КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №357/8514/24 Головуючий у суді І інстанції: Бебешко М.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Музичко С.Г., Олійника В.І.,

секретар судового засідання: Дуб С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

13 червня 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить: 1) cтягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 014/380805/82/495705 від 19 грудня 2018 року у розмірі 104 323,46 грн; 2) cтягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн; 3) cтягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати на правничу допомогу в сумі 25 500,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19 грудня 2018 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 014/380805/82/495705, відповідно до якого Кредитодавець надав позичальнику грошові кошти, передбачені кредитним договором, а Позичальник зобов`язався повернути вказану суму в строк до 19 грудня 2024 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 47,9%.

30 листопада 2021 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 114/2-47, у відповідності до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступає ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами. 10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитним договором ТОВ «Коллект Центр», на підставі Договору відступлення права вимоги №10-01/2023, у тому числі за договором № 014/380805/82/495705 від 19 грудня 2018 року.

Станом на 10 травня 2024 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість, розмір якої становить 104 323,46 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 38 022,75 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги в сумі 42 050,12 грн; заборгованість за відсотками, нарахованими з моменту відступлення права вимоги в сумі 24 240,59 грн.

Крім цього позивач просив стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028,00 грн та на правничу допомогу в сумі 25 500,00грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2024 року позовну заяву задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №014/380805/82/495705 від 19 грудня 2018 року у розмірі 39 248,69 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1 139,13 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 762,00 грн.

Не погодившись із вказаним судовим рішенням, представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» - Ткаченко М.М. подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог та винести постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції є передчасними, без врахування розрахунку боргу первісного кредитора та умов проведеної реструктуризації відповідно до Додаткової угоди від 09.07.2019 року.

Вказувала, що у відповідності до п. 1.3 Додаткової угоди № 014/380805/82/495705/81-1/31655 від 09.07.2019 року, на підставі цієї Додаткової угоди з Дати застосування змін Фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму Заборгованості за процентами, у зв`язку з чим відбувається зміна строку погашення Заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику.

У відповідності до п. 2.2 Додаткової угоди, на підставі цієї Додаткової угоди фактична заборгованість позичальника по сплаті суми кредиту при перевищенні суми щомісячної заборгованості за відсотками над сумою щомісячної пільгової заборгованості збільшується на суму такого перевищення відповідно до Графіку погашення Кредиту та інших платежів (додаток до цієї Додаткової угоди), у зв`язку із чим відбувається зміна строку погашення Позичальником цієї заборгованості.

Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів Позичальнику. Позичальник зобов`язується здійснити погашення вищезазначеної заборгованості у майбутньому відповідно до Графіка погашення Кредиту та інших платежів за Кредитним договором.

Також, умовами договору щодо договірного списання коштів на погашення заборгованості за кредитним договором в тому числі за рахунок кредитного ліміту (п. 3 пп. 12.3.1 Договору від 19.12.2018 року).

Тому апелянт вважає обрахунок суду першої інстанції невірним, адже судом не враховано умови Додаткової угоди № 014/380805/82/495705/81-1/31655 від 09.07.2019 року та того, що позичальник належним чином не виконував свого обов`язку в частині погашення боргу.

Так, первісним кредитором проведено детальний розрахунок борг із врахуванням всіх платежів позичальника та умов реструктуризації. Контррозрахунок матеріали справи не містять.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що позичальник ОСОБА_1 , відповідно до графіків погашення заборгованості, у тому числі за додатковою угодою до кредитного договору від 09 липня 2019 року мав сплати тіло кредиту в сумі 27 793,72 грн та відсотки за користування кредитом в сумі 71 269,12 грн, а позичальник відповідно до банківської виписки, сплатити заборгованість по кредиту в сумі 25 794,47 грн та в якості стягнення процентів по кредиту - в сумі 34 019,68 грн, суд першої інстанції вважав, що з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення різниця в сумах наданого та сплаченого тіла кредиту та різниця в сумах максимально можливих нарахованих відсотків по кредиту згідно графіків платежів та в сумах сплачених відсотків по кредиту позичальником.

Таким чином суд першої інстанції прийшов до висновку про доцільність стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту в сумі 1 999,25 грн (27 793,72 грн - 25 794,47 грн = 1 999,25 грн) та заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом в сумі 37 249,44 грн (71 269,12 грн - 34 019,68 грн = 37 249,44 грн). Тому, загальний розмір заборгованості, що підлягає до стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр» становить 39 248,69 грн (37 249,44 грн + 1 999,25 грн = 39 248,69 грн).

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Встановлено, що 19 листопада 2018 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено договір про надання банківських послуг у сфері страхування № 014/380805/82/495705, відповідно до якого кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом, а також виконати інші обов`язки, визначені договором. Сума кредиту, згідно п.1.1.1 договору становить 27 728,48 грн. Дата погашення кредиту, згідно п.1.1.5, 19 грудня 2024 року; строк кредиту, згідно п.1.1.6 - 72 місяці з дати надання кредиту. Процентна ставка, згідно п.1.1.7 договору становить 0,01% річних за період часу з 19.12.2018 року до 18.01.2019 року та 47,95 з 19.01.2019 року. Дата надання кредиту - 19.12.2018 року (п.п.1.1.5 договору).

Відповідно до додатку № 2 до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування, від 19 грудня 2018 року, загальна вартість кредиту становить 82 335,65 грн, реальна річна процентна ставка - 47,45 %.

09 липня 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування від 12 грудня 2018 року з додатком № 1 до додаткової угоди, відповідно до умов якого складено графік повернення кредиту та інших платежів, згідно з яким до 19 грудня 2024 року має відбутися погашення заборгованості в сумі 99 023,45 грн, у тому числі погашення боргу в сумі 27 793,72 грн та погашення відсотків в сумі 71 229,73 грн. Відповідно до додатку № 1 до додаткової угоди від 09 липня 2019 року до договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування від 12 грудня 2018 року складено графік погашення кредиту за ануїтетною схемою погашення, згідно з якою загальна сума погашення становить 99 062,84 грн та включає в себе погашення тіла кредиту в сумі 27 793,72 грн та погашення відсотків в сумі 71 269,12 грн.

Відповідно до п. 1.3 Додаткової угоди № 014/380805/82/495705/81-1/31655 від 09.07.2019 року, на підставі цієї Додаткової угоди з дати застосування змін Фактична заборгованість за сумою кредиту збільшується на суму Заборгованості за процентами, у зв`язку з цим відбувається зміна строку погашення Заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику.

Відповідно до п. 2.2 Додаткової угоди на підставі цієї Додаткової угоди фактична заборгованість позичальника по сплаті суми кредиту при перевищенні суми щомісячної заборгованості за відсотками над сумою щомісячної пільгової заборгованості збільшується на суму такого перевищення відповідно до графіку погашення кредиту та інших платежів, у зв`язку із чим відбувається зміна строку погашення позичальником цієї заборгованості. Таке збільшення не супроводжується видачею кредитних коштів позичальнику. Позичальник зобов`язується здійснити погашення вищезазначеної заборгованості у майбутньому відповідно до Графіка погашення Кредиту та інших платежів за кредитним договором.

Відповідно до паспорту споживчого кредиту від 19 грудня 2018 року сума кредиту становить 27 728,48 грн, строк кредитування - 72 місяці; процентна ставка - 47,9%; орієнтовна загальна вартість кредиту - 84 638,61 грн; витрати за кредитом - 56 955,13 грн.

Згідно виписки по рахунку АТ «Райффайзен Банк Аваль» від 07 березня 2024 року, 19 грудня 2018 року ОСОБА_1 отримав від банку кредитні кошти в сумі 27 728,49 грн. Згідно даної виписки погашено заборгованість по кредиту в сумі 25 794,47 грн та стягнуто процентів по кредиту в сумі 34 019,68 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором, станом на 30 листопада 2021 року сума кредиту становить 27 728,48 грн; капіталізовано в рамках реструктуризації 11 213,15 грн всього видано кредиту в сумі 38 941,68 грн; заборгованість за кредитом становить 38022,75 грн; у тому числі прострочена заборгованість за крейдо в сумі 4 551,95 грн; заборгованість за процентами становить 21 791,40 грн; у тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 21 242,52 грн. Загальна сума заборгованості становить 59 814,15 грн.

30 листопада 2021 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 114/2-47, у відповідності до умов якого ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відступає ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до Боржників за кредитними договорами.

Відповідно до реєстру боржників від 15 грудня 2021 року до договору про відступлення права вимоги № 114/2-47 від 30 листопада 2021 року, заборгованість ОСОБА_1 становила 59 814,15 грн та складалася із заборгованості по тілу кредиту в сумі 38 022,75 грн та заборгованості по відсотках в сумі 21 791,40 грн.

10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників за кредитним договором ТОВ «Коллект Центр», на підставі Договору відступлення права вимоги №10-01/2023, у тому числі за договором № 014/380805/82/495705 від 19 грудня 2018 року.

Відповідно до реєстру боржників від 10 січня 2023 року до договору про відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, заборгованість ОСОБА_1 становила 80072,87 грн та складалася із заборгованості по тілу кредиту в сумі 38 022,75 грн та заборгованості по відсотках в сумі 45 050,12 грн (а.с. 28).

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 10 травня 2024 року у відповідача перед позивачем існує заборгованість у розмірі 104 323,46 грн, з яких: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 38022,75 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 42 050,12 грн; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 24250,59 грн (а.с. 29).

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно дост.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії цивільного процесу.

Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції дав невірну оцінку доказам, не врахував всі наявні докази у справі та прийшов до помилкового висновку про часткове задоволення позову. Так суд першої інстанції при здійсненні самостійних розрахунків заборгованості не врахована додаткова угода підписана між відповідачем та АТ «Райффайзен Банк Аваль» 09.07.2019 року, в якій вони визначили розмір заборгованості в розмірі 99023,45 грн та встановили аутентичні платежі.

Крім того, суд першої інстанції дав не вірну оцінку розрахунку заборгованості, в якому сума заборгованості по тілу та відсоткам визначена з урахуванням коштів, які вносились на погашення боргу.

Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором 014/380805/82/495705, загальна сума заборгованості станом на 10 січня 2023 року складала 80 072,87 грн, з яких заборгованість по основній сумі кредиту - 38022,75 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 12791,40 грн, сума нарахованих відсотків за користування грошовими коштами - 20258,72 грн (а.с. 28).

Також з наданого розрахунку заборгованості ТОВ «Коллект центр» вбачається, що станом на 10 травня 2024 року загальна заборгованість за договором складає 104 323,46 грн, з яких заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 38022,75 грн; заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги - 42 050,12 грн; заборгованість за нарахованими відсотками згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 24250,59 грн (а.с. 29).

Вказане нарахування позивачем відсотків на дату розрахунку ґрунтується на вимогах п. 2.1 «Предмет Договору» Договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року, укладеному між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» та зроблене в межах дії кредитного договору.

Отже, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «Коллект центр», ні на рахунки попередніх кредиторів.

Факт отримання ОСОБА_1 коштів встановлений судом апеляційної інстанції та відповідачем не спростований.

Наданий позивачем розрахунок відповідачем не спростований та власний контрозрахунок не наданий.

Таким чином, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосування норм матеріального права і підлягає скасуванню.

З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.

Вказана невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права у відповідності до вимог п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованості за кредитним договором у розмірі 104 323 грн 46 коп..

Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, що відповідає п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України.

Звертаючись з позовною заявою представник позивача зокрема просив стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу у розмірі 25000 грн.

До позовної заяви позивачем додано Договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, заявку на надання юридичної допомоги № 192 від 26 квітня 2024 року, Витяг з Акту № 4 про надання юридичної допомоги від 03 квітня 2021 року з детальним описом робіт (наданих послуг) (а.с. 52зв.-53, 56, 57).

Відповідно до умов Договору про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02 січня 2023 року, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» (Клієнт), Адвокатське об`єднання на підставі звернення Клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання юридичної допомоги, наведеної у пунктах 2.1.1.-2.1.7. Договору, а Клієнт зобов`язується оплатити правову допомогу у відповідності до умов Розділу 4 Договору.

Відповідно до положень Розділу 4 (п. 4.1-4.6) Договору, вартість Послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору (п. 4.1 Договору). Якщо інше не передбачено заявкою на надання юридичної допомоги, клієнт зобов`язується оплатити надані Адвокатським об`єднанням послуги у строк до 60 банківських днів з моменту підписання акту про надання юридичної допомоги та надання Адвокатським об`єднанням клієнту відповідного рахунку для оплати (п. 4.2 Договору).

У пункті 4.5. Договору визначено, що сума, визначена актом про надання юридичної допомоги цього договору є гонораром Адвокатського об`єднання за надання юридичної правової допомоги та поверненню не підлягає.

Пунктом 4.6 Договору також визначено, що в акті сторони можуть визначити інший порядок оплати та/чи вартість юридичної допомоги. В цьому випадку сторони керуються умовами акта.

Згідно Витягу з Акту № 4 про надання юридичної допомоги від 03 квітня 2021 року сторони Договору погодили надання наступних послуг Адвокатським об`єднанням позивачу у відповідності до заявки № 192 від 26 квітня 2024 року на надання юридичної допомоги на суму 25000 грн:

- надання усної консультації з вивченням документів у кількості 2 години та загальною вартістю 4000 грн (2000 грн за 1 годину);

- підготовка пропозицій, у кількісті 3 години та загальною вартістю 6000 грн (2000 грн за 1 годину);

- складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області кількістю 5 години вартістю 15000 грн (3000 грн за 1 годину).

Вказане відповідає свободі договору, укладеного між адвокатським об`єднанням та позивачем як клієнтом.

Наведене у своїй сукупності свідчить про належне виконання позивачем своїх процесуальних обов`язків щодо своєчасності заявлення про витрати на правничу допомогу та надання доказів таких витрат.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких, саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).

Разом з тим клопотання про зменшення розміру судових витрат від відповідача до суду не надходило.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 25000 грн.

Що стосується судових витрат пов`язані зі сплатою судового збору, які поніс позивач, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатив судовий збір розмірі 3028 грн за подання позовної заяви (а.с. 1) та 4542 грн за подання апеляційної скарги на рішення суду (а.с. 92).

За таких обставин, з урахуванням того, що позов задоволено, тому суд апеляційної інстанції вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 7570 гривень, що складається зі сплаченого позивачем судового збору за подачу позовної заяви та апеляційної скарги.

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального, і порушенням норм процесуального права, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 376 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задовольнити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 31 липня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором № 014/380805/82/495705 від 19.12.2018 року у розмірі 104 323 (сто чотири тисячі триста двадцять три) грн 46 коп..

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» понесені витрати на правову допомогу в суді першої інстанції у розмірі 25 000 (двадцять п'ять тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 7570 (сім тисяч п'ятсот сімдесят) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту постанови.

Реквізити сторін:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст постанови складено «06» листопада 2024 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

В.І. Олійник