УХВАЛА

Справа № 564/4164/24

06 листопада 2024 року

Суддя Костопільського районного суду Рівненської області Снітчук Р.М., перевіривши в м. Костопіль позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про виділ в натурі в особисту приватну власність належної їй на праві спільної часткової власності 31/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що за адресою: АДРЕСА_1 , припинивши право спільної часткової власності на вказаний об`єкт нерухомості.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК Україниу позовній заяві зазначається, зокрема, ціна позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Ціна позову це грошовий вираз майнових вимог позивача. Ціна позову визначається лише щодо майнових вимог, тобто тих вимог, які мають грошову оцінку. Ціну позову визначає позивач у позовній заяві.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності визначається дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Оскільки позовна вимога про виділ частки з майна, що перебуває у приватній спільній частковій власності є вимогою майнового характеру, позивач зобов`язаний у позовній заяві зазначити ціну позову, враховуючи дійсну вартість нерухомого майна.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутністю за дійсною вартістю майна на час розгляду спору. Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продане в даному населеному пункті чи місцевості.

Ціна позову визначається від ринкової вартості майна на момент звернення до суду та повинна бути підтверджена відповідними відомостями (оцінкою відповідної установи).

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивач при зверненні з позов до суду не визначила вартості спірного майна, та не долучила, актуальної довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості, яка б підтверджувала таку ціну.

В порушення зазначених вимог подана позовна заява не містить відомостей про вартість майна, а також ціни позову, в результаті чого неможливо також і визначити розмір судового збору, який повинен бути сплачений відповідно до положеньЗакону України «Про судовий збір».

Відповідачем у позовній заяві вказано ОСОБА_2 , однак з інформації з Державного реєстру речових на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №387718788 від 22.07.2024 року вбачається, що власником 1/1 частки квартири АДРЕСА_2 ) є ОСОБА_3 , однак позивач не залучає її як співвідоповідача чи третю особу до участі у справі.

Згідно ч. 1 ст. 175 ЦПК України позовна заява підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Так, ст 60, 62, 64 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки, обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.

Згідно частини 3 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Відповідно до статті 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Відповідність копії документа, що підтверджує повноваження представника, оригіналу може бути засвідчена підписом судді. Оригінали документів, зазначених у цій статті, копії з них, засвідчені суддею, або копії з них, засвідчені у визначеному законом порядку, приєднуються до матеріалів справи.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що представник за довіреністю не є особою, яка може здійснювати представництво інтересів сторони у даній цивільній справі.

Разом з тим, до позовної заяви долучено договір-доручення ТОВ «Агенство Макоша», в особі директора Дуки О.В., проте представник за довіреністю не є особою, яка може здійснювати представництво інтересів сторони у даній цивільній справі, яка підлягає розгляду в порядку загального позовного провадження.

Таким чином встановлено, що вказана позовна заява не відповідає вимогам п. 4, 5 ч.3 ст. 175, ч. 5 ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 , ч. 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Враховуючи те, що позивачем при поданні зазначеної позовної заяви не дотримано вимог п. 4, 5 ч. 3 ст. 175, ч. 4, ч. 5 ст. 177 ЦПК України, відповідно до положень ч. 1, ч. 2 ст. 185 ЦПК України вважаю за вірне залишити зазначену позовну заяву без руху та надати позивачу строк для усунення її недоліків.

На підставі викладеного і керуючись п. 4, 5, 6 ч. 3 ст. 175, ч. 4, ч. 5 ст. 177, ст. 184, ч. 1, ч. 2 ст. 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в натурі частки нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власнсоті залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити зміст ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяР. М. Снітчук