Справа №521/8255/24
Провадження №2/521/4598/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря Онуфрієнко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за теплову енергію у розмірі 29049,09 гривень та судові витрати у розмірі 3028,00 гривень.

Позов обґрунтований такими обставинами. КП «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру АДРЕСА_1 , в якій мешкає відповідач, особовий рахунок № НОМЕР_1 . Позивач зазначив, що станом на 01 серпня 2023 року за особовим рахунком відповідача № НОМЕР_1 існує заборгованість в сумі 29049,09 гривень, що свідчить про невиконання ним, як споживача комунальної послуги, свого зобов`язання по сплаті наданих йому послуг та порушенні прав комунального підприємства, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

07 жовтня 2024 року відповідачем було надано заяву, в якій зазначив, що немає можливості сплати заборгованість в повному розмірі. Вказав, що є особою з інвалідністю та його доходом є пенсія по інвалідності. Надав до суду квитанції про часткову оплату заборгованості за теплову енергію. Крім того, ОСОБА_1 просив суд звільнити його від сплати судового збору на підставі п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір».

Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

КП «Теплопостачання міста Одеси» створено на підставі рішення ОМР від 27 червня 2006 року № 101-V, шляхом злиття КП «Одесатеплоенерго» та КП «Одестеплокомуненерго».

Судом встановлено, щоКП «Теплопостачання міста Одеси» забезпечує тепловою енергією квартиру АДРЕСА_1 .

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 проживає в квартирі АДРЕСА_1 .

Факт проживання ОСОБА_1 за вказаною адресою також не заперечувався останнім у заяві від 07 жовтня 2024 року.

КП «Теплопостачання міста Одеси» на ім`я споживача ОСОБА_1 було відкрито особовий рахунок №НОМЕР_1 (а.с. 5-8).

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 67, 68 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно ст. 162 ЖК України, плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Встановлення тарифів є компетенцією відповідних органів влади та місцевого самоврядування.

Статтею 162 ЖК України визначено, що наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартину плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до ст. 25 вищезазначеного Закону у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги за кожен розрахунковий період окремо, якщо він фактично отримував такі послуги.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно законодавства та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений у пункті 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до висновку Верховного Суду України, висловленого у постанові від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951 цс 15, хоч у частині першій статті 19 Закону й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 вересня 2018 року у справі №750/12850/16-ц і у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року у справі №642/2858/16).

Відповідно до реєстру нарахування і оплати абоненту ОСОБА_1 (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) заборгованість відповідача за спожиту теплову енергію за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 01 серпня 2023 року складає 29049,09 гривень та розрахована за період з листопада 2006 року по серпень 2023 року (а.с. 5-8).

Разом із цим, як вбачається із наданих відповідачем квитанцій, останнім після 01 серпня 2023 року було здійснено часткову оплату заборгованості відповідача за спожиту теплову енергію, а саме: 14.11.2023 року на суму 500,00 гривень, 13.12.2023 року на суму 1000,00 гривень, 19.01.2024 року на суму 1000,00 гривень, 12.02.2024 року на суму 1000,00 гривень, 18.03.2024 року на суму 1000,00 гривень, 12.04.2024 року на суму 1000,00 гривень, 05.2024 року на суму 200,00 гривень, 12.07.2024 року на суму 500,00 гривень, 13.08.2024 року на суму 400,00 гривень, 13.09.2024 року на суму 500,00 гривень.

Загальний розмір коштів, які були внесені відповідачем в рахунок погашення заборгованості після 01 серпня 2023 року складає 7100,00 гривень.

Суд не бере до уваги надану відповідачем квитанцію за 20.06.2023 року на суму 515,04 гривень, оскільки вона вже врахована позивачем в розрахунку заборгованості (а.с. 7).

Таким чином, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за теплову енергію у розмірі 21949,09 гривень (29049,09 гривень - 7100,00 гривень).

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги КП «Теплопостачання міста Одеси» підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 1, ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Ціна позову по даній справі становить 29049,09 гривень, який задоволено на 77,5%.

Відповідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» розмір ставки судового збору за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача на користь КП «Теплопостачання міста Одеси» становить 2346,70 гривень (77,5% задоволених позовних вимог).

Разом із цим, ОСОБА_1 просить суд звільнити його від сплати судового збору, посилаючись на його майновий стан.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Згідно ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Так, відповідно до довідки про доходи №3996 3096 0192 8917 від 31.05.2024 року вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Малиновському об`єднаному управління ПФУ в Одеській області і отримує пенсію по інвалідності. Сума пенсії за період з 01.12.2023 року по 31.05.2024 року складає 15735,00 гривень.

Тобто річний дохід ОСОБА_1 приблизно становить 31500,00 гривень, з яких 5% = 1573,60 гривень.

Враховуючи те, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу відповідача, клопотання останнього про звільнення від сплати судового збору підлягає задоволенню.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи те, що відповідача звільнено від сплати судового збору, та позов задоволено частково, суд вважає за необхідне повернути з державного бюджету на користь позивача судовий збір у розмірі 2346,70 гривень (77,5% задоволених позовних вимог).

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 16, 525, 526, 530 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ,на користь Комунального підприємства «Теплопостачання міста Одеси», адреса реєстрації: вул. Балківська, 1-Б, м. Одеса, 65029, р/р НОМЕР_3 в Філія Одеське ОУ АТ «Ощадбанк», МФО 328845, заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі 21949 (двадцять одну тисячу дев`ятсот сорок дев`ять) гривень 09 копійок.

Встановити порядок виконання рішення, відповідно до якого, рішення є підставою для повернення Державною казначейською службою України в Одеській області, адреса місцезнаходження: вул. Садова, буд. 1- А, м. Одеса, 65023, , Комунальному підприємству «Теплопостачання міста Одеси», адреса реєстрації: вул. Балківська, 1-Б, м. Одеса, 65029, , з державного бюджету судовий збір у розмірі 2346 (дві тисячі триста сорок шість) гривень 70 копійок, який було сплачено на р/р UA0015757, отримувач: ГУК в Од.обл./Хаджибейськ. р-н/22030101, , згідно квитанції № 1165 від 23 квітня 2024 року.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 14 жовтня 2024 року.

Суддя: Ю.В. Тополева