Справа № 212/8356/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Дехта Р.В., за участю секретаря судового засідання Колісник К.Е., представника позивача адвоката Примаков К.О., представника відповідача адвоката Федоренко В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривий Ріг цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру визначених аліментів,-

встановив:

Короткий зміст позовних вимог.

13 серпня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на дитину. На обґрунтування позову зазначив, що між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_1 та від шлюбу в них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2015 року, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на неповнолітню дитину-доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

При подачі позовної заяви ОСОБА_4 умовчала про обставини, які мають істотні значення по справі, а саме, що в першому шлюбі у позивача є син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи

Ухвалою суду від 06 вересня 2024 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки для подання відповідних заяв по суті.

Зазначена ухвала направлялася позивачу, відповідачу разом з даною ухвалою надсилалась також копія позовної заяви з додатками.

18 вересня 2024 року від відповідача по справі надійшов відзив на позов про зменшення розміру аліментів, в якому відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову.

06 листопада 2024 року в судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, послався на обставини, що зазначенні в позові. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову, послався на обставини, що зазначенні у відзиві на позовну заяву

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2015 року, стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , аліменти на неповнолітню дитину-доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судом встановлено, що позивач по справі є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , що підтверджується матеріалами справи.

В судовому засіданні судом встановлено, що відповідно до судового наказу від 01 березня 2024 року, справа № 213/990/24, що видав суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Попов В.В., стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з 26.02.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Оцінка судом доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом.

Надаючи оцінку доводам на обґрунтування позову про зміну розміру аліментів та наданим сторонами доказів суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно зі стст.18, 27 конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Стаття 15 Цивільного кодексу закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст.141 СК мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст..ст.150, 180 СК батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями ст.181 СК способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У ч.3 ст.181 СК визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ст. 182 СК України судом при визначенні розміру аліментів враховуються: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

У ч.1 ст.192 СК встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з п.23 постанови Пленуму ВС «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Ураховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. За наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

У постанові ВСУ від 05.02.2014 у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку зі значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

На обґрунтування позову ОСОБА_1 було надано суду докази, які підтверджують, що на час ухваленні рішення про стягнення аліментів 16 листопада 2015 року, у нього була інша дитина, а саме син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Саме посилаючись на вищевикладене позивач просив зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Як видно із вищенаведених норм СК України та практики Верховного суду, підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану.

Проте, як зазначено в Постанові Верховного Суду від 16.09.2020 № 565/2071/19 сама по собі зміна сімейного стану не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Адже позивач повинен належними та допустимими доказами підтвердити погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу.

Разом з тим погіршення матеріального стану позивача під час судового розгляду свого підтвердження належними і допустимими доказами не знайшло.

Суд звертає увагу на те, що при визначені розміру аліментів ураховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди , доходи від підприємницької діяльності та інші доходи, визначені в Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146.

Позивачем не надано жодних доказів що підтверджували б його доходи, що не дає змоги оцінити матеріальний стан позивача, встановити чи покладає стягнення аліментів у теперішньому розмірі на нього надмірний тягар.

Також суд звертає увагу на те, що діти на перебування яких у нього на утриманні посилається позивач народилися до ухвалення рішення суду про стягнення аліментів, які позивач просить зменшити.

Суд не має права втручатися у приватне життя позивача з`ясовуючи обставини за яких позивач був записаний батьком у свідоцтвах про народження дітей за відсутності на це підстав визначених ч.2 ст.8 ЄКПЛ та не має права здобувати докази за власною ініціативою без відповідного волевиявлення сторін на здобуття таких доказів.

Судом враховується факт перебування на утриманні позивача інших дітей, однак на думку суду без належного обґрунтування зміни матеріального становища позивача, яке не дозволяло б позивачу у подальшому виконувати рішення суду про стягнення аліментів, або покладало б на нього надмірний тягар, зазначені ним обставини зміни сімейного стану не є визначальними і не можуть самі по собі стати підставою для зміни розміру аліментів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи й на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим кодексом, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

У ч.1 ст.89 ЦПК визначено: суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на вищевказані висновки, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність обставин які можуть вплинути на розмір аліментів які підлягають стягненню.

У разі відмови у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивачів (ст. 141 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89,133, 141, 258-259, 263-265,279, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру визначених аліментів, відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 06 листопада 2024 року.

Суддя: Р. В. Дехта