Справа № 445/1285/24
провадження № 2/445/697/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

05 листопада 2024 року Золочівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Сивака В. М.

секретаря судового засідання Захарчук Н.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Золочів за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ТзОВ "Коллект центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

в с т а н о в и в:

05.06.2024 представник позивача ТзОВ "Коллект центр" звернувся до Золочівського районного суду Львівської області із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 100298810 від 14.09.2021, яка складає 32041,45 грн. Одночасно просив вирішити питання судових витрат.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 100298810 від 14.09.2021 та надано кошти в розмірі 4300 грн., які відповідач зобов`язався повернути в строк до 29.09.2021 року та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах визначених кредитним договором. Проте, відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому свої зобов`язання не виконав, в результаті чого станом на 10.03.2023 має заборгованість у сумі 32041,45 грн.

17.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальність «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 17/12-2021-62, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальника в тому числі за Договором про споживчий кредит №100298810 від 14.09.2021, що уклало ТОВ «Мілоан» та відповідач ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/202/013 від 10.03.2023, в тому числі Договором про споживчий кредит №100298810 від 14.09.2021, що уклали ТОВ «Мілоан» та відповідач ОСОБА_1 . Вважає, що оскільки позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача, який зобов`язання за кредитним договором не виконав, відтак, з останнього на користь ТОВ «Коллект Центр» підлягає стягненню заборгованість, яка станом на 10.05.2024 становить 32041,45 грн. Окрім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 9000 грн. та 3028 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.

У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідачка ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку, в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву на позовну заяву не подавала.

Враховуючи вищевикладене та зважаючи на вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України, суд доходить висновку про можливість проведення заочного розгляду справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом 14.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 100298810, відповідно до якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти в розмірі 4300 грн., а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 29.09.2021 та сплатити проценти за користування кредитними коштами на умовах, визначених договором, відповідач підписав заяву-анкету, паспорт споживчого кредиту та графік платежів до договору про надання споживчого кредиту, які містять істотні умови договору про надання споживчого кредиту.

Так, надання Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відповідачу кредит, такий надається в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів у розмірі, встановленому п.2.1 договору.

Згідно п. 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Відповідно до п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 29.09.2021

Згідно п.1.5.1. Комісія за надання кредиту: 0.00 грн., яка нараховується за ставкою 0.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 1875.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. (а.с.6-10)

17.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальні «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 17/12-2021/62, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальника, в тому числі за Договором про споживчий кредит № 100298810 від 14.09.2021, що уклало ТОВ «Мілоан» та відповідач ОСОБА_1

ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10.03.2023, в тому числі Договором про споживчий кредит № 100298810 від 14.09.2021, що уклали ТОВ «Мілоан» та відповідач ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з реєстру боржників до вищевказаного договору, позивач ТОВ «Коллект Центр» набув права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 на загальну суму 32041,45 грн, з яких: 4300 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 27741,45 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги; Згідно з розрахунком, наданим позивачем, заборгованість ОСОБА_1 у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту № 100298810 від 14.09.2021, станом на 10.05.2024 становить - 32041,45 грн, з яких: 4300 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 27741,45 грн. - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.1 ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.516 Цивільного кодексу України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, при укладенні кредитного договору сторонами такого досягнуто згоди з усіх його істотних умов та визначено, серед іншого, суму кредиту, процентну ставку за користування таким та порядок повернення кредиту, строк дії договору, тощо. Таким чином, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_1 договір є обов`язковим до виконання.

При цьому, термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк відповідачем не погашено, доказів належного виконання суду не надано.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача, як нового кредитора, заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 100298810 від 14.09.2021, у розмірі 32041,45 грн.

Щодо витрат на правову допомогу суд виходить з наступного.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в частині витрат на правничу допомогу суд виходив з наступних норм та мотивів.

Відповідно до ч.1 та п.1 ч.3ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з вимогами ст. 59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. ч. 2, 3ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Разом з тим, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг та умовами договору. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 року у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «Коллект Центр» в особі директора Мостовенко О. І. та адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АССІСТАНС», укладено договір про надання правової допомоги № 02-01/2023 від 02.01.2023.

Відповідно до заявки на надання юридичної допомоги № 646 від 26.04.2024, сторони погодили загальний розмір наданих правових послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості із ОСОБА_1 в сумі 9 000 грн.

На підтвердження оплати юридичних послуг позивачем надано платіжну інструкцію № від 10.05.2024 року, згідно з якою ТОВ «Коллект Центр» перерахувало АО «Лігал Ассістанс» 45000 грн. за призначенням платежу: надання правової допомоги згідно договору № 02-01/2023 від 02.01.2023.

Згідно з правовою позиції Верховного Суду, висловленої в постанові від 12 лютого 2020 року у справі за № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 ч. 2ст.137 ЦПК України).

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи, що дана справа є незначної складності, однотипною, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, а надана позивачу допомога здебільшого стосувалася виготовлення однакового змісту процесуальних документів (позовних заяв, заяв, клопотань, тощо), тобто по первинно виготовлених їх зразках, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 4500,00 грн., які є співмірними із складністю справи та наданими адвокатом обсягом послуг.

Згідно з ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За правилами ч. 2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у сумі 3028,00 грн., такий слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст.12, 13,81,89,259, 263-265, 268, 280 ЦПКУкраїни, суд, -

в и р і ш и в:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (, місцезнаходження: 01133, Київська область, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) заборгованість за договором про споживчий кредит № 100298810 від 14.09.2021 у розмірі 32041,45 грн. (тридцять дві тисячі сорок одна гривня 45 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (, місцезнаходження: 01133, Київська область, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн. (три тисячі двадцять вісім гривень) та витрати на правову допомогу в розмірі 4500 грн. ( чотири тисячі п`ятсот грн.).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлено 05.11.2024.

Суддя В. М. Сивак