Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 693/1054/23

Номер провадження: 2/511/101/24

24 жовтня 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Теренчук Ж. В.,

секретаря судового засідання Ніколас С.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 , (дистанційно)

відповідачки ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Роздільна Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позову.

У серпні 2023 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту його матері ОСОБА_4 , посвідчений Єгорівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області 09.09.2019 р. за реєстровим № 23 нікчемним. Даний позов уточнив , подавши його в новій редакції від 04.06.2024 року та просив визнати заповіт недійсним.(а.с.1,107)

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . 08 квітня 2022 року він звернувся до Жашківської державної нотаріальної контори Черкаської області із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_4 , знаючи про те, що на його ім`я померла мати склала заповіт посвідчений Тинівською сільською радою Жашківського району Черкаської області 14.10.2004 р. за реєстровим № 110, та заповіт від 26.10.2010 р. за реєстровим № 105. На пеідставі його заяви було заведено спадкову справу у державного нотаріуса Жашківської державної нотаріальної контори Черкаської області.

Однак у нотаріуса дізнався, що його мати ОСОБА_4 склала заповіт на ім`я його сестри ОСОБА_2 , посвідчений Єгорівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області 09.09.2019 р. за реєстровим № 23. Заповіт було складено у той період часу, коли його мати проживала у сестри. Мати не одноразово скаржилась на те, що сестра випиває та знущається над нею.

Мати за життя та на момент посвідчення заповіту не мала будь-яких фізичних вад чи хвороб, в тому числі органів зору, могла читати та підписувати документи, між тим по невідомим причинам вона особисто не підписувала заповіт, а за неї підписала інша особа.

Просить суд визнати даний заповіт недійсним, так як при його укладенні було допущено порушення форми заповіту та порядку його посвідчення.

Заповіт було написано секретарем виконкому від руки, а відтак порушено форму заповіту. Далі заповіт підписано не заповідачем, а іншою особою. Порядок складання заповіту на підставі ч.2 ст.207 ЦК України порушено. Так у заповіті не міститься посилань на будь-які захворювання заповідача, які унеможливлюють підписання заповіту ОСОБА_4 особисто. У заповіті містяться посилання на похилий вік, та «недобачаю».

У заповіті не міститься відомостей, щодо конкретних захворювань або вад здоров`я заповідача. Слово «недобачаю» не конкретизує вад зору, оскільки не розтлумачує того, яким саме захворюванням хворіє заповідач, що позбавляє її можливості самостійно підписати заповіт та не розкриває того, який саме рівень зору має заповідач, для надання об`єктивної оцінки правомірності підписання заповіту іншою особою.

Окрім того, заповіт було складено та посвідчено у квартирі доньки заповідача, тобто спадкоємця за цим заповітом, однак жодних посилань на причини виїзного посвідчення заповіту, а не у приміщенні нотаріату або сільської ради не зазначено, що є прямим порушенням вимог щодо форми та посвідчення заповіту.

Також на оскаржуваному заповіті відсутній запис про те, що такий був прочитаний вголос особою, яка його посвідчувала.

При посвідченні заповіту було порушено порядок його державної реєстрації, зокрема заповіт посвідчено 09.09.2019 року, а в Спадковий реєстр його внесено через пів року після посвідчення.

Посилаючись на дані обставини, вважає, що спадкове розпорядження не було належним чином зафіксовано у вигляді заповіту, просив визнати недійсним заповіт його матері ОСОБА_4 , посвідчений секретарем Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області 09.09.2019 р. за реєстровим № 23.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Жашківського районного суду Черкаської області від 28.08.2023 року дану справу направлено на розгляд за підсудністю до Роздільнянського районного суду Одеської області. (а.с.25)

Ухвалою суду від 06.12.2023 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Витребувано копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 із Жашківської державної нотаріальної контори Черкаської області (а.с.33)

Ухвалою суду від 03.01.2024 року встановлено дистанційний порядок розгляду даної справи. (а.с.70)

Ухвалою суду від 01.04.2024 року витребувано оригінали оскаржуваного заповіту у ОСОБА_2 та від Дачненської сільської ради Одеської області.(а.с.97)

Ухвалою суду від 30.08.2024 року закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду. (а.с.134)

Позиції сторін в судовому засіданні.

Представник позивача адвокат Зайцев І.Ю., який приймав участь у судовому засіданні дистанційно, позов підтримав та просив його задовольнити. Просив визнати заповіт недійсним, так як під час його посвідчення та складення були допущені порушення законодавства щодо його форми та порядку укладення. Так недотримана форма заповіту посадовою особою, яка його складала, не зазначені підстави складання заповіту на квартирі доньки заповідача, в заповіті відсутні дані щодо хвороби заповідача, заповіт не був прочитаний заповідачу вголос або ним особисто, крім цього, даний заповіт не був своєчасно внесений до Спадкового реєстру, що також вказує на його недійсність.

Відповідачка ОСОБА_2 просила в позові відмовити, так як мати дійсно заповіла їй все своє майно. На час складення заповіту мати проживала разом з нею біля 15 років. Вона дійсно не мала хронічних захворювань, але на момент посвідчення заповіту вона силу її 94 річного віку, не могла писати і читати. Тому вона звернулась за консультацією до нотаріуса і їй роз`яснили, що мати може зробити заповіт вдома у присутності свідків, а посвідчити його може секретар сільської ради. Так мати і склала на її ім`язаповіт у неї вдома в присутності секретаря виконкому сільської ради та свідків. Брат ОСОБА_3 тривалий час життям матері не цікавився.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи, та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть, виданим Шевченківським відділом ДРАЦС у м.Києві ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ) на підставі актового запису про смерть №194 від 25.10.2021 року. (а.с.47)

Згідно довідки №208 від 05.04.2022 року, виданої Старостинським округом №4 с.Тинівка Уманського району ОСОБА_4 постійно проживала та була зареєстрована в АДРЕСА_1 (а.с.48)

Після її смерті на підставі заяви ОСОБА_3 від 08.04.2022 року , рідного сина померлої, що підтверджується копією його свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого на підставі актового запису №84 від 03.10.1952 року,(а.с.45,52) Жашківською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №61/2022, копія якої витребувана судом і наявна у матеріалах справи . (а.с.44, 45)

Також 26.04.2022 року з заявою про прийняття спадщини після смерті матері в рамках заведеної спадкової справи №61/2022 звернулась ОСОБА_2 .(а.с.54)

ОСОБА_2 є рідною донькою померлої, що підтверджується свідоцтвом про її народження НОМЕР_2 та свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 , який підтверджено, що ОСОБА_5 після укладення шлюбу змінила прізвище на " ОСОБА_6 ". (а.с.57)

Позивач ОСОБА_7 надав нотаріусу заповіт ОСОБА_4 , посвідчений Тинівською сільською радою Жашківського району Черкаської області 14.10.2004 р. за реєстровим № 110 та заповіт ОСОБА_4 від 26.10.2010 р. за реєстровим № 105(а.с.50, 51), в яких заповідач заповіла йому все належне їй майно.

В свою чергу ОСОБА_2 надала нотаріусу заповіт матері ОСОБА_4 , посвідчений секретарем виконкому Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області 09.09.2019 р. за реєстровим № 23, за яким остання заповіла все належне їй майно на користь доньки ОСОБА_2 .(а.с.59)

Даний заповіт позивач просить визнати недійсним, відтак дані спірні відносинивиникли під час успадкування сторонами майна матері за заповітом і регулюються нормами спадкового права.

Дані правовідносини регулюються наступними нормами права.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (стаття 1233 ЦК України).

Заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Згідно з частиною другої статті 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то він є нікчемним і визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

На дату складення оспорюваного заповіту вимоги до його форми та порядку посвідчення були визначені главою 85 книги шостої ЦК України, Законом України "Про нотаріат" та Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами місцевого самоврядування).

Відповідно до частин першої - третьої та четвертої статті 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК України якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Так за статтею 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування

Відповідно до пункту 1.1. Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування та положень частини першої статті 37 Закону України «Про нотаріат» у сільських населених пунктах на уповноважених на це посадових осіб органу місцевого самоврядування покладено повноваження вчинення такої нотаріальної дії як посвідчення заповітів (крім секретних).

Пунктом 2.1. розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування передбачено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

Посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності.

Також відповідно до ст.1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до п. 1.1., 1.4. розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування також визначено, що заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням точного місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом.

Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому.

Відомості про посвідчення посадовими особами органів місцевого самоврядування заповітів та інформація про їх скасування, зміну або видачу дубліката підлягають обов`язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, встановленому постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 № 491 "Про затвердження Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі".

Мотиви суду та висновки .

Так позивач просить визнати недійсним заповіт своєї матері ОСОБА_4 , посвідчений секретарем виконавчого комітету Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області 09.09.2019 р. за реєстровим № 23, складений на користь його сестри ОСОБА_2 .

Даний заповіт посвідчено секретарем виконавчого комітету Єгорівської сільської ради Ракул Л.О. і її повноваження щодо посвідчення заповіту позивачем не оспорювалися.

Також секретарем ОСОБА_8 даний заповіт складено власноручно зі слів заповідача ОСОБА_4 , що відповідає вимогам п. 1.1., 1.4. розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, якими дозволено складання заповіту уповноваженою особою місцевого самоврядування рукописним текстом, відтак при складенні заповіту форма його посадовою особю дотримана, що спростовує доводи позивача про визнання недійним заповіту по даній підставі.

Під час слухання справи судом витребувано із Дачненської сільської ради Одеської області за клопотанням позивача другий примірник заповіту ОСОБА_4 від 09.09.2019 року та оглянуто в судовому засідання Книгу №05-01 за 2019 рік к "Заповіти, в тому числі прирівняні до нотаріальних засвідчень" Єгорівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області , яку було надано суду для огляду в судовому засіданні.(а.с.141- 144)

В даній книзі міститься другий примірник заповіту від 09.09.2019 року, виконаного секретарем виконкому Єгорівської сільської ради ОСОБА_8 власноручно на аркуші 23 Книги №05-01 .(а.с.142)

При цьому суд не погоджується з доводами представника позивача про те, що даний примірник заповіту в Книзі заповітів Єгорівської сільської ради за 2019 рік не є другим екземпляром його, а є лише копією, так як даний примірник заповіту містить оригінальні підписи всіх учасників даної нотаріальної дії, які були присутні при складенні заповіту, а також оригінальний підпис та печатку на посвідчувальному написі секретаря виконавчого комітету Єгорівської сільської ради Ракул Л.О.

Другий примірник заповіту було надано суду відповідачем ОСОБА_2 в судовому засіданні. (а.с.145) Під час його огляду та виготовлення копії судом встановлено, що він ідентичний екземпляру , який міститься в Книзі заповітів по змісту, виготовлений оригінальним рукописним текстом від імені ОСОБА_4 секретарем виконкому Єгорівської сільської ради Ракул Л.О. і містить підписи всіх учасників даної нотаріальної дії.

Далі , судом під час дослідження тексту посвідчувального напису на заповіті від 09.09.2019 року на а.с.4 заповіту судом встановлено, що дану нотаріальну дію і заповіт було складено в квартирі доньки заповідача ОСОБА_2 в АДРЕСА_2 , що також відповідає вимогам пункту 2.1. розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, відповідно до якого, якщо громадянин не може з`явитися в приміщення органу місцевого самоврядування, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням.

Дана нотаріальна дія відповідно до тексту заповіту була вчинена в присутності двох свідків ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в присутності яких заповіт від імені ОСОБА_4 підписала - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.2)

Текст заповіту на а.с.2 заповіту містить відомості про особу ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта, ідентифікаційний код кожного свідка, що відповідає вимогам . 1.4. розділу ІІІ Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Також в заповіті наявний запис на а.с.2 заповіту, що перед підписанням заповіту ОСОБА_11 прочитала його уголос і підписала в присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , а свідки в свою чергу прочитали його вголос і поставилисвої підписи, що також спростовує доводи позивача, що заповіт не було зачитано заповідачу вголос і в свою чергу відповідає вимогам Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування.

Далі позивач просив визнати недійсним заповіт, так як вважає, що заповідач ОСОБА_4 на момент складення заповіту мала належний стан здоров`я, щоб його підписати та прочитати, а записи в заповіті, що вона недобачала чи не могла писати не відповідають дійсності.

Так згідно тексту заповіту а.с.2 заповіту ОСОБА_4 сама посилалась на похилий вік та стан органів зору і зазначила, що саме на її прохання і в її присутності заповіт прочитано і підписано ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , і ця дія вчинена в присутності свідків ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_9 03 жовтня 1947 року, які також попередньо в голос його прочитали.

Доводи представника позивача про те, що даний заповіт не містить інформації щодо стану здоров`язаповідача вочевидь не ґрунтуютьсяна вимогах закону, так як вище наведені судом нормативно-правові акти не вимагають у випадку посвідчення на прохання особи заповіту від її імені іншою особою подання медичних довідок щодо стану її здоров`я, а тому в заповіті не міститься посилання на таку інформацію і це не є підставою для визнання заповіту недійсним.

Так Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17 звернула увагу на загальнодозвільний підхід законодавця щодо можливості особи, яка опинилася в різних життєвих ситуаціях, скласти заповіт, який може посвідчуватися доволі широким і різноманітним колом осіб, зазначених у статті 1252 ЦК України. Призначення цього - переконатись у дійсній волі особи, яка складає заповіт, і надати їй можливість її виразити, а особам, до спадкування якими прагнув заповідач - отримати це майно у спадщину.

Тому штучно віднаходити підстави для того, аби визнати заповіт нікчемним, коли нотаріус посвідчив заповіт, не відповідає засадам справедливості, адже цим нехтується остання воля заповідача.

Також під час слухання справи сторонами не заявлялось клопотання про допит в суді осіб, які були присутні під час складення заповіту, а тому суд виходячи з принципу диспозитивності вищенаведені обставини встановлює виходячи зі змісту оскаржуваного заповіту.

Також розглядаючи дану справу і даючи оцінку доводам позивача, суд вважає, за необхідне застосувати висновок, викладений в постанові ВП ВС від 25 травня 2021 року у справі № 522/9893/17 відповідно до якого:

- аналіз норм Книги шостої ЦК України (Спадкове право) свідчить, що її нормами визначені вимоги до особи заповідача (стаття 1234 ЦК України), змісту заповіту (статті 1236-1240, 1246 ЦК України), загальні вимоги до форми заповіту (стаття 1247 ЦК України), порядку його посвідчення нотаріусом (статті 1248, 1249, 1253 ЦК України), для яких законодавцем визначені і наслідки їх порушення.

- так у частині першій статті 1257 ЦК України встановлено правило про нікчемність заповіту, складеного з порушенням вимог ЦК України щодо особи заповідача, а також заповіту, складеного з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. При цьому, враховуючи, що за розташуванням вказана стаття є останньою у главі 85 ЦК України про спадкування за заповітом, за правилами розміщення правових норм стаття 1257 встановлює правові наслідки саме тих вимог, які викладені до форми та посвідчення заповіту у главі 85 ЦК України. Виходячи з наведеного недотримання будь-яких інших вимог не може мати наслідком недійсність заповіту на підставі частини першої статті 1257 ЦК України. Тобто контекстуальний аналіз частини першої статті 1257 ЦК України у смисловому зв`язку з іншими нормами дає підстави вважати, що порушеннями вимог до форми і посвідчення заповіту є лише ті, які прямо зазначені у главі 85 ЦК України, її статтях 1247-1249, 1253.

Так позивач просив визнати заповіт ОСОБА_4 від 09.09.2019 року недійсним по тій підставі, що він несвоєчасно зареєстрований посадовою особою, яка його посвідчувала, у Спадковому реєстрі .

Так заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України (частини третя та четверта статті 1247 ЦК України).

Тлумачення норм цивільного законодавства свідчить, що несвоєчасне здійснення державної реєстрації посвідченого заповіту в Спадковому реєстрі не зумовлює його нікчемність та не є підставою для оспорюваності заповіту.

Несвоєчасне подання посадовою особою органу місцевого самоврядування заповіту для державної реєстрації у Спадковому реєстрі є порушенням, допущеним секретарем виконкому сільської ради, яке не впливає на волевиявлення спадкодавця щодо розпорядження власним майном, а лише свідчить про недобросовісне виконанням секретарем сільської ради своїх обов`язків щодо вчинення нотаріальних дій та не є підставою для оспорюваності заповіту.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією ВС , викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 755/8776/18)

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як свідчить аналіз позовної заяви, оспорюючи дійсність заповіту від 09.09.2019 позивачка не посилалася як на підставу своїх вимог на те, що заповіт посвідчений неповноважною особою та не оскаржувала інші обставини складення заповіту, ніж ті які суд навів вище.

Відповідно до ч.1,2 ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (частина перша та друга статті 1257 ЦК України).

У частині другій статті 1247 ЦК України передбачено, що заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Зважаючи на те, що заповіт ОСОБА_4 , посвідчений секретарем виконкому Єгорівської сільської ради 09.09.2019 року , за яким вона все своє майно заповіла на користь доньки ОСОБА_2 складений з дотримання вимог закону, підписаний іншою особою за її дорученням в силу її віку та фізичних можливостей, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі, а позивачем в свою чергу не доведено наявність підстав для визнання заповіту недійсним, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.

Судовий збір сплачено позивачем при звернення до суду , оскільки суд відмовив в задоволенні позову, то відповідно судові витрати позивачеві не відшкодовуються (ст..141 ЦПК України).

На підставі ст. 81, 89, 141, 259, 263- 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним, - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, а у випадку оголошення вступної та резолютивної частини протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ж. В. Теренчук