Справа № 214/9273/23
Провадження № 2/947/2307/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Луняченка В.О.,

за участю : секретаря судового засідання Макаренко Г.В.

представника відповідача адвоката Полякова О.О.

розглянувши за правилами спрощеного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

До Саксаганського районного суду м. Кривий Ріг 27.11.2023 надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у сумі 26 796,00 грн., за кредитним договором №00-562307 від 22.12.2019 року, а також стягнення судових витрат.

Ухвалою судді Саксаганського районного суду м. Кривий ріг від 01.12.2023 року , у звязку із встановленням зареєстрованого місця проживання відповідача у м. Одесі, була передана справа для розгляду до Київського районного суду м. Одеси.

Ухвалою від 15.02.2024 року вказана цивільна справа була прийнята до провадження та призначена до розгляду у порядку спрощеного провадження із викликом сторін у судове засідання.

16.04.2024 року від представника відповідача надано відзив на позов згідно якого сторона відповідача не визнає вказані позовні вимоги внаслідок їх необґрунтованості та стверджується що відповідач зазначеного договору не укладав та гроші у кредит не отримував.

24.04.2024 року від представника позивача надано відповідь на відзив із підтриманням заявлених вимог та ствердженням про наявність докази того, що саме відповідач уклав вказаний кредитний договір та отримав і користувався кредитними коштами.

Як встановлено судом стороною позивача у підтвердження заявлених вимог надано кредитний договір № договором №00-562307 від 22.12.2019 року, за змістом якого він було укладено між ТОВ «Качай гроші» та відповідачем, про що свідчить електронний підпис позичальника, відтворений шляхом використання позичником одноразового ідентифікатора з підтвердженням через мобільний телефон , а за для виконання своїх обов`язків по договору ТОВ « Качай гроші» здійснило перерахування 8400 гривень на банківську картку , зазначену позичальником : НОМЕР_1 . При цьому водночас із перерахуванням коштів з суми кредиту було відраховано 1400 гривень комісії за дистанційне укладення договору, тобто на картку позичальника було перераховано 7000 гривень.

Уклавши договір та отримавши у користування кошти позичальник зобов`язаний у визначений в договорі термін повернути кредитні кошти, та сплатити проценти у розмірі та на умовах зазначених у договорі, а тому , внаслідок невиконання боржником умов договору у нього виникла заборгованість у вигляді суми заборгованості за основною сумою боргу 8400 грн, суми заборгованості за відсотками у розмірі 8568,00 грн, та суми заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 9828,00 грн.

Згідно Договору факторингу №22122022/2 укладеного 22.12.2022 між ТОВ «Качай Гроші» та ТОВ «Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» до останнього перейшло, крім іншого , право вимоги до боржників по кредитному договору №00-562307 від 22.12.2019 року.

Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема, Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ).

На підставі ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду.

Правовідносини пов`язані із виконанням кредитних зобов`язань врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України ).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Таким чином , для визначення наявного зобов`язання між сторонами суд повинен спочатку визначитись із тим , чи доведено факт передання грошей від кредитора позичальнику, і лише при наявності такого підтвердження визначитись із правильність розрахунку заборгованості.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З наданих стороною позивача доказів вбачається факт перерахування кредитних коштів на картку позичальника із номером НОМЕР_1 . Доказів того , що вказана картка належить ( належала ) саме відповідачу, або використовувалась відповідачем для власних потреб, суду не надано.

З розрахунку руху коштів по банківським карткам , яки знаходились у користуванні ОСОБА_1 у банку « Приватбанк» не вбачається наявності такого номера карки.

З боку позивача заяв та клопотань про забезпечення або витребування доказів , та заяв про продовження або поновлення строку на надання додаткових доказів, навіть після отримання відзиву, не надходило. При цьому як у позовної заяві так і у відповіді на відзив представники позивача наполягали на розгляді справи за їх відсутністю.

Сам по собі використання даних відповідача при укладенні договору, враховуючи що ідентифікатором не були дані позичальника через додатки «Дія» або «Приват24» , не можуть переконливо свідчить про укладення договору саме відповідачем. Також не було надано доказів того що номер телефону, який використовувався для ідентифікації належить відповідачу.

Докази подаються сторонами а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях ( ч.5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд , не має право з власної ініціативи збирати докази, у відповідності до вимог ч.7 ст. 81 ЦПК України.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку що під час розгляду справи стороною позивача не доведено факт отримання відповідачем кредитних коштів по кредитному договору №00-562307 від 22.12.2019 року, а тому позовні вимоги визнає такими що не підлягають задоволенню.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, у відповідності до вимог ч.3 ст. 133 ЦПК України , належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача ( ч.1,2 ст. 141 ЦПК України ).

Приймаючи до уваги факт відмови у задоволені позовних вимог суд вважає що не підлягають задоволенню і вимоги стосовно стягнення з відповідача судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259, 263-265,268,273,354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія « Європейська агенція з повернення боргів» ( , місцезнаходження6 01032, м. київ, вул Симона Петлюри, 30 ) до ОСОБА_1 ( РНОКППП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №00-562307 від 22.12.2019 на загальну суму 26 796,00 грн.

Повне судове рішення буде складено протягом десяти днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 30.09.24.

Суддя В. О. Луняченко