Справа № 629/3184/24
Провадження № 2/629/931/24
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді -Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання - Дохненко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_3 , Лозівська міська рада Харківської області, про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок,-
Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не надав.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
Представник третьої особи Лозівської міської ради Харківської області в судове засідання не з`явилась, надала клопотання про розгляд справи за її відсутності за наявними в матеріалах справи документами.
Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Даниленко Н.В., приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області 25.11.2019 року, зареєстрованого в реєстрі за №1931, ОСОБА_2 на праві приватної власності належить житловий будинок з відповідними надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що також підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19004552 від 25.11.2019 року (а.с.11,12).
Згідно з довіреністю, посвідченою ОСОБА_5 , приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області, відповідач ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 бути його представником з питань, зокрема, продажу житлового будинку та/або земельної ділянки, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Довіреність видана строком на три роки (тобто до 07.08.2022 року) (а.с.19).
Як вбачається зі змісту позовної заяви у травні 2022 року позивач ОСОБА_1 та представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 зверталися до нотаріуса для посвідчення договору купівлі-продажу, але нотаріусом у вчиненні вказаної дії відмовлено, та роз`яснено, що під час дії воєнного стану на території України нотаріус не може вчиняти дії за довіреністю, якщо з моменту її видачі сплинув строк в один місяць і відсутня заява довірителя про підтвердження дійсності цієї довіреності, підпис на якій засвідчено нотаріально.
Однак, ОСОБА_2 не зміг з`явитися до нотаріуса або надати заяву про підтвердження дійсності виданої довіреності, оскільки проживав на окупованій території.
До теперішнього часу позивач не має зв`язку з відповідачем ОСОБА_2 .
Згідно з ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Права володіння, користування та розпоряджання своїм майном належать власникові (ч.1 ст.317 ЦК України). Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).
Частиною 1 ст.328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Згідно з ч.1 ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Відповідно до ч. 2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Згідно зі ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Згідно зі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу жилого будинку продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну суму грошей.
Окремо Верховний Суд вказує, що однією з умов застосування ч.2 ст.220 ЦК України та визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину та втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин.
У постановах Верховного Суду від 04.03.2019 №665/2266/16-ц, від 22.10.2019 у справі №909/68/18 суд висловив таку позицію: при розгляді справи про визнання правочину дійсним суд повинен з`ясувати: 1) чому правочин не був нотаріально посвідчений, 2) чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення 3) та чи втрачена така можливість. При цьому саме по собі небажання сторони нотаріально посвідчувати договір, її ухилення від такого посвідчення з причин відсутності коштів на сплату необхідних платежів та податків під час такого посвідчення не може бути підставою для застосування ч.2 ст.220 ЦК України. При цьому слід мати на увазі, що ухилення може виражатися як у бездіяльності, так і в активній протидії посвідченню договору. Якщо матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ухилився від нотаріального посвідчення спірного договору та що така можливість була втрачена, то за таких обставин відсутні передбачені законом підстави для визнання договору дійсним.
Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч.2 ст.219 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від його волі.
Суд вважає встановленим такі обставини як наявність домовленості між сторонами щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , та повне виконання ними даних умов договору. При цьому відповідач від нотаріального посвідчення договору ухиляється, а позивачем втрачено можливість нотаріально посвідчити правочин.
В свою чергу, можливість нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу на підставі виданої відповідачем довіреності, позивач втратив з об`єктивних причин. При цьому, продовжити строк довіреності від 07.08.2019 року позивачем також неможливо, у зв`язку з відсутністю будь-якого спілкування з відповідачем, який проживає на окупованій території.
Отже, встановлені обставини дають підстави для висновку, що ухилення відповідача від нотаріального посвідчення договору за даних обставин може вважатися безповоротним та виключає будь-яку можливість такого посвідчення.
Зміст договору купівлі-продажу від 02.12.2019 року не суперечить вимогам закону, перешкод для його укладення судом не встановлено. Наявність всіх трьох складових, передбачених ч.2 ст.220 ЦК України, та дотримання умов укладення договору купівлі-продажу дає підстави для застосування правил цієї норми для визнання договору купівлі-продажу дійсним.
З огляду на викладене та враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоду про всі істотні умови договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, тобто виконано умови договору шляхом фактичної передачі майна та забезпечення до нього вільного доступу, відповідач отримав за це грошові кошти, в чому особисто розписався, а позивач в свою чергу повністю розрахувався з відповідачем та прийняв нерухоме майно, при цьому нотаріальне посвідчення договору не відбулося у зв`язку з ухиленням відповідача від здійснення такого і на даний момент така можливість втрачена, тому суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Пунктом 9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.
Керуючись ст.ст. 2,19,76-81,89,133,141,258,259,263-265,268,273,280-282,352 ЦПК України, суд -
Позов -задовольнити.
Визнати дійсним укладений 02 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , в особі представника за довіреністю ОСОБА_3 , договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного тексту заочного рішення суду. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільно-процесуальним законодавством.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя С. А. Мицик