Справа номер 490/8479/23 Головуючий суду першої інстанції Чулуп О. С.
Провадження номер 22-ц/812/813/24 Доповідач суду апеляційної інстанції Локтіонова О. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2024 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів Серебрякової Т. В., Ямкової О. О.,

із секретарем судового засідання Колосовою О. М.

за участі:

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана через її представника ОСОБА_3 , на заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2024 року, ухвалене за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 11 червня 2016 року між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Центральним районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 264.

Від шлюбу мають доньок: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач зазначав, що сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сумісне життя. Фактично шлюбні відносини між ними припинилися, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають.

На думку позивача, подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам, тому просив суд розірвати шлюб.

Короткий зміст судових рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2024 року позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 11 червня 2016 року Центральним районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 264, розірвано.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив із того, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, оскільки шлюбні відносини сторони фактично припинили.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 квітня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Ухвала мотивована тим, що відповідач на обґрунтованість своєї заяви не надала доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення спору.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач зазначала, що судом про розгляд справи її повідомлено належним чином не було, що позбавило її права брати участь у судових засіданнях, надавати пояснення, заявляти клопотання, в тому числі, про надання строку на примирення подружжя.

Також зазначала, що незважаючи на наявність оскаржуваного рішення, сторони не припиняли проживати однією сім`єю, між ними до теперішнього часу існують почуття любові та поваги, у їх родині панують теплі стосунки, вони є люблячими батьками своїх дітей.

Фактичні обставини справи

11 червня 2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, який був зареєстрований Центральним районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, про що складено актовий запис №264.

Сторони є батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

06 травня 2024 року до суду апеляційної інстанції надійшла заява позивача про відмову від позову, в якій він просив прийняти відмову від позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу. Зазначав, що його позов про розірвання шлюбу був не добре виваженим. На даний час він з відповідачем проживає разом подружнім життям, ведуть спільний побут та бюджет, спільно виховують дітей.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції позивач підтримав вказану заяву і просив провадження у справі закрити. Відповідач також просила прийняти відмову від позову і провадження закрити.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами статті 373 ЦПК України у суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з вимогами частин 1-3 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Заява ОСОБА_1 про відмову від позову відповідає вимогам статті 206 ЦПК України, підстав, за яких суд не приймає відмову позивача від позову, судом апеляційної інстанції не встановлено.

За такого наявні підстави для постановлення ухвали про прийняття відмови позивача від позову з одночасним визнанням нечинним оскаржуваного рішення суду першої інстанції та закриття провадження у справі.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 2 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди, відмови від позову, визнання позову відповідачем на стадії перегляду рішення в апеляційному чи касаційному порядку суд у відповідній ухвалі у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення скаржнику (заявнику) з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні відповідної апеляційної чи касаційної скарги.

Враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 за подання апеляційної скарги сплатила судовий збір у розмірі 1816,80 грн, а позивач відмовився від позову у суді апеляційної інстанції, відповідач має право на повернення їй з державного бюджету 908,40 грн судового збору, сплаченого нею при поданні апеляційної скарги.

Керуючись ст.373, 374, 381 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Заочне рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 січня 2024 року визнати нечинним.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Повернути ОСОБА_2 з Державного бюджету України судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 908,40 грн, сплачений нею 20 квітня 2024 року за платіжною інструкцією №0.0..1.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Серебрякова

О. О. Ямкова

Повний текст ухвали складено 05 червня 2024 року.