ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

Іменем України

03 жовтня 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 4823/18/21

Апеляційне провадження № 22ск/4823/13/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючої-судді: Шитченко Н.В.,

із секретарем: Зіньковець О.О.,

стягувач: Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс»,

заявник: ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи справу за заявою ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 23 грудня 2014 року у справі № 4401-9/1312/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 23 грудня 2014 року у справі № 4401-9/1312/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким з неї на користь банку стягнуто заборгованість за кредитним договором № 500942386 від 23 травня 2014 року, зокрема: за кредитом 77 147,21 грн, за відсотками 5 056,29 грн, по комісії 10 096,83 грн, штраф 1000 грн, а також судові витрати: витрати по сплаті третейського збору в сумі 400 грн.

Одночасно у заяві ОСОБА_1 просила поновити їй строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, посилаючись на те, що участі у розгляді справи третейським судом не брала, матеріали справи № 4401-9/1312/14 не отримувала, рішення третейського суду від 23 грудня 2014 року на її адресу не надходило. Про існування оскаржуваного рішення ОСОБА_1 дізналася після отримання копії ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2020 року у справі №751/3553/15-ц, з матеріалів якої заявниці стало відомо, що 24 квітня 2015 року Новозаводським районним судом винесено ухвалу про видачу ПАТ «Альфа-Банк» виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 23 грудня 2014 року у справі № 4401-9/1312/14 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 500942386 від 23 травня 2014 року у сумі 93 300,33 грн та витрат по сплаті третейського збору в сумі 400 грн.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 25 березня 2021 року відкрито та одночасно зупинено провадження у цій справі до закінчення розгляду Першим сенатом Конституційного Суду України справи за конституційною скаргою громадянки Російської Федерації ОСОБА_3 за вхідним № 18/206 від 14 січня 2019 року.

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України від 06 квітня 2022 року № 2-р(II)/2022 у справі № 3-9/2019(206/19) за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) п. 1 ч. 5, ч. 7 ст. 454 ЦПК України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), п. 1 ч. 5, ч. 7 ст. 454 ЦПК України у тому, що вони унеможливлюють поновлення судом строку на подання особою, яка є стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, заяви про скасування рішення третейського суду.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 18 червня 2024 року поновлено провадження у справі, справу призначено до розгляду з повідомленням учасників справи.

Після поновлення провадження у справі, представник ТОВ «Дебт Форс» - Муравська О.М. у судовому засіданні повідомила, що заявниця ОСОБА_1 померла.

На запит суду отримано копію актового запису про смерть № 1342, складеного 17 листопада 2022 року Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), яким засвідчено, що ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 99).

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року залучено ОСОБА_2 до участі у справі як правонаступника померлої ОСОБА_1 .

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення представника ТОВ «Дебт Форс», дослідивши матеріали цієї справи, матеріали третейської справи № 4401-9/1312/14 та матеріали справи № 751/3553/15-ц, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 03 грудня 2014 року суддею Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» Москаленко Н.Ю. (одноособово) постановлено ухвалу про початок розгляду третейської справи № 4401-9/1312/14 за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500942386 від 23 травня 2014 року. Розгляд справи призначено на 23 грудня 2014 року о 10 год. 00 хв (а.с. 1 третейської справи № 4404-9/1312/14).

Відповідно до списку згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України, Постійно діючий Третейський суд при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» 05 грудня 2014 року направив рекомендоване відправлення ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 2 третейської справи № 4404-9/1312/14).

Поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 адресату вручено не було у зв`язку з закінченням терміну зберігання, про що мається відмітка працівника поштового відділення у довідці про причини повернення (а.с. 33 третейської справи № 4404-9/1312/14).

Рішенням Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 23 грудня 2014 року позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500942386 від 23 травня 2014 року: за кредитом 77 147,21 грн, за відсотками 5 056,29 грн, по комісії 10 096,83 грн, штраф 1 000 грн (а.с. 30-31 третейської справи № 4404-9/1312/14).

Відповідно до списку згрупованих рекомендованих відправлень, що пересилаються в межах України, копію рішення третейського суду направлено ОСОБА_1 24 грудня 2014 року за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 32 третейської справи № 4404-9/1312/14).

Поштове відправлення на ім`я ОСОБА_1 адресату вручено не було у зв`язку з закінченням терміну зберігання, про що мається відмітка працівника поштового відділення у довідці про причини повернення (а.с. 34 третейської справи № 4404-9/1312/14).

03 квітня 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до Новозаводського районного суду м. Чернігова із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду від 23 грудня 2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь банку заборгованості за кредитним договором № 500942386 у сумі: за кредитом 77 147,21 грн, по відсотках 5 056,29 грн, по комісії 10 096,83 грн, штраф 1 000 грн, та судових витрат, а саме: витрат по сплаті третейського збору у сумі 400 грн (а.с. 2 цивільної справи № 751/3553/15-ц).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 квітня 2015 року у справі № 751/3553/15-ц видано ПАТ «Альфа-Банк» виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 23 грудня 2014 року по цивільній справі № 4401-9/1312/14 Третейського суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500942386 від 23 травня 2014 року у сумі 93 300,33 грн та стягнення судових витрат, а саме: витрат по сплаті третейського збору в сумі 400 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судові витрати в розмірі 243,60 грн (а.с. 20-21 цивільної справи № 751/3553/15-ц).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2020 року, яку залишено без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 23 лютого 2021 року та постановою Верховного Суду від 27 квітня 2023 року (справа № 751/3553/15-ц), замінено стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника ТОВ «Вердикт Капітал» за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500942386 у сумі 93 300,33 грн, та 400 грн витрат по сплаті третейського збору (а.с. 89-91, 177-180, 233-236 цивільної справи № 751/3553/15-ц).

Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 28 вересня 2023 року у справі № 751/3553/15-ц замінено стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» на його правонаступника ТОВ «Дебт Форс» у виконавчому провадженні по примусовому виконанню виконавчого листа у справі за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500942386 (а.с. 65-67 цивільної справи № 751/3553/15-ц, провадження № 6/751/307/23).

Відповідно до ст. 5 ЗУ «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, тобто спір, який або вже існує, або може виникнути у майбутньому між сторонами договору.

Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів врегульовано розділом VІІІ ЦПК України «Провадження у справах про оскарження рішень третейських судів, оспорювання рішень міжнародних комерційних арбітражів».

Згідно з ч. 1 ст. 454 ЦПК України сторони, треті особи, а також особи, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, мають право звернутися до суду із заявою про скасування рішення третейського суду. Заява про скасування рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем розгляду справи третейським судом (ч. 3 ст. 454 ЦПК України).

Рішенням Другого сенату Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою громадянки Російської Федерації ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) п. 1 ч. 5, ч. 7 ст. 454 ЦПК України № 2-р(II)/2022 від 06 квітня 2022 року визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), п. 1 ч. 5, ч. 7 ст. 454 ЦПК України в тім, що вони унеможливлюють поновлення судом строку на подання особою, яка є стороною, третьою особою в справі, розглянутій третейським судом, заяви про скасування рішення третейського суду.

Заява про скасування рішення третейського суду подається стороною, третьою особою у справі, розглянутій третейським судом, протягом дев`яноста днів з дня прийняття рішення третейським судом, а особами, які не брали участі у справі, у разі якщо третейський суд вирішив питання про їхні права та обов`язки, - протягом дев`яноста днів з дня, коли вони дізналися або могли дізнатися про прийняття рішення третейським судом (ч. 5 ст. 454 ЦПК України).

Згідно з ч. 7 ст. 454 ЦПК України заява, подана після закінчення строку, встановленого ч. 5 або 6 цієї статті, повертається. Суд за клопотанням заявника може поновити пропущений строк на подання заяви про скасування рішення третейського суду, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення п. 1 ст. 6 Конвенції констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України».

Зокрема, Високий Суд вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантований п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу resjudicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії», заява № 52854/99, п.п. 51 і 52, ECHR 2003-Х) (п. 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип resjudicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03, п. 41, від 3 квітня 2008 року) (п. 47 рішення).

Зі змісту п. 52 рішення випливає, що якщо національний суд просто обмежився вказівкою на наявність у відповідача «поважних причин» для поновлення пропущеного строку оскарження, то, відтак, він (суд) не вказав чітких причин такого рішення.

Отже, констатувавши порушення п. 1 ст. 6 Конвенції Європейський суд з прав людини зазначив, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за п. 1 ст. 6 Конвенції (п. 53 рішення).

У випадку пропуску відповідного процесуального строку підставами для його поновлення скарги є лише наявність поважних причин (підтверджених належними доказами), тобто обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій.

Дотримання процесуальних строків є однією із гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до відповідного суду, відносини стають стабільними.

Нормами цивільно-процесуального законодавства не визначено конкретного переліку причин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку. Однак, суд, керуючись верховенством права та основними засадами судочинства, повинен надати оцінку наведеним особою, яка подає заяву про скасування рішення третейського суду, обставинам на предмет поважності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним, та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, вирішення питання про поновлення процесуального строку належить до дискреційних повноважень суду, і у кожній конкретній справі суд має ґрунтовно перевіряти, чи є обставини, на які посилається заявник, такими, що свідчать про наявність поважних причин для поновлення строку.

У поданій заяві ОСОБА_1 зазначила, що участі у розгляді третейським судом справи про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором № 500942386 від 23 травня 2014 року не брала, рішення третейського суду від 23 грудня 2014 року не отримувала, про його наявність дізналася лише 22 грудня 2020 року, отримавши копію ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01 грудня 2020 року у справі № 751/3553/15-ц, після чого одразу звернулася до Чернігівського апеляційного суду із заявою про його скасування, у зв`язку з чим вважає, що наявні підстави для поновлення строку оскарження.

Проте, суд не може погодитися з такими доводами, оскільки вони спростовуються матеріалами цивільної справи № 751/3553/15-ц.

Із матеріалів досліджуваної цивільної справи № 751/3553/15-ц вбачається, що ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 24 квітня 2015 року у справі № 751/3553/15-ц видано ПАТ «Альфа-Банк» виконавчий лист на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 23 грудня 2014 року по цивільній справі № 4401-9/1312/14 Третейського суду про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 500942386 від 23 травня 2014 року у сумі 93 300,33 грн та стягнення судових витрат, а саме: витрат по сплаті третейського збору в сумі 400 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судові витрати в розмірі 243,60 грн (а.с. 20-21 цивільної справи № 751/3553/15-ц).

28 вересня 2015 року (згідно з відбитком штампу поштового відділення) ОСОБА_1 звернулася із заявою до Новозаводського районного суду м. Чернігова з проханням направити їй копію рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 23 грудня 2014 року у справі № 4401-9/1312/14 (а.с. 26 цивільної справи № 751/3553/15-ц).

У поданій заяві ОСОБА_1 зазначила, що 24 вересня 2015 року отримала листа від Корабельного ВДВС Миколаївського міського управління юстиції разом з постановою про відкриття виконавчого провадження від 20 серпня 2015 року, з якої дізналася, що 11 червня 2015 року Новозаводським районним судом м. Чернігова видано виконавчий лист у справі № 751/3553/15-ц про стягнення з неї на користь ПАТ «Альфа-Банк» боргу у розмірі 93 943,93 грн. Посилалась на те, що у Єдиному Державному реєстрі судових рішень знайшла ухвалу від 24 квітня 2015 року у справі № 751/3553/15-ц, з якої дізналася про існування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 23 грудня 2014 року у справі № 4401-9/1312/14.

За таких обставин, суд констатує, що ОСОБА_1 станом на 24 вересня 2015 року було достеменно відомо про існування оскаржуваного рішення третейського суду, що нею особисто відображено у поданій заяві від 28 вересня 2024 року по справі № 751/3553/15-ц. Крім цього, як свідчать пояснення представника стягувача (а.с. 76), в рамках виконавчого провадження № 48496127 з виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 23 грудня 2014 року з ОСОБА_1 стягувались кошти, стягнута сума боргу становить 31 659,58 грн. Виконавче провадження завершене за заявою стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» 29 червня 2021 року.

Цю заяву про скасування рішення третейського суду заявницею подано 06 січня 2021 року (згідно з відбитком штампу поштового відділення). Отже, доводи ОСОБА_1 про те, що вона дізналася про існування рішення третейського суду лише 22 грудня 2020 року не узгоджуються з матеріалами цієї справи та справи № 751/3553/15-ц.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що рішення третейського суду оскаржено заявницею через шість років після часткового виконання з метою повторного слухання справи. На думку суду, ОСОБА_1 не наведено обставин, які об`єктивно перешкоджали їй своєчасно звернутися із заявою про скасування рішення третейського суду. Тобто, обставини справи свідчать про те, що заяву про скасування рішення третейського суду подано ОСОБА_1 після закінчення строків, встановлених ч. 5, 6 ст. 454 ЦПК України, які не підлягають поновленню, що з об`єктивних причин не було відомо суду при вирішенні питання про відкриття провадження у даній справі.

Чинним процесуальним законодавством передбачена можливість повернення заяви про скасування рішення третейського суду, яка подана після закінчення строків, встановлених ч. 5 і 6 ст. 454 ЦПК України, лише до відкриття провадження у справі за такою заявою. Разом з тим, відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Ураховуючи наведене, заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 23 грудня 2014 року належить залишити без розгляду у зв`язку з пропуском визначеного законом процесуального строку на її подання.

Керуючись ст. 126, 127, 454 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , про поновлення строку для звернення до суду із заявою про скасування рішення третейського суду відмовити.

Заяву ОСОБА_1 , правонаступником якої є ОСОБА_2 , про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 23 грудня 2014 року у справі № 4401-9/1312/14 за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту.

Повний текст ухвали складено 07 жовтня 2024 року.

Суддя Н.В. Шитченко