Справа № 578/364/24
провадження № 2-о/578/16/24
УХВАЛА

Іменем України

05 червня 2024 року селище Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Зері Ю.О., за участю секретаря судового засідання Ткаченко Г.В., заявниці ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 , заінтересовані особи: 1) ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 ) ІНФОРМАЦІЯ_5, АДРЕСА_5, 3) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу,

установив:

22.04.2024 до Краснопільського районного суду Сумської області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа ІНФОРМАЦІЯ_4 , про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без укладання шлюбу.

Заява мотивована тим, що заявниця проживала однією сім`єю із загиблим військовослужбовцем ОСОБА_4 без укладення шлюбу, а тому для можливості отримати відповідні виплати як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, зокрема грошову компенсацію у розмірі п`ятнадцять мільйонів гривень, вона просить встановити вказаний юридичний факт у судовому порядку.

В обґрунтування заявлених вимог заявниця зазначає, що у 2016 році помер її чоловік ОСОБА_5 , його рідний брат ОСОБА_4 допомагав їй по господарству, допомагав матеріально та виховував своїх племінників як рідних дітей. Тобто з 2016 року вони з ОСОБА_6 проживали разом як дружина та чоловік без зареєстрованого шлюбу. За час проживання однією сім`єю вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, займалися благоустроєм будинку. ОСОБА_6 спілкувався з родичами заявниці, в свою чергу вона їздила до його рідного брата ОСОБА_2 та сестри ОСОБА_3 . Як пояснила заявниця, спільні фото із ОСОБА_4 надати до суду не має можливості, так як у березні 2022 року село Самотоївка було окуповано ЗС РФ і фото у мобільному телефоні та фотоальбоми були знищені.

Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 25.04.2024 заяву було залишено без руху, надано заявниці строк для усунення недоліків 5 днів з дня отримання копії ухвали.

На виконання вказаної ухвали суду заявниця частково виконала її вимоги, 06.05.2024 подала до суду уточнюючу заяву та копію квитанції про доплату судового збору.

Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 09.05.2024 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку окремого провадження, судове засідання призначено на 05.06.2024; залучено у якості заінтересованих осіб ІНФОРМАЦІЯ_2 та ІНФОРМАЦІЯ_5; частковозадоволено клопотання заявниці про виклик свідків; зобов`язано Сумський відділ ДРАЦС надати суду відомості щодо перебування в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

Від заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_4 надійшло клопотання від 16.05.2024 про розгляд справи без участі представника у судовому засіданні, при розгляді справи даний учасник покладається на розсуд суду.

Від заінтересованої особи Міністерства оборони України надійшли письмові пояснення від 31.05.2024, у яких даний учасник просить суд залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту спільного проживання із загиблим військовослужбовцем, оскільки від встановлення факту визнання заявниці членом сім`ї померлого військовослужбовця залежить виникнення її права на отримання статусу члена сім`ї загиблого Захисника України та на отримання одноразової грошової допомоги, при цьому даний факт повністю заперечується Міністерством оборони України. Відтак на думку даного учасника заява підлягає залишенню без розгляду та заявниця має звернутись з вимогою про встановлення даного факту у порядку позовного провадження.

Від заінтересованої особи ОСОБА_3 до суду надійшла заява від 09.05.2024 про розгляд справи за її відсутності, у якій вона погоджується з вимогами заяви та не заперечує проти її задоволення.

Від заінтересованої особи ОСОБА_2 до суду надійшла заява від 27.05.2024 про розгляд справи за його відсутності, у якій він погоджується з вимогами заявниці та не заперечує проти їх задоволення.

Заявницею на виконання вимог судової ухвали надані додаткові пояснення від 03.06.2024 щодо родинних відносин між заінтересованими особами та щодо сімейного стану загиблого військовослужбовця та безпосередньо заявниці.

Від Сумського відділу ДРАЦС відомості щодо перебування в зареєстрованому шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до суду не надходили.

Розглянувши у судовому засіданні наявні у справі матеріали, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно частин другої, сьомої статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження.

Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно частин першої та другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у пункті 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо їх встановлення не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Таким чином визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Указані висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 712/10959/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі

№ 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05.12.2019 у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19), від 03.02.2021 у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16.06.2021 у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так з поданої заяви вбачається, що встановлення факту проживання заявниці однією сім`єю зі загиблим військовослужбовцем ОСОБА_3 необхідне для реалізації нею особистих немайнових та майнових прав та інтересів як члена сім`ї військовослужбовця. Зокрема ОСОБА_1 у своїй заяві вказує на те, що «сім`я кожного військового, який загинув, захищаючи Батьківщину під час повномасштабної війни, має право отримати компенсацію - одноразову грошову допомогу у розмірі 15 мільйонів гривень».

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно із частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

З поданих до суду пояснень Міністерства оборони України вбачається, що даний учасник повністю заперечує факт наявності у ОСОБА_7 права на отримання грошової виплати як члена сім`ї загиблого військовослужбовця. Відтак у даному випадку у справі між заявницею та заінтересованою особою як органом, який приймає рішення про виплату одноразової грошової допомоги, і який у зв`язку із цим заперечив право на її отримання заявницею, наявний спір про право заявниці на отримання одноразової грошової допомоги, як члена сім`ї військовослужбовця, що загинув, і вказана обставина виключає можливість розгляду заяви у порядку окремого провадження.

Подібні висновки викладені в ухвалі Верховного Суду Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.05.2022 у справі № 944/2326/21.

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Відповідно до положень частини шостої статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що має місце спір про право, а відтак заява не може бути розглянута в порядку окремого провадження та підлягає залишенню без розгляду. Одночасно суд роз`яснює, що заявниця має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись статтями 258, 272, 260, 261, 293, 294, 353, 354 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: 1) ІНФОРМАЦІЯ_2 , 2) ІНФОРМАЦІЯ_5, 3) ОСОБА_2 , 4) ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, залишити без розгляду.

Роз`яснити заявниці її право подати позов на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали складений 05.06.2024.

Суддя Ю.О. Зеря