Справа № 302/541/24
Номер рядка звіту 60
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2024 смт.Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кривка В. П.,

з участю секретаря судового засідання Липей В.В.,

без участі сторін та їх представників,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Керита М.В., до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача

24.04.2024 року представник позивача в його інтересах звернулася до суду з вищенаведеним позовом, який обґрунтувала таким. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла тітка позивача ОСОБА_2 . При житті, ОСОБА_2 , склала заповіт, який посвідчено секретарем Лозянської сільської ради Міжгірського району ОСОБА_3 , 21 травня 2003 року за реєстровим №139, за яким житловий будинок та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства загальною площею 0,3829 га, згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №001112 від 22 квітня 2002 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №260, заповіла позивачу. Станом на момент її смерті разом з нею за місцем її постійного проживання в АДРЕСА_1 постійно не проживав ніхто, власних дітей не мала. Позивач прийняв спадщину до майна померлої ОСОБА_2 шляхом вступу у володіння та розпорядження спадковим майном, а саме: за фактом володіння оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно - Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №001112, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №260. Позивач через представника звернувся до державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої ОСОБА_2 , однак у видачі такого позивачу було відмовлено Постановою державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєвої О.І., від 07.03.2024 року №45/02-31, у зв`язку з відсутність правоустановлюючих документів на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та пошкодження Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №001112, виданий Лозянською сільською радою Міжгірського району 22.04.2002 року. Враховуючи вищенаведене, позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельні ділянки, визначені Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ ЗК №001112 від 22 квітня 2002 року у порядку спадкування за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Винесені в справі процесуальні рішення

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 26.04.2024 року прийнято позовну заяву ОСОБА_1 до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Позиції сторін за змістом процесуальних заяв

Позивач та його представник ОСОБА_4 на розгляд справи в підготовче судове засідання не з`явилися, однак остання подала суду заяву про розгляд справи за її та позивача відсутності з позицією підтримки позову.

Відповідач Міжгірська селищна рада Хустського району Закарпатської області в особі представника на розгляд справи в підготовче судове засідання не з`явилася, проте подала суду заяву, в якій зазначила, що орган місцевого самоврядування заперечень щодо позову не має, просить справу розглянути без участі представника селищної ради.

Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов ОСОБА_1 задовольнити, виходячи з такого.

Встановлені судом обставини

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 73 років с.Лозянське Міжгірського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 29.05.2003 року виконкомом Лозянської сільської ради зроблено запис за №6, що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

Згідно з заповітом, який посвідчено секретарем Лозянської сільської ради Міжгірського району Болехан І.М. 21 травня 2003 року за реєстровим №139, ОСОБА_2 на випадок своєї смерті своїм майном розпорядилася так: житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку 0,36 га згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії 2-ЗК №001112 від 22 квітня 2002 року заповіла своєму племіннику ОСОБА_1 , який проживає в АДРЕСА_2 .

Згідно з довідкою, яка видана виконкомом Лозянської сільської ради, ОСОБА_2 , 1930 р.н., була постійною мешканкою АДРЕСА_1 і на момент її смерті з нею ніхто не проживав та не був зареєстрований, власних дітей вона не мала.

24.02.2024 року державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори зареєстровано спадкову справу за майном померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , номер у спадковому реєстрі 72054394, номер у нотаріуса 29/2024, що вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №75967103 від 24.02.2024.

Постановою державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєвої О.І. від 07.03.2024 року №45/02-31 встановлено, що ОСОБА_1 спадщину за майном померлої ОСОБА_2 прийняв шляхом вступу у володіння та розпорядження спадковим майном фактом володіння оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №001112, ніхто інший з заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався, рішення суду щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлої ОСОБА_2 не надходили. Цією ж постановою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за майном померлої ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та земельні ділянки загальною площею 0,3829 га, оскільки на дане спадкове майно відсутні правоустановчі документи, відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна та відсутності витягів з Державного земельного кадастру.

Згідно з виписки з погосподарської книги, яка видана Лозянським старостинським округом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, від 15.05.2023 року №259 померла ОСОБА_2 була власником будинку, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , розташований на земельній ділянці площею 0,0750 га в с.Лозянський. Цей будинок побудований орієнтовно в 1986 році, свідоцтво на право власності на цей житловий будинок сільрадою не видавалося.

Згідно з технічного паспорту на будинок садибного типу в АДРЕСА_1 , який виготовлений на замовлення ОСОБА_1 КП «Міжгірське БТІ» Міжгірської селищної ради станом на 29.05.2023 року, реєстраційний номер ТІ01:3371-3457-1126-9822, цей будинок споруджений у 1970 році , біля нього знаходиться вбиральня. Загальна площа будинку 30,30 кв.м., з неї основна 14,82 кв.м., допоміжна 15,48 кв.м. Будинок складається з таким приміщень : кладової 5,58 кв.м., кухні 9,90 кв.м, житлової кімнати 14,82 кв.м.

Згідно з звітом про оцінку майна №24-1704-009 ПП «Експрес-сервіс» ринкова вартість будинку в АДРЕСА_1 складає 82630 грн станом на 17.04.2024.

Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №001112 від 22.04.2002 року, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №260, ОСОБА_2 , яка мешкала в АДРЕСА_1 , на підставі рішення Лозянської сільської ради від 30.12.2001 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,3829 га в межах згідно планом.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ППВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування» п.1 відносини спадкування регулюються правилами ЦК ( 435-15 ), якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР ( 1540-06 ) (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК ( 435-15 ) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Заповідач ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому відносини спадкування регулюються ЦК УРСР.

Відповідно до норм ч.1, 2 ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до норм ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ч.1,2 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з ст.560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається також державною нотаріальною конторою при переході спадкового майна до держави (статті 534, 553, 555 цього Кодексу).

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . За життя померла ОСОБА_2 залишила заповіт, згідно якого житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку 0,36 га згідно Державного акта на право приватної власності на землю серії 2-ЗК №001112 від 22 квітня 2002 року заповіла своєму племіннику ОСОБА_1 . ОСОБА_1 спадщину за майном померлої ОСОБА_2 прийняв шляхом вступу у володіння та розпорядження спадковим майном фактом володіння оригіналу Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №001112, ніхто інший з заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у встановлений законом строк не звертався, рішення суду щодо продовження строку для прийняття спадщини за майном померлої ОСОБА_2 не надходили. Однак постановою державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори Дунаєвої О.І. від 07.03.2024 року №45/02-31 відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за майном померлої ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , та земельні ділянки загальною площею 0,3829 га, оскільки на дане спадкове майно відсутні правоустановчі документи, відсутня інформація в Державному реєстрі речових прав про зареєстроване право власності щодо зазначеного вище нерухомого майна та відсутності витягів з Державного земельного кадастру.

Такі дії нотаріуса відповідають підпунктам 4.16, 4.19 пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року N 296/5), згідно яких видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За статтею 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним з можливих способів захисту цивільних та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Постановою державного нотаріуса Міжгірської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів і ця постанова унеможливлює оформлення ним спадщини у позасудовому порядку.

За вищенаведених обставин, суд вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення в повному обсязі, при цьому визнання позову відповідачем не суперечить вимогам закону та не порушує права та інтереси інших осіб.

Розподіл судових витрат між сторонами

Суд враховує те, що позивач при поданні позову сплатив судовий збір в сумі 7267 грн 20 коп та ту обставину, що відповідач визнав позов до розгляду справи по суті.

Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи вищенаведене, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, що становить грошову суму 3633 грн 60 коп.

Керуючись ст.ст. 200, 206, 263-265, 273 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Визнання позову відповідачем прийняти.

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , актовий запис №6.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 ) право власності у порядку спадкування за заповітом до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 , актовий запис №6 на земельні ділянки, визначені Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №001112 від 22 квітня 2002 року:

- в урочищі «Біля хати» загальною площею 0,0750 га цільового призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку,

- в урочищі «Мочар» загальною площею 0,0950 га цільового призначення для ведення особистого селянського господарства,

- в урочищі «Кичірка» загальною площею 0,1375 га цільового призначення для ведення особистого селянського господарства,

- в урочищі «Кичірка» загальною площею 0,0270 га цільового призначення для ведення особистого селянського господарства,

- в урочищі «Кичірка» загальною площею 0,0484 га цільового призначення для ведення особистого селянського господарства.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову до суду, що становить суму 3633 грн 60 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано безпосередньо в Закарпатський апеляційний суд або через Міжгірський районний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 273 ЦПК України.

Рішення складено 04.06.2024.

Суддя: В. П. Кривка