П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року м. Київ

Справа №761/12673/23

Апеляційне провадження №22-ц/824/5358/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва ухваленого під головуванням судді Пономаренко Н.В., 06 червня 2023 року в м. Києві, у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В

У квітні 2023 року Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» звернулося до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача на свою користь:

- заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг №б/н від 27 травня 2011 року у розмірі 93336,31 грн станом на 21 березня 2023 року, яка складається з наступного: 76375,69 грн - заборгованість за кредитом, 16960,62 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом;

- судові витрати у розмірі 2684,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на те, що 27 травня 2011 року ОСОБА_1 звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписав Заяву № б/н від 27 травня 2011 року. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.

У зв`язку з зазначеним, банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, а відповідачу надано у користування кредитну карту. В подальшому, розмір кредитного ліміту збільшився до 75000 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та кредитні кошти надавались тим самим позивачем, отже ним виконувались взяті на себе договірні зобов`язання. Однак, відповідач своєчасно не сплачував кошти на погашення заборгованості за борговими зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 18 квітня 2023 року за ним обліковується заборгованість у загальному розмірі 93336,31 грн, з яких: 76375,69 грн - заборгованість за тілом кредиту; 16960, 62 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2023 року позов Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27 травня 2011 року у розмірі 76375,69 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2196, 31 грн (а.с. 119-122).

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та зокрема саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. За вказаних обставин, а також враховуючи відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, суд першої інстанції дійшов висновку, що надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Також, судом першої інстанції зазначено, що розрахунок заборгованості, виписку з рахунку, паспорт споживчого кредиту та довідки про видані кредитні картки та зміну умов користування не є документами, які можуть посвідчувати погодження сторонами умов щодо розміру та сплати процентів. Разом з тим, встановивши, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту.

В апеляційній скарзі, позивач, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також порушення норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам та у цій частині ухвалити нове судове рішення про задоволення вказаних позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що між сторонами було погоджено розмір базової процентної ставки за користування кредитом - 2,5 % на місяць, про що зазначено в Довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписаній відповідачем одночасно із заявою 27 травня 2011 року.

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржено лише позивачем і лише в частині незадоволених позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам. В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржено, а отже не становить предмет даного апеляційного розгляду.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як вбачається з матеріалів справи, 27 травня 2011 року ОСОБА_1 з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву № б/н з ПАТ КБ «ПриватБанк», у тексті якої зазначені відомості про те, що клієнт погодився з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між клієнтом та банком Договір про надання банківських послуг. Також, формуляр заяви містить застереження, що клієнт ознайомився з Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що були надані йому на ознайомлення йому в письмовому вигляді. Зобов`язався виконувати вимоги умов та Правил надання банківських послуг а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті www.privatbank.ua (а.с. 25).

При цьому, на підтвердження погодження умов договору АТ КБ «ПриватБанк» було додано до матеріалів справи наступні документи:

- розрахунок заборгованості за договором № б/н від 27 травня 2011 року станом на 31 травня 2015 року (а.с. 4-7);

- розрахунок заборгованості за договором № б/н від 27 травня 2011 року станом на 30 червня 2019 року (а.с. 8-16);

- розрахунок заборгованості за договором № б/н від 27 травня 2011 року станом на 21 березня 2023 року (а.с. 17-22);

- довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача, згідно з якою початкова сума кредитного ліміту була встановлена у розмірі 2100 грн, в подальшому вона змінювалася і максимально була встановлена у розмірі 75000 грн - з 18 листопада 2021 року, а з 11 жовтня 2022 року кредитний ліміт було зменшено до 0,00 грн (а.с. 23);

- довідку про видані відповідачеві кредитні картки, в якій зазначено наступну інформацію: 27 травня 2011 року видано картку типу «Універсальна» зі строком дії 02/15; 18 лютого 2015 року видано картку типу «Універсальна» зі строком дії 10/16; 31 жовтня 2016 року видано картку типу «Універсальна» зі строком дії 08/16; 24 січня 2013 року видану картку типу «Універсальна» зі строком дії 07/20; 25 липня 2017 року видано картку типу «Універсальна GOLD» зі строком дії 06/21; 16 червня 2021 року видано картку типу «Універсальна GOLD» зі строком дії 08/24 (а.с. 24);

- довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55» днів льготного періоду» по договору від 27 травня 2011 року, в якій зазначено, що базова процентна ставка по кредиту становить 2,5 % в місяць на залишок непростроченої заборгованості (а.с. 26);

- паспорт споживчого кредиту (а.с. 27-30);

- витяг з «Умов та Правил надання банківських послуг» (а.с. 31-53);

- виписку по рахунку відкритого на ім`я ОСОБА_2 № б/н за період з 27 травня 2011 року по 24 березня 2023 року (а.с. 66-104).

Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частинами 1,3 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Разом з тим, з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених Законом України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Подібні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження №14-131цс19).

Як вбачається, Умовами та правилами надання банківських послуг в Приватбанку, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору, та інші умови.

Між тим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність у матеріалах справи підтвердження, що саме цей витяг з Умов та правил надання банківських послуг були узгодженні з відповідачем, він ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Роздруківка із сайту щодо встановлених тарифів, Умов та правил надання банківських послуг позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги, що в анкеті-заяві та довідці про умови кредитування наявний підпис відповідача, а тому приходить до висновку, що кредитний договір було укладено між сторонами на умовах, зазначених у вказаному документі.

Висновок суду першої інстанції щодо відсутності у матеріалах справи належних доказів укладення між сторонами кредитного договору, колегія суддів вважає помилковими, адже, незважаючи на відсутність підпису на Умовах та Правилах надання банківських послуг, відповідач знав про умови кредитування, зокрема, про тип кредитної лінії, пільговий період та базову відсоткову ставку, умови чого зазначені в Довідці про умови кредитування.

У свою чергу, як зазначив Верховний Суд у постанові від 04 листопада 2020 року по справі № 534/1072/18-ц апеляційний суд не звернув уваги на те, що в матеріалах справи наявна підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використання картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій також визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф, за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування.

При цьому, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26 грудня 2019 року по справі № 467/555/19, враховуючи, що шляхом ознайомлення відповідача під підпис з паспортом споживчого кредиту між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір згідно зі ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів ст. 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

З наведених обставин справи вбачається, що між сторонами був укладений договір надання банківських послуг, матеріали справи місять виписки по рахунках, які є первинними банківськими документами, які свідчать, що позивачем надавались, а відповідачем використовувались кредитні кошти. Розмір визначеної заборгованості не становить предмет даного апеляційного перегляду, так як в цій частині рішення суду не оскаржується. Предметом даного розгляду є питання стягнення з відповідача на користь позивача суми нарахованих на тіло кредиту відсотків за користування кредитними коштами.

Серед підписаних відповідачем 27 травня 2011 року документів є Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій сторонами було погоджено розмір базової процентної ставки за користування кредитом - 2,5 % на місяць. А отже суд першої інстанції під час оцінки письмових доказів не взяв до уваги відомості, зазначені у довідці про ознайомлення із умовами кредитування, та помилково дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь банку процентів з огляду на начебто їх не погодження сторонами договору.

Згідно з розрахунками заборгованості відповідача за кредитним договором від 27 травня 2011 року, які є чіткими, повними та розгорнутими по окремих категоріях, за відповідачем станом на 21 березня 2023 року обліковується заборгованість за відсотками за користування кредитом у розмірі 16960,62 грн.

Будь-яких належних та допустимих доказів, які б спростовували наявність у відповідача заборгованості за процентами у вищенаведеному розмірі, матеріали справи не містять.

Таким чином, враховуючи вище встановлені обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що матеріалами справи в їх сукупності підтверджується факт правомірності нарахування банком процентів та наявності у відповідача заборгованості перед позивачем за відсотками у розмірі 16960,62 грн, і відповідно наявність підстав для стягнення їх з відповідача на користь позивача.

Пунктом 2 ч. 1 ст.374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦПК України).

Отже, ухвалене судом першої інстанції заочне рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення процентів підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення у цій частині про задоволення вказаних позовних вимог.

При цьому, оскільки судом першої інстанції стягнуто судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог, а суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги, та, як наслідок, про задоволення позовних вимог у повному обсязі, то відповідно до положень ст. ст. 141, 382 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» слід достягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 487,69 грн та стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4026, 00 грн.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 06 червня 2023 року в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відсотками - скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за відсотками у розмірі 16960, 62 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 487, 69 грн та судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 4026, 00 грн.

Позивач: Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач В.В. Соколова

Судді М.В. Мережко

Н.В. Поліщук