УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/10381/24

Провадження №: 4-с/755/89/24

"17" вересня 2024 р. м.Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Коваленко І.В.,

за участю секретаря судових засідань - Назарової І.В.,

учасники справи:

представник заявника - адвокат Новак Н.Ю.,

зацікавлена особа (стягувач) - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця, особа, бездіяльність та дії якої оскаржується - Старший державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бондар Олександр Дмитрович, зацікавлена особа: ОСОБА_1 ,

встановив:

18.06.2024 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшла скарга ОСОБА_2 , в інтересах якого діє - адвокат Новак Наталія Юріївна, заінтересовані особи: старший державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києва Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондар Олександр Дмитрович, ОСОБА_1 , на дії державного виконавця, яка 18.06.2024 була передана в провадження судді Коваленко І.В. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Представник заявника адвокат Новак Н.Ю., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звертаючись з даною скаргою, просила суд:

«1. Поновити строк на подання цієї Скарги, як пропущений з поважних причин.

2. Прийняти цю Скаргу до розгляду та відкрити провадження по справі.

3. Скаргу задовольнити.

4. Визнати протиправною бездіяльність державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондар Олександра Дмитровича у ВП № НОМЕР_5 про стягнення аліментів щодо:

- не скасування арешту з рахунку НОМЕР_1 , відкритому у АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 );

- не повернення ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) безпідставно списаних грошових коштів в сумі 81 404,09 грн.;

- винесення Постанови про стягнення заборгованості зі сплати аліментів у ВП НОМЕР_5 у загальному порядку тільки 07.06.2024.

5. Визнати протиправними дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондар Олександра Дмитровича у ВП № НОМЕР_5 про стягнення аліментів щодо:

- списання з рахунку Боржника НОМЕР_1 в АТ «ОЩАДБАНК» за Платіжною інструкцією № 18790 від 10 квітня 2024 року, виданою у ВП № НОМЕР_5, з рахунку ЦА0011688 в АТ «ОЩАДБАНК» грошових коштів у сумі 81 404,09 грн.;

- видання Платіжної інструкції № 22364 від 15 травня 2024 року у ВП № НОМЕР_5. про списання з рахунку ЦА0011688 в АТ «ОЩАДБАНК» грошових коштів у сумі 96 156,69 гри.;

6. Зобов`язати державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондар Олександра Дмитровича зняти арешт з рахунку НОМЕР_1 , відкритому у АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

7. Зобов`язати державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондар Олександра Дмитровича зарахувати стягнуті за Платіжною інструкцією № 18790 від 10 квітня 2024 року у ВП № НОМЕР_5 81 404,09 грн. у якості погашення заборгованості із сплати аліментів в порядку, передбаченому ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження».

8. Стягнути з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) витрати з оплати професійної правничої допомоги адвоката.»

Скаргу обґрунтовано тим, що в провадженні старшого державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондар Олександра Дмитровича (надалі - «Державний виконавець») перебуває Виконавче провадження НОМЕР_5 про стягнення аліментів. Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі - «Боржник»), Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (надалі - «Стягувач»).

Постановою державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Христюк Ірини Вячеславівни від 27.09.2019 було відкрито Виконавче провадження НОМЕР_5 з примусового виконання Виконавчого листа №755/1020/19, виданого 25.09.2019 Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.01.2019 і до досягнення дитиною 23 річного віку.

За постановою про скасування заходів примусового виконання від 21.01.2021 головного державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арійончик Катерини Володимирівни про скасування заходів примусового виконання у ВП НОМЕР_5 від 21.01.2021 було встановлено, що станом на 21.01.2021 заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 погашена в повному обсязі.

04.01.2024 на адресу Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) у ВП №30165373 надійшло Повідомлення Стягувачки від 30.12.2023 про закінчення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчання.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досяг 23-вічного віку. Натомість, за Повідомленням старшого державного виконавця Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦЦМУ МЮ (м. Київ) Бондар О.Д. від 08.01.2024 у ВП № НОМЕР_5 станом на 08.01.2024 у Боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 05.01.2024 за період з 18.01.2019 по 31.12.2023 становить 96 156.69 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці.

Окрім того, незважаючи на те, що у січні 2024 року син Боржника досяг 23-річного віку, а принаймні з грудня 2023 року він припинив навчання, відтак стягнення аліментів на його утримання припинилося, з урахуванням того, що у квітні 2024 з рахунку Боржника було примусово списано 81 423,14 грн., згідно Довідки-розрахунку від 09.05.2024 заборгованість Боржника збільшилася до 103 249,59 грн.

При цьому, згідно згаданої Довідки-розрахунку від 09.05.2024 за період з лютого 2021 року по грудень 2023 року (36 місяців) боржником на утримання повнолітнього сина було сплачено 264 539,02 грн., що в середньому відповідає 7 348,31 грн. на місяць, а з врахуванням примусово стягнутих 81 423,14 грн. - 9 610,06 грн. на місяць ((264 539,02 + 81 423,14)/36 = 9 610,06).

У подальшому постановою старшого державного виконавця Дніпровського ВДВС у місті Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Бондар Олександра Дмитровича у ВП № НОМЕР_5 від 09.01.2024 було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, що належать Боржнику, в тому числі на рахунок НОМЕР_3 , відкритий у АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКГІП НОМЕР_2 ).

За таких обставин, 29.03.2024 до старшого державного виконавця ОСОБА_6 звернувся уповноважений представник Боржника - адвокат Бутенко О.А. та просив зняти арешт, накладений на рахунок НОМЕР_3 , відкритий у АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я Боржника, повідомив, що згаданий рахунок призначений виключно для перерахування грошового забезпечення військовослужбовця, яким є Боржник, надав відповідні докази.

Оскільки арешт зі згаданого рахунку не був знятий, 01.05.2024 до старшого державного виконавця ОСОБА_6 звернувся інший уповноважений представник Боржника - адвокат Новак Н.Ю., яка повторно просила зняти арешт, накладений на рахунок НОМЕР_4 , відкритий у АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я Боржника, повідомила, що згаданий рахунок призначений виключно для перерахування грошового забезпечення військовослужбовця, яким є Боржник, надала відповідні докази; також просила вирішити питання про повернення Боржнику протиправно списані з рахунку НОМЕР_3 , відкритому у АТ «ОЩАДБАНК», грошові кошти, які є грошовим забезпеченням військовослужбовця.

Так за Платіжною інструкцією № 18790 від 10 квітня 2024 року, виданою у ВП № НОМЕР_5, з рахунку НОМЕР_3 в АТ «ОЩАДБАНК» про списання 96 156,69 грн. були списані всі грошові кошти Боржника у сумі 81 404,09 грн.

Наразі за Платіжною інструкцією № 22364 від 15 травня 2024 року, виданою у ВП № НОМЕР_5, з рахунку НОМЕР_3 в АТ «ОЩАДБАНК» ще підлягають до списання грошові кошти у сумі 96 156,69 грн.

Арешт з рахунку НОМЕР_3 в АТ «ОЩАДБАНК» до цього часу не знятий, протиправно списані грошові кошти не повернуті, Боржник позбавлений можливості отримувати грошове забезпечення військовослужбовця, в чому об`єктивно вбачається порушення його прав, охоронюваних Законом.

23 липня 2024 року ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_2 поновлено строк на звернення зі скаргою до суду; прийнято скаргу та призначено її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва на «01» серпня 2024 року.

Витребувано з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № НОМЕР_5.

01 серпня 2024 року (Вх.№43091) до суду надійшли заперечення заінтересованої особи - стягувача ОСОБА_1 (а.с.53-64)

19 серпня 2024 року (Вх.№45848) з Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надійшли належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження ВП № НОМЕР_5.

16 вересня 2024 року скаржник та його представник - адвокат Новак Н.Ю. у судовому засіданні вимоги скарги підтримав та просила їх задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Суб`єкт оскарження - старший державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Дєдова-Осипенко Валерія Юріївна у судове засідання не з`явилась, начальник відділу Біляєв Б. надіслав до суду листа, в якому просив проводити судовий розгляд за відсутності державного виконавця.

Заінтересована особа - боржник ОСОБА_2 та його представник - адвокат Новак Н.Ю. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , у зв`язку з її необґрунтованістю.

Вислухавши скаржника та його представника, заінтересовану особу - стягувача, дослідивши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 15.04.2019 року частково задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_5 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку з продовженням навчання. Присуджено до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 18.01.2019 року і до досягнення ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 23 (двадцяти трьох) річного віку. Право на утримання (стягнення аліментів) припиняється у разі припинення навчання. В іншій частині позову - відмовлено.

Згідно до вимог статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

При цьому виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст. 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Європейський суд з прав людини, надаючи тлумачення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Case of Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом, а виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися, як складова частина суду. Таким чином, остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, повинно бути виконаним, що відповідає принципу верховенства права, який договірні сторони зобов`язалися поважати, ратифікуючи вказану Конвенцію.

Умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, чітко визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України «Про виконавче провадження».

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводиться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Згідно п. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

В порядку розділу VII ЦПК України "Судовий контроль за виконанням судових рішень", ст. 447 ЦПК України, передбачене право сторін виконавчого провадження на звернення до суду із скаргою в разі, якщо вони вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Європейський Суд з прав людини у рішенні «ОСОБА_8 проти Італії» (Case of Immobiliare Saffi v. Italy) наголошував, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Статтею 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з приписами ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувана про примусове виконання рішення.

Згідно положення ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25 вересня 2019 року стягувач ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про прийняття до виконання виконавчого листа. (а.с.138 т.1)

27 вересня 2019 року, на підставі заяви стягувача та виконавчого листа, з метою примусового виконання рішення суду, державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Христюк Іриною Вячеславівною винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_5 з примусового виконання виконавчого листа №755/1020/19, виданого 25.09.2019 Дніпровським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.01.2019 і до досягнення дитиною 23 річного віку. (а.с.142-143 т.1)

12.01.2021 року державним виконавцем складено Розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, згідно якого загальний розмір заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.01.2021 року становить 71 147,11 грн. (а.с.164 т.1).

12.01.2021 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника.

За правилами частини третьої статті 7 Закону України "Про виконавче провадження" у разі наявності заборгованості за виконавчими документами про стягнення періодичних платежів або заперечення її розміру боржником стягувач має право пред`явити виконавчий документ для примусового виконання.

Згідно п.2 ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Умови звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника регламентуються ст.68 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертається у разі відсутності в боржника коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішень про стягнення періодичних платежів, зокрема аліментів.

За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.

Порядок звернення стягнення на заробітну плату також визначається розділом Х «Звернення стягнення на заробітну плату та інші види доходів боржника» Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року (далі - Інструкція), у відповідності до якої про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи (частина третя статті 68 Закону № 1404-VIII).

Отже, 12.01.2021 головний державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арійончик К.В., через наявну заборгованість, встановивши, що боржник отримує дохід в Службі безпеки України, керуючись статтями 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження», винесла постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. (а.с.249-250 т.1, а.с.1-4 т.2)

У вказаній постанові державний виконавець, встановивши, що заборгованість станом на 01.01.2021 становить 71 147,11 грн., зобов`язала установу, в якій працює боржник, здійснювати утримання в розмірі 50% із заробітної плати боржника, з яких 16,6% - в рахунок поточних платежів, 33,4 % - в рахунок погашення заборгованості. Заборгованість в подальшому нараховувати відповідно до заробітної плати боржника.

За правилами статті 69 Закону України «Про виконавче провадження», підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці здійснюють відрахування із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а в разі якщо такий строк не встановлено, - до десятого числа місяця, наступного за місяцем, за який здійснюється стягнення. Такі підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці щомісяця надсилають виконавцю звіт про здійснені відрахування та виплати за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

У разі припинення перерахування коштів стягувачу підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи - підприємці не пізніш як у триденний строк повідомляють виконавцю про причину припинення виплат та зазначають нове місце роботи, проживання чи навчання боржника, якщо воно відоме.

Згідно статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості: у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків; за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Період стягнення аліментних платежів є безперервним. Момент його закінчення залежить від настання тих чи інших обставин, визначених у рішенні суду, якими зумовлено припинення підстав для їх сплати; зокрема, чи не припинить навчання повнолітня дитина, у разі, якщо вона продовжить навчання - не більше ніж до досягнення ОСОБА_7 23 років.

Тож державний виконавець, виконуючи таке рішення суду, у межах своїх повноважень має з`ясовувати питання настання обставин, з якими суд пов`язував припинення нарахування стягувачеві та сплати ним аліментних платежів. У разі встановлення таких обставин державний виконавець вправі ухвалювати відповідне процедурне рішення, зокрема, про закінчення виконавчого провадження у разі фактичного повного виконання судового рішення боржником, про відкриття виконавчого провадження - у разі подання виконавчого документа протягом періоду, на який присуджені платежі, а у разі існування заборгованості - вчиняти дії із її стягнення на користь стягувача у межах періоду, визначеного судом у резолютивній частині судового рішення, яке виконується.

З 21.12.2023 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був відрахований зі складу здобувачів вищої освіти як такий, що завершив навчання другого (магістерського) рівня освіти і здобув відповідну кваліфікацію відповідно до наказу від 19.12.2023 №455, що підтверджується довідкою державного торговельно-економічного університету (а.с.160 т.2)

21.01.2021 року, у зв`язку з відсутністю у боржника заборгованості по сплаті аліментів, головним державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Арійончик Катериною Володимирівною, винесено постанову про зняття арешту з усіх рахунків, що належать боржнику ОСОБА_2 . (а.с.225-226 т.1)

Того ж дня, 21.01.2021 року державний виконавець виніс постанови про скасування заходів примусового виконання, про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, у праві полювання та про скасування інших обмежень.

Того ж дня, 21.01.2021 року державний виконавець, враховуючи відсутність обставин, які б зумовлювали припинення підстав для стягнення аліментів, встановивши, що боржник продовжує отримувати дохід в Службі безпеки України, керуючись статтями 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження», винесла постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. (а.с.221-223 т.1)

04.01.2024 на адресу Дніпровського ВДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) у ВП №30165373 надійшло повідомлення Стягувачки від 30.12.2023 про закінчення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчання.

08.01.2024 року та 01.03.2024 року державним виконавцем направлялись запити до державної податкової служби про джерела та/або суми доходів, нарахованих податковими агентами на користь боржників - фізичних осіб, та розміри утриманого податку з доходів боржників-фізичних осіб, та/або загальну суму річного доходу, задекларованого боржником - фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи, та суму утриманого податку (для фізичних осіб, які є самозайнятими особами), та/або загальну суму доходу та суму податку за звітний період, задекларованих боржником - фізичною особою - підприємцем в податковій декларації платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця.

05.01.2024 року державним виконавцем складено довідку-розрахунок заборгованості зі слати аліментів, згідно якої загальний розмір заборгованості станом на 01.01.2024 року становить 96 156,69 грн. (а.с.118-120 т.2)

08.01.2024 року державний виконавець, через наявну заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.01.2024 складала 96 156, 69 грн., керуючись нормами статей 9, 71 Закону України «Про виконавче провадження», вніс дані про боржника ОСОБА_2 до Єдиного реєстру боржників та винесено постанови про тимчасові обмеження боржника; виніс постанову про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України (а.с.123-124 т.2); у праві керування транспортними засобами (а.с.127-128 т.2); у праві полювання (а.с.130-131 т.2).

09.01.2024 року та 13.03.2024 року державним виконавцем на адресу Служби безпеки України направлялись вимоги про надання звітів про відрахування аліментів, а також вимогу бухгалтеру СБУ для роз`яснення порядку здійснення відрахувань із заробітної плати боржника. (а.с.132-133 т.2)

09.01.2024 року державним виконавцем, керуючись ст.56 Закону України «Про виконавче провадження, через наявну заборгованість зі сплати аліментів, винесено постанову про арешт коштів боржника, яку направлено до відповідних банків, сторонам виконавчого провадження.

17.01.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досяг 23-вічного віку.

20.03.2024 року державним виконавцем на адресу Служби безпеки України направлено вимогу про повідомлення причин відмінності у доходах та утриманих податках із доходів боржника за 2023 рік, які зазначені в отриманих від СБУ звітах про здійснені відрахування та виплати.

Звертаючись до суду з даною скаргою, заявник, як на підставу для її задоволення, посилається на неправомірність дій державного виконавця щодо накладення арешту на кошти боржника, які містяться на банківському зарплатному рахунку, оскільки кошти, які надходять на зарплатний рахунок є єдиним засобом для існування, а тому вважає, що вказаними діями державного виконавця порушуються його права.

Згідно із ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо в заяві стягувача зазначено рахунки боржника у банках, інших фінансових установах, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження накладає арешт на кошти боржника.

У разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ч. 1 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Частиною 4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений виключний перелік підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини.

Однією із підстав для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини може бути, зокрема: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. (п.1 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження»).

Зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Таких же висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі N 905/361/19 (провадження N 12-28гс20).

Отже, саме на банк, який виконує постанову виконавця про арешт коштів боржника, покладається обов`язок визначити статус коштів і рахунка, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, - повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути постанову без виконання.

Водночас, при наявності непогашеної заборгованості із сплати періодичних платежів, зокрема: аліментів, зняття виконавцем арешту з коштів боржника може відбуватись у випадку та на підставі вимог п.7 ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

З огляду на викладене, суд вважає, що у випадку, коли на стадії накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, державний виконавець за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення виявив непогашену заборгованість із сплати аліментів, то арешт на такі грошові кошти не підлягає зняттю лише на підставі відповідного повідомлення банку або заяви боржника з наданням ним відповідних документів на підтвердження цього.

Крім того, арешт на рахунки боржника не унеможливлює отримання заробітної плати ним, за його бажанням, готівкою через касу роботодавця або поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу), а тому доводи скаржника про те, що накладення арешту на грошові кошти боржника порушує його право на отримання заробітної плати є необґрунтованим.

Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15 та Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 у справі № 756/1927/15-ц.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги скаржника щодо визнання протиправною бездіяльності державного виконавця в частині не скасування арешту з рахунку НОМЕР_1 , відкритому у АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), а також вимоги щодо зобов`язання державного виконавця зняти арешт з рахунку НОМЕР_1 , відкритому у АТ «ОЩАДБАНК» на ім`я ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Щодо вимоги про визнання протиправними дії державного виконавця в частині списання з рахунку Боржника НОМЕР_1 в АТ «ОЩАДБАНК» за Платіжною інструкцією № 18790 від 10 квітня 2024 року, виданою у ВП № НОМЕР_5, з рахунку НОМЕР_1 в АТ «ОЩАДБАНК» грошових коштів у сумі 81 404,09 грн.; видання Платіжної інструкції № 22364 від 15 травня 2024 року у ВП № НОМЕР_5. про списання з рахунку НОМЕР_1 в АТ «ОЩАДБАНК» грошових коштів у сумі 96 156,69 грн.

Судом встановлено, що 10 квітня 2024 року з рахунку НОМЕР_3 в АТ «ОЩАДБАНК», відкритому на ім`я ОСОБА_2 , відбулась платіжна операція зі списання коштів у сумі 81 404,09 грн., направлених на погашення арештованої суми, що підтверджується випискою по картковому рахунку (а.с.214-215 т.2)

Порядок виконання надавачами платіжних послуг дебетового переказу коштів без згоди платника регулюється розділом IV Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України 29.07.2022 № 163 (надалі - Інструкція).

Згідно пункту 60 Інструкції, ініціатором платіжної операції під час дебетового переказу коштів із рахунку платника без його згоди (далі - примусове списання (стягнення) коштів) є орган державної виконавчої служби (державні виконавці)/приватні виконавці та контролюючий орган (далі - стягувач).

Згідно пункту 61 Інструкції, надавач платіжних послуг платника виконує примусове списання (стягнення) коштів із рахунків, відкритих платникам відповідно до нормативно-правового акта Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг.

Відкликати платіжну інструкцію Стягувач має право до моменту писання коштів з рахунку платника. (пункт 72 Інструкції).

Надавач платіжних послуг платника після списання за платіжною інструкцією стягувача суми в розмірі, яка визначена документом про арешт коштів, і якщо немає на виконанні за цим рахунком інших документів про арешт коштів, відновлює видаткові операції за рахунком платника та приймає до виконання платіжні інструкції платника. (пункт 81 Інструкції).

З огляду на викладене, суд вважає, що після накладення арешту на грошові кошти боржника-фізичної особи, що знаходяться на рахунку боржника та є заробітною платою боржника, державний виконавець передчасно зініціював платіжну операцію зі списання коштів за рахунку боржника, оскільки в даному випадку, виявивши за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення непогашену заборгованість із сплати аліментів, повинен був, керуючись статтями 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження», винести постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника, яку направити для виконання за місцем роботи боржника.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що до задоволення підлягають вимоги скарги в частині визнання протиправними дії державного виконавця щодо списання з рахунку Боржника НОМЕР_1 в АТ «ОЩАДБАНК» за Платіжною інструкцією № 18790 від 10 квітня 2024 року, виданою у ВП № НОМЕР_5, з рахунку НОМЕР_1 в АТ «ОЩАДБАНК» грошових коштів у сумі 81 404,09 гривень та щодо видання Платіжної інструкції № 22364 від 15 травня 2024 року у ВП № НОМЕР_5. про списання з рахунку НОМЕР_1 в АТ «ОЩАДБАНК» грошових коштів у сумі 96 156,69 грн.

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги скаржника щодо визнання протиправною бездіяльності державного виконавця в частині не повернення ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) безпідставно списаних грошових коштів в сумі 81 404,09 гривень, оскільки в даному випадку повернення вже списаних грошових коштів можливе шляхом пред`явлення кондикційного позову та за умови наявності підстав, передбачених статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача відповідне майно (у тому числі грошові кошти).

Оскільки вимога щодо зобов`язання державного виконавця зарахувати стягнуті за Платіжною інструкцією № 18790 від 10 квітня 2024 року у ВП № НОМЕР_5 81 404,09 грн. у якості погашення заборгованості із сплати аліментів в порядку, передбаченому ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», є похідною від попередньої (неповернення безпідставно списаних коштів), вона задоволенню не підлягає.

Оцінюючи доводи і аргументи учасників справи, а також надані учасниками справи докази, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, викладену зокрема в рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», відповідно до якої хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. "РуїзТорія проти Іспанії" (RuizToriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29).

Виходячи зі змісту статті 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, виходячи з принципів розумності, пропорційності, виваженості, справедливості, меж дозволеного втручання, балансу інтересів сторін, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення скарги.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 259-261, 268, 352-355, 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

п о с т а н о в и в :

Cкаргу ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця, особа, бездіяльність та дії якої оскаржується: Старший державний виконавець Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Бондар Олександр Дмитрович, зацікавлена особа: ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бондара Олександра Дмитровича у ВП № НОМЕР_5 про стягнення аліментів щодо:

- списання з рахунку Боржника НОМЕР_1 в АТ «ОЩАДБАНК» за Платіжною інструкцією № 18790 від 10 квітня 2024 року, виданою у ВП № НОМЕР_5, з рахунку НОМЕР_1 в АТ «ОЩАДБАНК» грошових коштів у сумі 81 404,09 грн.;

- видання Платіжної інструкції № 22364 від 15 травня 2024 року у ВП № НОМЕР_5. про списання з рахунку НОМЕР_1 в АТ «ОЩАДБАНК» грошових коштів у сумі 96 156,69 грн.

В задоволенні скарги в іншій частині - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 18 жовтня 2024 року.

Суддя: І.В.Коваленко