Справа № 452/2645/23
УХВАЛА

28 травня 2024 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі головуючого судді Галина В.П.,

секретар судового засідання Задорожна В.Б.,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду клопотання відповідачки ОСОБА_1 про вжиття заходів зустрічного забезпечення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю,-

за участю позивача ОСОБА_2 ,

представників позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

відповідачки ОСОБА_1 ,

представника відповідачки ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в :

У провадженні Самбірського міськрайоного суду Львівської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю.

28.05.2024 року відповідачка ОСОБА_1 звернулась до суду із клопотанням про вжиття заходів зустрічного забезпечення позовних вимог. В обґрунтування клопотання посилалась на те, що ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24.08.2023 року у справі № 452/2645/23, відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_2 - адвоката Фостяка А.Я. про забезпечення позову. Постановою Львівського апеляційного суду від 12.12.2023 року у справі № 452/2645/23 апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Фостяка А.Я. на ухвалу - задоволено. Ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24.08.2023 року скасовано. Заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Фостяка А.Я. про забезпечення позову - задоволено.

Накладено арешт на таке майно:

-нежиле приміщення (лазня) загальною площею 774,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку площею 0,0866 га. за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :05:077:0062, для будівництва та обслуговування будівель закладів побутового обслуговування;

-адміністративного - виробничі приміщення загальною площею 107,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 ;

-котельню колишньої міської лазні за адресою: АДРЕСА_1 в, загальною площею 116,2 кв.м.;

-земельну ділянку площею 0,0939 га. за адресою: АДРЕСА_1 в. кадастровий номер :05:077:0063, для будівництва та обслуговування закладів побутового обслуговування.

Тобто, постановою Львівського апеляційного суду від 12.12.2023 року накладено арешт за заявою ОСОБА_2 на майно, законним власником якого є ОСОБА_1 загальною площею 997,4 кв.м. у м. Самборі Львівської області. Разом з тим, згідно із приписами ч. 1, 2 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Відповідачка просила звернути увагу на те, що розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

При з`ясуванні, чи є доведеним причинний зв`язок між виникненням збитків та вжиттям судом заходів забезпечення позову, підлягають встановленню такі обставини: чи реалізація свого суб`єктивного процесуального права на позов була протиправною, лише з метою завдати шкоди позивачу, оскільки учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуатьними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України), а до основних засад (принципів) цивільного судочинства віднесено неприпустимість зловживання процесуальними правами (п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Зокрема, позивач звертається із вказаним позовом до суду (із позовними вимогами які відповідно до усталеної практики Верховного Суду до задоволення не підлягають), де у своєму позові ОСОБА_2 наголошує:

«З 06.04.1999 року він разом із відповідачкою проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_3 .

Незважаючи на те, що сторони не перебували в офіційному шлюбі, між ними склалися усталені відносини, притаманні подружжю, вони постійно фактично мешкали за однією адресою, вели спільне господарство та займались сімейним бізнесом, у них був наявний спільний бюджет, котрий витрачали на потреби сім`ї. За час спільного проживання придбали нерухоме майно за спільні кошти та внаслідок спільної праці. Їхні родичі та друзі сприймають їх як подружжя. У колі родини та спільних святкуваннях вони завжди були разом, що підтверджується фотосвітлинами».

Разом з тим, у своєму позові ОСОБА_2 повідомляє суд про те, що буцімто вони постійно - фактично проживали разом із 09.04.1999 року по 05.05.2023 року (фактично 24 роки зі слів ОСОБА_2 ), проте, за ці 24 роки як доказ долучає лише 10 фотосвітлин. на яких є відповідачка.

Будь - яких інших фотосвітлин чи письмових доказів, позивач у справі не долучає, оскільки таких не існує, а доводи ОСОБА_2 побудовані виключно та лише на припущеннях.

20.12.2004 року приватним нотаріусом Самбірського РНО Львівської області Малою М.В., було нотаріально посвідчено Договір довічного утримання, який зареєстровано в реєстрі за № 5063 (далі - Договір).

Зокрема, відповідно до п. 1 Договору, ОСОБА_6 (рідна мати відповідачки, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_1 передають у власність ОСОБА_7 2/3 частини квартири АДРЕСА_4 , загальною площею 34,5 кв.м., житловою площею 26,3 кв.м., а взамін цього ОСОБА_7 зобов`язується забезпечувати ОСОБА_6 та ОСОБА_1 утриманням та доглядом довічно.

Тобто, ще далекого 20.12.2004 року відповідачка ОСОБА_1 нотаріально підтвердила про те, що її довічне утримання та догляд буде здійснювати її єдиний рідний син, а не будь - яка інша фізична особа.

Звертає увагу суду на те, що Договір довічного утримання від 20.12.2004 року за № 5063, є чинним, не розірваним та в судовому порядку недійсним не визнавався.

Щодо співмірності вжиття заходів зустрічного забезпечення, відповідачка вважає за необхідне зазначити таке.

ОСОБА_2 , звертаючись із даним позовом до суду долучає висновки про вартість об`єкта оцінки, підготовлені ТзОВ «Бюро оцінки авеню» (де замовником зазначено ОСОБА_1 , яка ніколи таких оцінок не замовляла та не укладала жодних договорів на проведення відповідних оцінок), згідно яких:

- ринкова вартість станом на 09.08.2023 року адміністративно - виробничих приміщень, загальною площею 107,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 складає грошову суму в розмірі 2 803 934,00 грн.;

- ринкова вартість станом на 09.08.2023 року нежилого приміщення (лазня), загальною площею 774,1 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 складає грошову суму в розмірі 14 087 651,00 грн.;

- ринкова вартість станом на 09.08.2023 року котельні колишньої міської лазні, загальною площею 116,2 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в, складає грошову суму в розмірі 3 214 928,00 грн.

Тобто, судом накладено арешт на майно, законним власником якого є ОСОБА_1 , на загальну суму 20 106 513,00 грн.

У свою чергу, як вбачається із відповіді на адвокатський запит Філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області від 22.04.2024 року за № 78, опосередкована вартість спорудження 1 кв.м. житла у Львівській області (яка включає у себе в тому числі і вартість оздоблювальних - ремонтних робіт) у 2023 ропі становила 20761,00 грн., а у 2024 році вже 21175,00 грн.

Тобто, опосередкована вартість спорудження 1 кв.м. житла у Львівській області в період з 2023 року по 2024 рік зросла на 414,00 грн. (звідки: 21175,00 грн. (2024 рік) - 20761.00 грн. (2023 рік) = 414,00 грн.)

Відтак, враховуючи загальну площу нерухомого майна (997,4 кв.м., звідки: 774,1 + 107,1 + 116,2), на яке накладено арешт постановою Львівського апеляційного суду від 12.12.2023 року, а також беручи до уваги відповідь на адвокатський запит Філії ДП «Укрдержбудекспертиза» у Львівській області від 22.04.2024 року за № 78, вбачається те, що відповідачка ОСОБА_1 вже зазначала збитків у зв`язку із зростанням вартості ремонтних робіт у зазначених нежитлових приміщеннях на загальну суму 412 923,60 грн. (звідки: 997,4 * 414 грн. = 412 923,60 грн.).

Відтак, беручи до уваги наявні обставини справи, враховуючи вжиті судом заходи забезпечення позову, з метою забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, вважає за доцільне просити суд застосувати зустрічне забезпечення позову та визначити ОСОБА_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , розмір зустрічного забезпечення у сумі 412 923,60 грн. (який є значно меншим від загальної вартості нерухомого майна ОСОБА_1 на який судом накладено арешт) та зобов`язати ОСОБА_2 сплатити вказану суму на розрахунковий (депозитний) рахунок суду протягом 10 днів з дати отримання ухвати суду.

Також відповідачка зазначає, що провівши системний аналіз матеріалів судової справи за № 452/2645/23 вбачається те, що саме грошова сума в розмірі 412 923,60 грн. буде більш менш співмірною із вжитими заходами забезпечення позову, a caмe накладеним арештом на нерухоме майно (нежитлові приміщення), власником якого є ОСОБА_1 , вартість яких станом на 09.08.2023 року складає грошову суму 20 106 513,00 грн.

Беручи до уваги наведене в сукупності відповідачка просить застосувати зустрічне забезпечення позову та зобов`язати ОСОБА_2 протягом десяти днів з дня постановления ухвали про забезпечення позову внести на депозитний рахунок Самбірського міськрайонного суду Львівської області грошові кошти в розмірі 412 923,60 грн. про що протягом трьох днів повідомити суд шляхом надання відповідних документів.

Відповідачка ОСОБА_1 в підготовчому засіданні підтримала подане клопотання, яке просила задовольнити.

Представник відповідачки ОСОБА_5 у підготовчому засіданні зазначив, що в порядку ст. 154 ЦПК України суд може застосувати зустрічне забезпечення позовних вимог. Ними проаналізовано матеріали справи і відповідачка звернулась із клопотанням про застосування заходів зустрічного забезпечення позовних вимог, які покликані на можливе відшкодування шкоди безпідставно накладеним арештом на майно відповідача у справі. В обґрунтування клопотання відповідачки, представник посилався на викладені у клопотанні обставини. Зокрема вказав, що відповідачка вправі просити суд вжити заходи зустрічного забезпечення позовних вимог і зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в сумі 412 923,60 грн., які обраховані виходячи із загальної площі нежитлових приміщень, на які накладено арешт, а це є 997,4 кв.м. * 414 грн. = 412 923,60 грн. Враховуючи те, що загальна вартість майна, на яке накладено арешт становить 20 106 513 грн., вважають, що сума зустрічного забезпечення, яка передбачена ст. 154 ЦПК України, в розмірі 412 923,60 грн. є більш менш співмірною. Клопотання підтримує, вважає його обґрунтованим, підтвердженим належними письмовими доказами і просить його задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 у підготовчому засіданні заперечив щодо даного клопотання.

Представник відповідача ОСОБА_4 в підготовчому засіданні зазначила, що питання про застосування зустрічного забезпечення вирішується в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Коли ними було подано клопотання про забезпечення позову до суду першої інстанції, вони висловлювали своє бачення щодо того, що зустрічне забезпечення не є доцільним. Сторона відповідача не висловила жодного побажання з цього приводу. Більше того, ухвала про забезпечення позову виносилась судом апеляційної інстанції, а на даний час представник відповідачки звертається до суду першої інстанції, який не вирішив питання забезпечення позову, а відмовив у задоволенні цієї заяви. Лише суд апеляційної інстанції наклав забезпечення позову. Суду апеляційної інстанції такого клопотання заявлено не було. Станом на сьогоднішній день ухвала про забезпечення позову є виконана. Вже минуло достатньо часу, сторона відповідача обізнана із забезпеченням позову. Відповідачка продовжує здійснювати свою підприємницьку діяльність, користується даними житловими приміщеннями. Відповідне майно фактично зберігатиметься у її володінні останньої, а обмежується лише її можливість розпорядитися таким. Сторона відповідача не надала жодного доказу про те, чому зараз вони вважають, що можуть понести будь-які збитки, враховуючи те, що забезпечення позову вже діє протягом певного часу. Щодо внесення на депозитний рахунок суми, то позивач не може внести таку грошову суму, яка зазначена відповідачкою у поданому клопотанні. Альтернативи не запропоновано. Жодного доказу можливих збитків стороною відповідача не надано. Просять суд відмовити у такому клопотанні. Таке клопотання мало би заявлятись при подачі клопотання про забезпечення позову, або при його розгляді в суді апеляційної інстанції.

Представник позивача ОСОБА_3 у підготовчому засіданні зазначив, що забезпечення позову у даній справі накладалось при наявності зустрічного позову у якому протилежна сторона чітко визнавала позовні вимоги в частині визнання їх сім`єю. Суд діяв правомірно, накладав дане забезпечення правомірно. Суд діяв відносно тієї позиції, яку заявляла протилежна сторона. Слід зазначити, що коли сторона проживала спільно з відповідачем, спільно вели бізнес, мала реальний дохід. Станом на сьогоднішній день позивач не приймає жодної участі у даній підприємницькій діяльності. У позивача немає будь-якої фінансової підтримки. Сам розрахунок, на який опирається сторона, є доволі цікавий. Не проведена експертиза, в якому стані перебуває дане приміщення. На їхню думку, розрахунок відповідача у поданому клопотанні є некоректним та не підтверджується жодним прямим доказом, який міг би це підтверджувати. Вони не бачать підстав для задоволення клопотання і просять у даному клопотанні відмовити.

Крім цього представник відповідача адвокат Медвідь В.О. зазначив, що як вбачається із викладеного іншою стороною, позивач не є забезпеченим фінансово, відповідно це є підставою для самостійного задоволення вимог клопотання, оскільки ч. 3 ст. 154 ЦПК України говорить про те, що суд зобов`язаний вжити заходи зустрічного забезпечення позову, якщо матеріальний стан сторони, яка звернулась із клопотанням про забезпечення позову, не зможе відшкодувати в майбутньому збитки. Порядок зустрічного забезпечення позову розглядається тими самими нормами, які забезпечують розгляд первинного забезпечення позову. Вони вправі клопотати про вжиття заходів зустрічного забезпечення позову на будь-якій стадії, що передбачено у ст. 152 ЦПК України. Сторона в особі представників визнала, що у позивача відсутні доходи, тому суд повинен вжити заходів зустрічного забезпечення позову.

Заслухавши думку учасників справи, суд доходить висновку, що в задоволенні клопотання відповідачки слід відмовити, виходячи із такого.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Відповідно до частини четвертої статті 154 ЦПК України, зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (частина п`ята статті 154 ЦПК України).

Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 10 квітня 2019 року, справа №753/2380/18-ц.

Оцінка співмірності здійснюється, крім іншого, з урахуванням співвідношення права та інтересу, які просить захистити заявник, вартості майна, на яке накладається арешт, або майнових наслідків заборони стороні вчиняти певні дії.

За відсутності обставин, які є обов`язковою умовою застосування зустрічного забезпечення, таке забезпечення є правом, а не обов`язком суду. Дане питання віднесено на розсуд суду і застосовується у разі наявних до того обґрунтованих сумнівів щодо безперешкодного можливого відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. (стаття 76 ЦПК України), яких відповідачкою не подано.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання в Україні.

Крім того, відповідачкою ОСОБА_1 не надано жодних доказів, що у позивача ОСОБА_2 відсутнє майно, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові, а також доказів того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Викладене свідчить про відсутність обов`язку суду застосувати зустрічне забезпечення.

Враховуючи наведене, а також відсутність підстав передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, судом не встановлено обставин, які б давали достатні підстави для вжиття заходів зустрічного забезпечення у даній справі.

Враховуючи предмет та підстави даного позову, відсутність доказів завдання відповідачу збитків внаслідок вжиття заходів забезпечення позову відносно спірного майна, а також те, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин, суд доходить висновку про відмову у задоволенні клопотання відповідачки про застосування заходів зустрічного забезпечення.

Керуючись ст.ст. 149-153, 154, 258-261, 353 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_1 про вжиття заходів зустрічного забезпечення позовних вимог у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Повну ухвалу буде виготовлено 31.05.2024 року.

Суддя