Справа № 331/2749/24
Провадження № 2/331/1675/2024
29 жовтня 2024 року м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Антоненко М.В.,
за участю секретаря судового засідання Байрамової Д.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, який діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: Запорізький міський центр соціальних служб про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,-
Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району звернувся з позовом в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.
В обґрунтуванні позовної заяви зазначають, що на обліку служби (управління) у справах дітей ЗМР перебуває неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як такий що опинився у складних життєвих обставинах від 07.02.2024 наказ № 532. Підставою взяття дитини на облік є проживання у сім`ї, у якій батьки або особи що їх замінюють, ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дитини.
Дитина разом з тіткою, ОСОБА_3 , проживав
за адресою: АДРЕСА_1 . Мати, ОСОБА_2 , проживає за адресою:
Батько дитини, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , загинув у 2023 році перебуваючи на службі в лавах ЗСУ, захищаючи волю і незалежність України.
17.01.2024 до Відділу служби надійшло подання відділу поліції № 2, ЗРУП ГУНП в Запорізькій області від 16.01.2024, № 1954/42/-/06-2024, щодо усунення причин та умов, що склалися в родині ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
18.01.2024 спеціалістами Відділу служби обстежені умови проживання неповнолітнього ОСОБА_1 , 2007 р.н. Встановлено, що для дитини створені умови для проживання, розвитку. Наявне місця для сну та відпочинку, одяг по сезону, канцелярське приладдя в невеликій кількості.
19.01.2023 до Відділу служби з`явились неповнолітній ОСОБА_1 , 2007 р.н., з тіткою по лінії батька ОСОБА_3 , для надання письмових пояснень з приводу ситуації яка склалась в родині. Згідно пояснень ОСОБА_3 , її племінник 04.01.2024 курив в кімнаті, через це сталось загоряння дивану, перебував в не адекватному стані, імовірно в наркотичному сп`янінні. В її родині проживає з осені 2023 року після смерті батька ОСОБА_4 . Мати, ОСОБА_2 , не приймає участі в житті сина, проживає в Дніпропетровській області. Згідно пояснень неповнолітнього ОСОБА_1 , 2007 р.н., з матір`ю останній раз спілкувався телефоном 08.01.2024 через смс, бажання проживати з нею не має. З тіткою ОСОБА_3 виникають сварки через різні погляди на виховання.
Неповнолітній ОСОБА_1 , 2007 р.н., з 01.09.2023 навчається в
ДНЗ «Запорізький центр професійно-технічної освіти водного транспорту». За період навчання показав себе як учень з початковим рівнем освітніх компетенцій через пропуски занять. Неодноразово керівники проводили профілактичні бесіди в телефонному режимі про важливість освітнього процесу, також запрошували на бесіду з адміністрацією закладу, але жодного разу не прийшов. Також адміністрація закладу зв`язувалась з мачухою ОСОБА_5 , яка повідомила, що не має впливу на пасинка, наразі він проживає з тіткою по лінії батька ОСОБА_3 . Мати, ОСОБА_6 , контакту з освітнім закладом не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з викладачами та майстром виробничого навчання не спілкується, батьківські збори не відвідує.
Відповідно до інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 10» неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на диспансерному обліку не перебуває. Інвалідності не має, систематичного обстеження та лікування не потребує. Щеплений за віком. Останній раз огляд дитини лікарем педіатром 29.01.2024, на прийомі в супроводі тітки, ОСОБА_3 . Мати не приймає участі в обстежені, лікуванні, та оздоровленні хлопчика. Мати разом з дитиною не відвідувала лікаря-педіатра дільничного.
Згідно інформації Управління соціальної підтримки населення Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради, гр. ОСОБА_2 , не перебуває на обліку в управлінні, як отримувач будь-яких державних соціальних допомог, в т.ч. на дитину ОСОБА_1 , 2007 р.н.
За інформацією Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області,
ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не притягувалася, до відділу поліції не доставлялись, скарг про неналежне виконання батьківських обов`язків, зловживання алкогольними чи наркотичними речовинами, жорстокого поводження з дитиною не надходили. За адресою АДРЕСА_3 , здійснювались виклики на лінії «102» з приводу скоєння насильства відносно неї її чоловіком ОСОБА_7 , який в стані алкогольного сп`яніння вдарив заявницю.
06.02.2024 неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доставлений до КНП «Міська дитяча лікарня №5» Запорізької міської ради, на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку.
20.02.2024 у присутності начальника Відділу неповнолітній ОСОБА_1 ,
2007 р.н., влаштований в гуртожиток ДНЗ «Запорізький центр професійно-технічної освіти водного транспорту», де проживає по теперішній час.
04.04.2024 до Відділу з`явилася мати, ОСОБА_2 , яка надала письмові пояснення в яких зазначила, що не має бажання повертати дитину на виховання в свою родину, тому що має з сином складі стосунки. З того часу як неповнолітній мешкає в гуртожитку, вона його постійно матеріально підтримує та купує продукти гігієни та харчування. Проте на думку матері ОСОБА_1 , 2007 р.н., витрачає гроші на наркотичні препарати. Неповнолітній поводить себе неадекватно, може не відповідати на телефонні дзвінки, не піддається її контролю. 24.03.2024 ОСОБА_1 , 2007 р.н., за своєю згодою був заселений в реабілітаційний центр для добровільного лікування можливої наркотичної залежності. Зі слів неповнолітнього, він самовільно залишив центр на 4 день, посилаючись на відсутність солодощів, та повернувся на проживання до гуртожитку. На даний час мати з неповнолітній знайти спільну мову не можуть. Останні 10 років ОСОБА_1 , 2007 р.н., мешкав зі своїм батьком, зустрічі матері з сином відбувалися рідко. Неповнолітній не сприймає ОСОБА_2 як мати, всі намагання з ним порозумітися були марні. ОСОБА_2 не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , 2007 р.н.
10.04.2024 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, розглянуто питання щодо стану виконання батьківських обов`язків матір`ю, ОСОБА_2 , відносно неповнолітнього ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 на засідання комісії не з`явилася, тому що перебуває за межами міста Запоріжжя. ОСОБА_8 надала письмові пояснення, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , 2007 р.н.
Комісія з питань захисту прав дитини при районній адміністрації ЗМР по Олександрівському району розглянувши матеріали справи, враховуючи ставлення матері до дитини, її відсутність на засіданні комісії, вважає наявним факт ухиляння ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що є підставою для позбавлення її батьківських прав.
Станом на 10.04.2024 ОСОБА_2 до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з приводу повернення дитини на виховання в родину не звертались.
Ухвалою від 01.05.2024 року було відкрито провадження у справі.
Ухвалою від 04.09.2024 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.
Представник Органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському направила до суду заяву про розгляд справи без участі. Наполягала на задоволенні позовних вимог.
Відповідачка до суду не з`явилась, відзив не надавала. Про дату час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Відповідно до ч.1 статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України за відсутності відповідачів.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Судом встановлено, що батьками малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03.05.2007 року, є ОСОБА_4 та ОСОБА_9 .
Згідно Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 16.06.2023 року ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у с.Сторожеве, Волноваський район, Донецька область.
Відповідно до витягу з Державного демографічного реєстру №570732 від 01.05.2024 року місцем реєстрації відповідачик до 27.04.2023 року було АДРЕСА_2 .
27.4.2023у ОСОБА_2 була знята з реєстрації.
У судовому засіданні вивчено та оголошено письмові докази, надані позивачем, а саме, копії: свідоцтва про народження неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 серії НОМЕР_1 від 03.05.2017року, ID картки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наказу про взяття на облік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 07.02.2024, свідоцтва про смерть ОСОБА_4 (батька) серії НОМЕР_2 від 16.06.2023 року, ID картки ОСОБА_2 , акту органу внутрішніх справ України про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 06.02.2024 року, пояснення ОСОБА_2 від 04.04.2024, листи з ДНЗ «Запорізький центр професійно-технічної освіти водного транспорту» від 25.01.2024, 23.02.2024, 18.04.2024, листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 01.02.2024 року, подання ВП №2 про усунення причин та умов, що склалися у родині ОСОБА_1 , 2007 р.н. від 16.01.2024 року, термінового заборонного припису стосовно кривдника, актів обстеження умов проживання від 18.01.2024, 06.02.2024, 23.04.2024, повідомлення про дитину ОСОБА_1 , 2007 р.н., яка залишилася без батьківського піклування від 06.02.2024 року, витягу з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя від 05.02.2024 року, пояснення ОСОБА_1 , 2007 р.н. від 23.04.2024 року, довідки ДСЗН відносно ОСОБА_2 від 30.01.2024, довідки ГУПФУ відносно ОСОБА_2 від 05.02.2024 року, довідки ВП №2 відносно ОСОБА_2 від 24.01.2024 року, акту оцінки потреб сім`ї від 09.02.2024 року, висновок районної адміністрації як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 № 20.02/01-19-233 від 17.04.2024.
Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позовних вимог Органу опіки та піклування Запорізької міської ради по Олександрівському району виходячи з наступного.
З наданих доказів встановлено, що неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 07.02.2024 року перебуває на обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах н апідставі клопотання відділу по Олександрівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 07.02.2024 року №05-08/265.
06.02.2024 неповнолітній ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доставлений до КНП «Міська дитяча лікарня №5» Запорізької міської ради, на підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку.
20.02.2024 у присутності начальника Відділу неповнолітній ОСОБА_1 , 2007 р.н., влаштований в гуртожиток ДНЗ «Запорізький центр професійно-технічної освіти водного транспорту», де проживає по теперішній час.
Актом оцінки потреб сім`ї від 09.02.2024 року встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом зі своєю тіткою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Відповідно до листів з ДНЗ «Запорізький центр професійно-технічної освіти водного транспорту» від 25.01.2024, 23.02.2024, 18.04.2024, листа КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №10» від 01.02.2024 року мати ОСОБА_2 контакту з освітнім закладом не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, Мати не приймає участі в обстеженні, лікуванні та оздоровленні дитини.
Відповідно до акту обстеження умов проживання від 23.04.2024, року мати ОСОБА_2 не виконує свої обов`язки у вихованні дитини.
Згідно інформації Управління соціальної підтримки населення Департаменту соціального захисту населення Запорізької міської ради, гр. ОСОБА_2 , не перебуває на обліку в управлінні, як отримувач будь-яких державних соціальних допомог, в т.ч. на дитину ОСОБА_1 , 2007 р.н.
За інформацією Відділу поліції № 2 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області,
ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності не притягувалася, до відділу поліції не доставлялись, скарг про неналежне виконання батьківських обов`язків, зловживання алкогольними чи наркотичними речовинами, жорстокого поводження з дитиною не надходили. За адресою АДРЕСА_3 , здійснювались виклики на лінії «102» з приводу скоєння насильства відносно неї її чоловіком ОСОБА_7 , який в стані алкогольного сп`яніння вдарив заявницю.
Станом на 10.04.2024 ОСОБА_2 до служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з приводу повернення дитини на виховання в родину не звертались.
Тобто, з наведеного вбачається, що мати свідомо самоусунулась від виконання батьківських обов`язків.
Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Право дитини на належне батьківське виховання, відповідно до ст.152 Сімейного кодексу України, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Частиною другою статті 157 Сімейного кодексу України передбачено, що той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Суду був наданий висновок районної адміністрації як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей
Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Пленум Верховного Суду України у абзаці другому п. 16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
У п. 15 цієї ж Постанови роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Згідно із ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 № 789-ХІІ (далі - Конвенція), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Відповідно до статті 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.
Частиною 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінки.
Відповідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Аналіз зазначених положень закону, практики Європейського суду з прав людини дає можливість зробити висновок, що підставою позбавлення батьківських прав батьків є виникнення в сім`ї обставин, коли батьки внаслідок свідомої, винної поведінки не виконують своїх обов`язків щодо виховання, утримання, розвитку дітей, їх навчання та лікування і коли таку ситуацію неможливо виправити іншими заходами.
З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні в матеріалах справи докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає, що дійсно ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно неповнолітньої дитини дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить той факт, що вона самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, не приймає участі в житті та вихованні сина. У діях відповідачки проявляється пасивна поведінка по відношенню до дитини.
Матеріали справи містять належні та допустимі докази в розумінні ст.ст. 12, 81 ЦПК України на підтвердження того, що відповідачка байдуже ставиться до сина, на які позивач посилається, як на підставу задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав.
З урахуванням зазначеного, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку з чим, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
В силу ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або визначаються судом.
Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
За результатами розгляду справи та дослідження наданих доказів, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_2 є матір`ю неповнолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та відповідно до закону несе обов`язок матеріального забезпечення дитини.
Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
Разом з цим, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до положень ст. 169 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд,-
Позов Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району, який діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , 3-я особа: Запорізький міський центр соціальних служб про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,- задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_3 на користь фізичної чи юридичної особи, на утриманні якої буде перебувати дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частини доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, затвердженого для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30.04.2024 року до повноліття дитини.
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Копію заочного рішення не пізніше двох днів з дня його складання надіслати відповідачці рекомендованим листом із повідомленням.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідачки. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вищезазначених строків, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя М.В. Антоненко