Справа № 278/5195/24
У Х В А Л А

Іменем України

про повернення позовної заяви

05 листопада 2024 рокум. Житомир

Суддя Корольовський районний суд міста Житомира Пилипюк Лілія Миколаївна, ознайомившись із матеріалами позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И Л А:

23 вересня 2024 року до Житомирського районного суду Житомирської області надійшла позовна заява ТзОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Зміст позову свідчить, що предметом спору в цій справі є стягнення заборгованості за договором позики № 76752389 від 03 серпня 2023 року, який укладений між ТзОВ "1 безпечне агентство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 , а також за кредитним договором № 9627236, який укладений 09 червня 2023 року між ТзОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 . Право вимоги за вищевказаними кредитними договорами перейшло до ТзОВ "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" за різними договорами факторингу - договір факторингу № 14/06/21 від 14 червня 2021 року та договором факторингу № 27102023/1 від 27 жовтня 2023 року.

Ухвалою судді Житомирського районного суду Житомирської області від 11 жовтня 2024 року матеріали цивільної справи було направлено за підсудністю до Корольовського районного суду міста Житомира.

Дослідивши подану позовну заяву, приходжу до висновку, що позовна заява підлягає поверненню на підставі п. 2 ч. 4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту- ЦПК України) з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 2 ЦПК України суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії (пункт 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19).

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повертається, якщо порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень статті 188 цього Кодексу).

В одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (ч. 1 ст. 188 Цивільного процесуального кодексу України).

За своїм процесуальним призначенням інститут об`єднання позовних вимог забезпечує правильність і одностайність розгляду та вирішення окремих позовних вимог, які можуть бути розглянуті як самостійні справи, але об`єднуються пов`язаністю вимог, тобто вимог, які випливають з одних і тих же підстав або доказів.

Метою об`єднання позовних вимог є можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також унеможливити винесення різних рішень за однакових обставин.

Отже, порушенням правила об`єднання вимог, є об`єднання непов`язаних вимог, тобто таких, які не пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем об`єднано у одному позові вимоги до відповідача про стягнення заборгованості, що виникла на підставі не пов`язаних між собою правочинів, укладених відповідачем з різними юридичними особами, заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою підставою виникнення, оскільки вимоги про стягнення заборгованості по кожному правочину зумовлені різними фактичними обставинами, мають не пов`язані між собою обсяг та предмети доказування, кожна із заявлених вимог є основною та не має похідного характеру, що свідчить про штучність об`єднання таких вимог в одному позові.

Аналіз пункту 2 частини 4 статті 185 ЦПК України у системному зв`язку з приписами статті 188 цього Кодексу свідчить про те, що у разі порушення правил об`єднання позовних вимог суд з метою виконання завдання цивільного судочинства може за клопотанням учасника справи або за власною ініціативою самостійно роз`єднати позовні вимоги за правилами частини 6 статті 188 ЦПК України та розглянути кожну з заявлених вимог окремо. Отже, приписи частини 6 статті 188 ЦПК України суд, з урахуванням конкретних обставин, має право застосувати як у разі дотримання правил об`єднання позовних вимог, так і у випадку їх порушення. Проте вчинення відповідної процесуальної дії є дискрецією суду, яка застосовується (або не застосовується) ним за власним переконанням та з урахуванням конкретних обставин справи.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, висловленому у пунктах 20-21 постанови від 20 січня 2021 року в справі № 914/2172/20.

Оскільки у поданій позовній заяві об`єднано дві позовні вимоги, кожна з яких є самостійною, не пов`язані між собою ані підставою виникнення, ані поданими доказами, заявлені позовні вимоги не є похідними одна до одної, що свідчить про порушення позивачем правил об`єднання позовних вимог, слід дійти висновку, що позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 185, 188, 260, 261 Цивільного процесуального кодексу України, П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК