про доходи ОСОБА_3 ; інформації про розмір пенсії, наданої утриманцю внаслідок втрати годувальника. Позивачем не надано жодних доказів того яким був дохід позивача за попередній (до настання ДТП) календарний рік та дохід загиблої ОСОБА_3 , натомість надано лише довідку УПФ про отримання позивачем пенсії за півроку до дати ДТП, що недостатньо для порівняння розмірів доходів позивача та її доньки на момент ДТП та смерті останньої, що унеможливлює встановлення факту перебування позивача на її утриманні. В зв?язку з чим вважав, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування пов?язаного із втратою годувальника. Щодо позовної вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу, відповідач зазначав, що за відсутності підстав для задоволення позовних вимог, відсутні також і підстави для стягнення з відповідача судових витрат. Вказував, що заперечує проти стягнення таких витрат, оскільки позивачем не надано видаткових касових ордерів або платіжних доручень про передачу коштів адвокату та не встановлено й не зазначено, якими доказами підтверджується фактичне понесення позивачем витрат на правову допомогу (їх оплати), а тому такі вимоги суперечать приписам ч.6 ст.81, ч.5 ст. 135. ч.ч. 2, 4 ст. 137 та чч. З, 8 ст. 141 ЦПК України та не підлягають задоволенню. Також, зазначав, що розмір відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, сума витрат на професійну правничу допомогу визначена всупереч приписів ч.ч. 2, 4 ст. 137 та чч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України, вимоги про стягнення витрат на правову допомогу не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому відповідач просить суд про їх зменшення. Крім того, відповідач посилаючись на ч.2 ст. 27, ч.3 ст. 28, п.2 ч.1 ст. 31 ЦПК України звернувся з клопотанням, у якому просив передати справу до Святошинського районного суду м. Києва за належної територіальної підсудністю (а.с.104-120).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2023 року клопотання представника позивача - адвоката Лабика Р. Р. задоволено частково, витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області довідку форми ОК-5 ОСОБА_3 , в іншій частині клопотання відмовлено (а.с.138).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2023 року цивільну справу 362/1320/22 за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого - передано на розгляд за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 173-175).

Постановою Київського апеляційного суду від 12.07.2023 року ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 25.04.2023 року скасовано та справу направлено для продовження розгляду (а.с. 206-207).

11.08.2023 року від Київського апеляційного суду до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшла дана цивільна справа, яка згідно з Протоколом від 11.08.2023 в порядку автоматизованого розподілу цього ж дня передана раніше визначеному складу суду для продовження її розгляду (а.с.213-214).

14.10.2023 року від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких відповідач у зв?язку з розглядом справи спочатку просив прийняти його заперечення проти позову та докази на їх підтвердження, викладені у відзиві (крім клопотання про передання справи за територіальною підсудністю, яке вже розглянуто), що був поданий ним 26 липня 2022 року до суду. Також просив приєднати до матеріалів справи ці пояснення, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити (а.с. 218-219).

05.10.2023 року від представника позивача - адвоката Лабика Р. Р. до суду надійшло клопотання, в якому представник просив розгляд справи проводити за відсутності позивача та його представника, вказував, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.223-224).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 05.10.2023 року закрито підготовче провадження та призначено дану справ для розгляду по суті (а.с.226).

22.02.2024 року від представника відповідача - ОСОБА_6 до суду надійшла заява, в якій представник просив розглядати справу за його відсутності, зазначав, що відповідач проти позову заперечує, заперечення відповідача проти позову та докази на їх підтвердження викладені у відзиві від 26 липня 2022 р (а.с. 232-233).

У судове засідання сторони не з?явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, представники сторін надіслали до суду клопотання та заяву про розгляд справи за їхньої відсутності (а.с.223-224, 232-233).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з?ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об?єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в межах заявлених позовних вимог, враховуючи відзив на позовну заяву, додаткові пояснення відповідача та відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч. ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст.76 ЦПК України).

Судом встановлено, що 28.01.2021 близько 04:00 год. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем «ВАЗ 21043», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в м. Васильків по вул. Грушевського в напрямку вул. Соборна, поряд з буд. №30, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка перетинала проїжджу частину з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с. 24).

З вказаного витягу вбачається, що 28.01.2021 року відомості про вчинене кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000105.

Згідно з копією Довідки про причину смерті №6 від 04.02.2021 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , причина смерті Пішохід, потерпілий внаслідок транспортного нещасного випадку (а.с. 30).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 від 18 лютого 2021 року ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , про що 18 лютого 2021 року складено відповідний актовий запис № 273 (а.с.29).

Постановою старшого слідчого СВ відділу поліції №1 Обухівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітаном поліції Сокуром Ю.П. від 31.03.2021 р. кримінальне провадження №0000105 від 28.01.2021, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, оскільки водій ОСОБА_2 не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода ОСОБА_3 (а.с. 25-28).

Згідно з копією поліса №АР9208575 від 28.01.2021 цивільно-правова відповідальність водія автомобіля ВАЗ 21043, реєстраційний номер НОМЕР_1 , застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) (далі - відповідач) (а.с. 47).

18.03.2021р. ОСОБА_1 (мати загиблої) звернулася до відповідача з заявами про виплату страхового відшкодування пов?язаного: з моральною шкодою - 36 000,00 грн. (1/2 частки страхового відшкодування); із втратою годувальника (для батьків) - 216 000,00 грн. (пенсіонера за віком), що підтверджується копіями заяв від 18.03.2021р (а.с.50-51).

06.12.2021 р. ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування пов?язаного з витратами на поховання - 22 120,00 грн, що підтверджується копією заяви від 06.12.2021 р (а.с. 52).

19.04.2021р., 27.04.2021 р., 25.05.2021 р., 03.02.2022 р. позивач зверталася до відповідача з заявами про долучення документів на виплату страхового відшкодування, що підтверджується копіями вказаних заяв (а.с.53-56).

Згідно з копією листа від 25.03.2021р. №374 відповідач повідомив позивача, що для отримання страхового відшкодування згідно з п.27.2 ст. 27 Закону України необхідно надати документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсії, наданні утриманцям внаслідок втрати годувальника (а.с.57).

Відповідно до копії листа від 06.05.2021 р. № 689 відповідач повідомив представника позивача-адвоката Лозинського Д.С. про надходження до АТ «СГ «ТАС» (приватне) документів по дорожньо-транспортній пригоді та, що на підставі яких останнім буде прийняте відповідне рішення (а.с.58-59).

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 16 травня 1980 р., батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.31).

ОСОБА_9 24 листопада 1998 р. уклала шлюб з ОСОБА_10 і змінила прізвище з ОСОБА_11 на ОСОБА_12 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія НОМЕР_4 від 24 листопада 1998 року (а.с. 32).

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_5 від 25 серпня 1993 року (а.с.33)

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 , 16 липня 1997 року уклала шлюб з ОСОБА_13 і змінила прізвище з ОСОБА_11 на ОСОБА_14 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 19 вересня 2012 року (а.с.34).

30 січня 2004 року до реєстру актів цивільного стану внесено відомості про розірвання шлюбу між ОСОБА_3 та ОСОБА_13 на підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2002 р, що підтверджується копією витягу (а.с.35).

З копії листа Залізничного районного у місті Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану вих.№366/21.3-26 від 14.04.2021 р. вбачається, що на адвокатський запит від 18.03.2021 року адвоката Лозинського Д. С., Залізничний районний у місті Львові відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомив, що за даними державного реєстру актів цивільного стану про наявність актового запису про народження дітей у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження № 241 від 22.08.1997 р. складений Васильківським міським ДРАЦС Київської обл., на ОСОБА_4 та актовий запис про народження №291 від 07.12.1999 р. складений Васильківським міським ДРАЦС Київської обл., на ОСОБА_5 та актовий запис про розірвання шлюбу № 20 від 31.01.2004 року складений Васильківським міськрайонним ДРАЦС у Київській області на ОСОБА_3 (а.с.36).

З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 9 від 30.11. 2021 р. вбачається, що в ньому містяться відомості про актовий запис №476 складений 07 грудня 1999 року складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції у Київській області про померлу особу: ОСОБА_5 , дата смерті: ІНФОРМАЦІЯ_8 , вік 0 місяців 13 днів, актовий запис зареєстрований у Реєстрі 9 грудня 2013 року реєстратором Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с.37).

Інших доказів (свідоцтва про смерть, тощо) на підтвердження того, що донька потерпілої - ОСОБА_5 померла позивач суду не надала, і матеріали справи таких доказів не містять.

Згідно з копією Акту про засвідчення факту перебування на утриманні від 06.12.2021 року ОСОБА_1 перебувала на утриманні ОСОБА_3 (а.с. 40).

Відповідно до копії Довідки про доходи №5100 7911 5012 0524 від 13.04.2021 року виданої пенсіонеру ОСОБА_1 вона перебуває на обліку в Васильківському об`єднаному управлінні ПФУ в Київській області і отримує пенсію за віком у розмірі 3 412,61 грн (а.с. 41).

З вказаної копії довідки вбачається, що в ній містяться відомості про розмір пенсії за період з 01 серпня 2020 по 31 січня 2021, сума пенсії за даний період складає 20 475,66 грн (а.с.41).

Згідно з копією довідки №10611 від 05.12.2021 року виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання Виконавчого комітету Васильківської міської ради Київської області ОСОБА_1 , 1948 року народження перебувала на утриманні своєї доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 42).

Відповідно до копії заяви ОСОБА_1 проживала разом зі своєю дочкою ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 , на момент смерті її дочка ОСОБА_3 постійно не працювала (а.с.44).

З накладної та товарного чеку № 14 від 07 лютого 2021 р. вбачається, що ОСОБА_1 було сплачено за ритуальні послуги 22 120 грн (а.с.45-46).

Згідно з копією Страхового акту № 07914/40/721 від 22.07.2021 на підставі наявних документів АТ «СГ «ТАС» (приватне) за договором страхування - поліс № АР 9208575 від 27.01.2021, згідно з яким страхова сума по об?єкту страхування - 260 000 грн., прийняла рішення про виплату страхового відшкодування, а саме: у відшкодування моральної шкоди матері загиблої - ОСОБА_1 - 24 000, 00 грн., по втраті годувальника - 0 у зв?язку з відсутністю документів, що підтверджують перебування на утриманні (а.с.110-111).

Відповідно до копії Страхового акту № 02886/40/722 від 29.03.2022 за вказаним договором страхування, прийняла рішення про виплату страхового відшкодування згідно з ст.27.4 витрат на поховання - 22 120,00 грн (а.с.112-113).

Згідно з копіями платіжних доручень № 259199 від 30.03.2022 р. та № 200391 від 27.07.2021 р. АТ «СГ «ТАС» (приватне) перерахувало ОСОБА_1 22 120, 00 грн. та 24 000,00 грн (а.с.114-115).

Відповідно до п. 3 ч.2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У частині 2 ст. 1167 ЦК України передбачені спеціальні випадки відшкодування моральної шкоди, коли на відміну від загальних правил, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Згідно з ч.2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Згідно з ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров?ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого.

Згідно з пунктом 27.2 ст. 27 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закону) страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Відповідно до п. 27.3 ст. 27 Закону страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» п. 41.2 ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Згідно із Законом України «Про Державний бюджет України 2021 року» розмір мінімальної заробітної плати на день настання страхового випадку 28 січня 2021 року становив 6 000 грн. Загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди з урахуванням розміру мінімальної заробітної плати складає 72 000, 00 грн (6000 грн * 12 міс.).

Суд встановив, що позивач зверталася до відповідача з заявою про виплату їй страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого в розмірі 36 000,00 грн. (1/2 частки страхового відшкодування) та надала документи, на підставі яких відповідач прийняв рішення про виплату позивачу страхового відшкодування моральної шкоди в розмірі 24 000, 00 грн. із загального розміру страхового відшкодування в сумі 72 000, 00 грн.

З наданих до матеріалів справи документів вбачається, що особами, які мають право на відшкодування шкоди, пов?язаної зі смертю ОСОБА_3 , є її мати ОСОБА_1 та діти: ОСОБА_4 (актовий запис про народження № 241 від 22.08.1997 р.) та ОСОБА_5 (актовий запис про народження №291 від 07.12.1999 р).

Наданий відповідачу Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті від 30.11.2021 р., копію якого надано суду, на який позивач посилалась як на підтвердження того, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 13 днів не може бути належним і допустимим доказом того, що ОСОБА_5 померла, оскільки наявність реєстрації про народження ОСОБА_5 здійсненої актовим записом 07.12.1999 року за № 291 спростовує зазначені у Витязі відомості про її смерть 07.12.1999 р. у віці 13 днів, тобто в один і той же самий день реєстрація народження і смерті у віці 13 днів є неможливим.

Інших документів (свідоцтво про смерть, тощо) на підтвердження того, що донька потерпілої - ОСОБА_5 померла позивач не надала, і матеріали справи таких доказів не містять.

Таким чином, загальний розмір страхового відшкодування моральної шкоди, що становить 72 000, 00 грн. відповідач поділив у рівних частинах між матір?ю загиблої та її дітьми, частка одного з них становить 1/3 частину загального розміру страхового відшкодування - 24 000 грн (72 000,00 : 3 = 24 000,00).

27 липня 2021 року відповідач сплатив позивачу страхове відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого в розмірі 24 000,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення № 200391 від 27.07.2021 р. (а.с. 115).

Таким чином, відповідач виконав свій обов?язок перед позивачем у повному обсязі, а саме відшкодував належну їй частину страхового відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілого в розмірі 24 000,00 грн.

Оскільки позивач не надала відповідачу належних документів про смерть доньки потерпілої - ОСОБА_5 , і матеріали справи таких доказів не містять, отже підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди, заподіяної смертю потерпілої в розмірі 36 000,00 грн., що становить частину загального розміру страхового відшкодування 72 000, 00 грн., відсутні.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача страхового відшкодування витрат на поховання в розмірі 22 120, 00 грн., суд виходить з наступного.

У п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Суд встановив, що згідно з наданими позивачем накладної та товарного чеку № 14 від 07 лютого 2021 р. ОСОБА_1 сплатила 22 120 грн за ритуальні послуги, що пов?язані з похованням (а.с.45-46).

Інших доказів, які б підтверджували понесення позивачем витрат на поховання, ніж тих, що вищенаведені, позивач суду не надала, і матеріали справи таких доказів не містять.

30 березня 2022 року відповідач сплатив позивачу витрати на поховання в розмірі 22 120, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 259199 від 30.03.2022 р.

Таким чином, відповідач виконав зобов?язання перед позивачем щодо відшкодування витрат на поховання в повному обсязі.

За встановлених обставин, правові підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь страхового відшкодування витрат на поховання в розмірі 22 120, 00 грн, відсутні.

Що стосується позовної вимоги про стягнення з відповідача на її користь страхового відшкодування пов?язаного із втратою годувальника суд, виходить з такого.

Відповідно до ч.1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується:1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п`яти років після його смерті.

Згідно з п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; прізвище, ім`я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; підпис заявника та дата подання заяви.

Пунктом 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що до заяви додаються: паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння ДТП, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого; документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв`язку із смертю годувальника; відомості про банківські реквізити заявника (за наявності).

Як встановлено судом позивач зверталася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування пов?язаного із втратою годувальника в розмірі 216000,00 грн, як матері загиблої ОСОБА_3 , пенсіонеру за віком.

З наданих до матеріалів справи документів вбачається, що страховику не було подано документи, які підтверджують перебування позивача на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання ДТП) календарний рік, розміри пенсій, наданих як утриманцю внаслідок втрати годувальника.

Надана відповідачу довідка про місце реєстрації і проживання позивача та її доньки не підтверджують факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_3 .

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2020 року у справі № 734/2313/17 (провадження № 61-7550св19).

Отже, матеріали справи не містять доказів надання страховику всіх визначених п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» документів, які є передумовою для прийняття відповідачем рішення щодо виплати страхового відшкодування.

За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування пов?язаного із втратою годувальника, оскільки позивач не надала належних та допустимих доказів, що вона мала право на страхове відшкодування в порядку статті 1200 ЦК України.

Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат (ст. 264 ЦПК України).

Розподіл судових витрат між сторонами здійснюється відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Частиною 1, 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача та стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 11, 15, 1167, 1168, 1187, 1200 ЦК України, статтями 12, 13, 76-79, 81, 82, 44, 133, 137, 141, 247, 258, 263-265, 280, 352, 354-355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко