Провадження № 2/679/475/2024
Справа № 679/1102/24
місто Нетішин Хмельницької області
Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі головуючого судді Безкровного І.Г., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,
КП НМР «Житлово-комунальне об`єднання» звернулося до Нетішинського міського суду Хмельницької області з позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.
В обґрунтування позову зазначається, що КП НМР «Житлово-комунальне об`єднання» є балансоутримувачем гуртожитку № 6, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
У вказаному гуртожитку № 6 у кімнаті № 405 відповідачу було надане ліжко-місце, де зареєстрований відповідач ОСОБА_1 .
У період із січня 2024 по червень 2024 року під час обстеження кімнати відповідача
було встановлено, що він не проживає за вказаною адресою, позаяк його особисті речі як у самій кімнаті, так і у приміщеннях та місцях загального користування відсутні, а місце роботи та фактичне місце проживання ОСОБА_1 не встановлені, відомо лише що останній виїхав за кордон і найближчим часом повертатися не збирається. Зі слів мешканця цієї кімнати ОСОБА_2 , який проживає в ній із квітня 2000 року, відповідач не проживає у кімнаті більше трьох років.
Періодично здійснюється обстеження кімнат на предмет фактичного проживання зареєстрованих в ній мешканців, і під час таких обстежень 25.01.2024, 22.02.2024, 20.03.2024, 19.04.2024, 20.05.2024 та 14.06.2024 встановлено, що відповідач до теперішнього часу за місцем реєстрації не проживає.
Крім того, у ОСОБА_1 станом на 31.05.2024 наявний борг за надані позивачем житлово-комунальні послуги в розмірі 5827,83 грн.
З урахуванням викладених обставин позивач вважає, що відповідач втратив інтерес до зазначеного житла та не має в ньому потреби, позаяк добровільно залишив його та не проживає в ньому протягом тривалого часу, а тому просив визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 , а також стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору.
09.07.2024 суддею було відкрите провадження у справі та визначено її розгляд у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 23).
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від останніх не надійшло, відзиву на позов належним чином повідомлений про розгляд справи відповідач не подав, у зв`язку з чим судом була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням докази, які містяться в матеріалах справи як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що 07.09.2005 Комунальне підприємство Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання», яке є балансоутримувачем гуртожитку № 6, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , видало ОСОБА_1 ордер № 1475 на жилу площу у цьому гуртожитку, відповідно до якого відповідач отримав право на зайняття жилої площі за адресою: АДРЕСА_2 , в якій він зареєстрований до теперішнього часу (а.с. 3-4, 5, 6, 7, 22, 29, 30).
Як вбачається з актів Комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання»: № 1/2024 від 25.01.2024; № 3/2024 від 22.02.2024; № 4/2024 від 20.03.2024; № 6/2024 від 19.04.2024; № 7/2024 від 20.05.2024; № 8/2024 від 14.06.2024, на час обстеження кімнати АДРЕСА_3 , зареєстрований за вказаною адресою ОСОБА_1 не проживає у гуртожитку більше трьох років. Будь-яких ознак проживання ОСОБА_1 у цій кімнаті немає, його особисті речі та необхідні для проживання меблі у кімнаті відсутні. Зазначені обставини підтвердив мешканець кімнати № НОМЕР_1 ОСОБА_3 , який проживає у цій кімнаті із квітня 2000 року. Крім зазначених осіб, відповідні акти підписані майстром будинкоуправління ОСОБА_4 , завідувачем гуртожитку ОСОБА_5 та техніком-доглядачем ОСОБА_6 (а.с. 8, 9, 10, 11, 12, 13).
При цьому, як вбачається із виписки з особового рахунку ОСОБА_1 , відповідач станом на 31.05.2024 має заборгованість за надані позивачем житлово-комунальні послуги за вказаною адресою у розмірі 5827,83 грн (а.с. 14).
Відповідно до ч. 4 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Як зазначається у ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.
Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ч. 4 ст. 10 ЦПК України).
Статтею 8 Конвенції визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Правова позиція ЄСПЛ відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції гарантує кожній особі крім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Гіллоу проти Сполученого королівства» від 24.11.1986), так і на наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999).
Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених у пункті 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоров`я чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей, зазначених у п. 2 ст. 8 Конвенції.
Як було встановлено судом, ОСОБА_1 тривалий час, а саме більше шести місяців не проживає у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , а отже достатні та триваючі зв`язки останнього із житловим приміщенням за зареєстрованим місцем проживання, права користування яким його просить позбавити позивач, в даному випадку відсутні.
З огляду на це суд дійшов висновку, що припинення права користування відповідачем вказаним житлом у даному випадку відповідає пропорційності в розумінні положень ст. 8 Конвенції.
Враховуючи встановлені обставини та зокрема той факт, що відповідач не проживає за зареєстрованим місцем проживання понад шість місяців, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, у той час як доказів поважності причин непроживання відповідача за вищевказаною адресою строком понад шість місяців, передбачених ч. 3 ст. 71 ЖК України, і наявності підстав для зберігання зазначеного жилого приміщення за відповідачем суду надано не було, суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації, а тому позов підлягає повному задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн підтверджується платіжною інструкцією № 7117 від 01.07.2024 (а.с. 19). Враховуючи те, що суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених ним судових витрат зі сплати судового збору у вказаному розмірі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279-282 ЦПК України, суд,
Позовну заяву Комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання» до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Стягнути зі ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3028 (трьох тисяч двадцяти восьми) гривень.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів із дня складення рішення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів із дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Апеляційна скарга може бути подана безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня складення рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Нетішинського міського суду Хмельницької області протягом тридцяти днів із дня складення рішення.
Позивач: Комунальне підприємство Нетішинської міської ради «Житлово-комунальне об`єднання» (ідентифікаційний код 31345419; місцезнаходження: Хмельницька область, Шепетівський район, м. Нетішин, просп. Незалежності, буд. 31).
Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Суддя І.Г. Безкровний