Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі: головуючого судді Чулуп О.С.

при секретарі Ребрина Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаїв цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до держава Україна в особі

Головного управління Національної поліції в Миколаївській області,

Головного управління Державної казначейської служби України у Миколаївській області

про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В

Позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача в якому просить стягнути з Головного управління Державної казначейської служби в Миколаївській області на його користь компенсацію моральної шкоди в розмірі 248100 грн.

В обгрунтування позову позивач вказує, що 26 листопада 2021р. заступник начальника слідчого управління ГУНП в Миколаївській області Воловик П. та слідчий ОСОБА_2 отримавши заяви позивача про вчинення кримінальних правопорушень і скарги на службову бездіяльність слідчого відділу Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області Соловей О. не виконали положення ч.1 ст.214 ч.1ч.2 ст.55 КПК України, а саме не внесли відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, не розпочали розслідування не надали заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, не вручили пам`ятку про права потерпілого внаслідок чого були обмежені його права.

Позивач вказує, що внаслідок цього його як громадянина було позбавлено прав потерпілого на захист судом від протиправних посягань на його права і свободи гарантовані Конституцією України. Позивач вказує, що вказані дії завдали йому моральної шкоди. Позивач зазначає, що внаслідок незаконного обмеження його прав він не мав можливості вести звичайний спосіб життя. У позивача погіршились його відносини з оточуючими, а тривала нервова напруга призвела до появи негативних змін у стані здоров`я, таких як швидка втомлюваність, пасивність, знижений настрій, пригніченість, образливість, чутливість, замикання в собі, фіксованість на негативних переживаннях, невпевненість у собі.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задоволити позов.

Представник Головного управління національної поліції в Миколаївській області надав відзив в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник відповідача зазначив, що позивачем не надано жодного доказу психічного чи фізичного впливу з боку відповідачів, а також жодного доказу, які свідчили про протиправність їхніх дій чи бездіяльності. Крім того представник відповідача зазначив, що саме по собі твердження позивача про бездіяльність відповідачів у незабезпеченні йому ефективного захисту за його заявами не може бути підставою для відшкодування моральної шкоди, завданої органами досудового слідства.

Представник Головного управління Держаної казначейської служби в Миколаївській області надав відзив в якому просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача зазначив, що позивачем не надано належних доказів у підтвердження спричиненої моральної шкоди, відсутній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідачів та на думку позивача, завданою шкодою, а також не доведена вина відповідачів. Окрім того позтвачем жодним чином не обгрунтовано розмір моральної шкоди.

Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Судом досліджено заяву ОСОБА_1 від 18.10.2021 року (зареєстрована за вх. 19.10.2021 року) до начальника Миколаївського районного управління поліції Головного управління поліції в Миколаївській області О.Гудимі, заступнику начальника Миколаївського районного управління поліції Головного управління поліції в Миколаївській області С.Бєліченко про вчинене кримінальне правопорушення передбачене ч.2,4 ст.190 «Шахрайство». У вказаній заяві ОСОБА_1 просив вручити йому пам`ятку про права потерпілого, визначити слідчого для здійснення досудового слідства, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості з цієї заяви про вчинення ОСОБА_3 щодо нього злочину за ч. 2, 4 ст. 190 КК України, надати йому витяг з ЄРДР, повідомити ОСОБА_3 про підозру, передати прокурору обвинувальний акт для подання в суд. (а.с. 5)

Судом досліджено заяву ОСОБА_1 від 19.10.2021 року до начальника відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області Донець А. про вчинення злочину передбаченого ч. 2, 4 189 КК України в якій просив керівника органу досудового розслідування прийняти на невідкладно зареєструвати цю заяву про вчинення злочину, вручити йому пам`ятку про його права потерпілого. Визначити слідчого для здійснення досудового розслідування. Також просив слідчого внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, надати йому витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, повідомлення про початок досудового розслідування, розпочати за цією заявою про вчинення злочину досудове розслідування, повідомити про підозру, здійснити збирання доказів і доказування, скласти і передати прокурору обвинувальний акт, а також повідомити його письмово про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування злочину. (а.с 6).

Судом досліджено заяву ОСОБА_1 від 31 жовтня 2021 року (зареєстрована за вх. від 02.11.2021 року) до начальника ГУНП в Миколаївській області Шайхета С. та начальника СУ ГУНП в Миколаївській області про приховування територіальними органами поліції тяжких злочинів, вчинених на території Миколаївській області в якій просив: 1) внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про вчинення щодо нього кримінального правопорушення передбаченого КК України ( ч. 2 ст. 364, ч. 3 ст. 365, ч. 2 ст. 367, ч. 1 ст. 396 КК України) , визначити підслідність і скерувати його заяву про цей злочин до належного органу досудового розслідування для його здійснення; 2) внести у Єдиний реєстр досудових розслідувань відомості з його заяв про вчинення щодо нього кримінальних правопорушень; 3) вручити йому пам`ятку про права потерпілого від вищезазначених злочинів; 3) вручити йому пам`ятку про права потерпілого від вищезазначених злочинів; 4) надати йому витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань; 5) визначити підслідність і скерувати його заяву про ці злочини до належного органу досудового розслідування для його здійснення. (а. с. 9-12).

Судом досліджено заяву ОСОБА_1 від 07.11.2021 року (зареєстрована за вх. від 09.11.2021 року)до начальника ГУНП в Миколаївській області в якій заявник просив внести в ЄРДР відомості з надісланих ним заяв про вчинені щодо нього тяжкі і нетяжкі злочини, вручити йому пам`ятки про права потерпілого, надати витяги з ЄРДР, визначити слідчих для здійснення досудового слідства і дізнання, у двомісячний строк здійснити збирання доказів і доказування, повідомити про підозру, передати обвинувальний акт прокурору для затвердження і подання в суд. Крім того заявник просив за фактами не виконання вимог Закону України від 13 квітня 2012 року № 4651-VI, наказу Офісу Генерального прокурора № 289 від 30.06.2020 року, приховування від реєстрації в ЄРДР відомостей з його заяв про вчиненні злочини, від розслідування тяжких злочинів, власним наказом створити дисциплінарну комісію, до складу якої ввести представників громадськості, провести у встановлені Законом України строки і порядку службові розслідування, за результатами якого притягнути винних до дисциплінарної відповідальності. (а.с. 4).

Судом досліджено заяву ОСОБА_1 від 10.11.2021 року до начальника відділення поліції № 1 Миколаївського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Миколаївській області Донець А. про вчинення злочину передбаченого ч. 3 ст. 355 КК України в якій просив керівника органу досудового розслідування прийняти на невідкладно зареєструвати цю заяву про вчинення злочину, вручити йому пам`ятку про його права потерпілого. Визначити слідчого для здійснення досудового розслідування. Також просив слідчого внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, надати йому витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, повідомлення про початок досудового розслідування, розпочати за цією заявою про вчинення злочину досудове розслідування, повідомити про підозру, здійснити збирання доказів і доказування, скласти і передати прокурору обвинувальний акт, а також повідомити його письмово про початок кримінального провадження та закінчення досудового розслідування злочину. (а.с. 7).

Судом досліджено заяву ОСОБА_1 № 11/ВОП-21 від 16.11.2021р. до начальника Миколаївського районного управління поліції Головного управління поліції в Миколаївській області, заступнику начальника Миколаївського районного управління поліції Головного управління поліції в Миколаївській області С.Бєліченко, слідчому Соловей О.А. У вказаній заяві зазначив, що 19.10.2021р. ним було подано заяву про вичнення кримінального правопорушення передбаченого ч.2,4 ст.190 КК України «Шахрайство», проте у витягу з ЄРДР була зазначена кваліфікація кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 190 КК України. Заявник повідомив, що ухвалою слідчого судді від 05.11.2021р. було зобов`язано уповноважених осіб МРУП ГУНП в Миколаївській області внести в ЄРДР відомості про вчинення кримінального правопорушення викладені в заяві позивача від 19.10.2021р.. А тому у вказаній заяві позивач просив здійснити редагування відомостей в ЄРДР, внести до ЄРДР відомості з його заяви про вчинені злочини з ознаками ч.2 і 4 ст. 190 КК України в тому числі про розмір майнової шкоди в сумі 2045712 грн, надати йому витяг з ЄРДР з відредагованими відомостями, пам`ятку про його права потерпілого. Відомості про процесуального керівника у цьому провадженні. (а.с. 3)

Судом досліджено лист слідчого управління ГУНП в Миколаївській області від 26.11.2021р. згідно якого ОСОБА_1 повідомлено, що ними розглянуто заяви останнього про вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст. 189,190 КК України. 18.12.2020р. за результатами розгляду заяви СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області розпочато кримінальне провадження №0001461 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.190 КК України. Здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено слідчому СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області Соловей О.А. Також було повідомлено, що досудове розслідування кримінального провадження триває. Заявнику ОСОБА_1 направлено витяг з ЄРДР № 0001461.

Судом досліджено витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0001461 від 23.10.2021р. згідно якого внесено відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 23.10.2021р. за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.3 ст.190 КК України було здійснено 23.10.2021 р.

Судом досліджено довідку слідчого ОМВ СУ ГУНП в Миколаївській області О.Тимощук згідно якої повідомлено, що станом на 21.04.2023 року досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0001461 триває. Довідка містить відомості про виконані дії слідчими СВ Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області у ході досудового розслідування вказаного кримінального провадження.

Судом досліджено витяг з єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0001461 від 23.10.2021р. згідно якого внесено відомостей до ЄРДР за заявою ОСОБА_1 від 22.10.2021р. за правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.4 ст.190 КК України. Даний витяг також містить вказівку про внесення відомостей до ЄРДР за заявами ОСОБА_1 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч.4 ст.189, ч.3ст.355, за ч.2,4 ст.358, ч.2 ст.366 КК України.

Судом досліджено пам`ятку про права та обов`язки потерпілого видану ОСОБА_1 02.02.2022р., про що свідчить підпис останнього про отримання такої пам`ятки. Отже, судом встановлено, що ОСОБА_1 під час здійснення досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0001461 мав процесуальний статус «потерпілого» з лютого 2022р.

Судом досліджено постанову Миколаївського районного управління поліції ГУНП в Миколаївській області від 31.05.2024 року згідно якого кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001461 від 23.10.2021 року за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2, ч.4 ст.190, ч.1 ст.189, ч.3 ст. 355, ч.1 ст.358, ч.1, ч.2ст.366 КК України закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункти 8, 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, передбачені нормами ст.1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього(досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1ст.1176 ЦК України, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

Аналіз вказаних норм права вказує, що законодавець, визначаючи суб`єкт, якому відшкодовується шкода, що завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, вказує що таким суб`єктом є особа, яка була притягнута до кримінальної чи адміністративної відповідальності.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, правовою підставою позову вказав на незаконність дій посадових осіб щодо виконання своїх посадових обов`язків на досудовому розслідування, посилаючись на норми КПК України та Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

За відсутності підстав для застосування ч.1ст.1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.1174 цього Кодексу).

Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.1174 ЦК України.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода полягає у душевних стражданням, яких фізична особа зазнала у зв`язку із протиправною поведінкою щодо неї самої та у зв`язку із приниженням її честі, гідності а також ділової репутації; моральна шкода відшкодовується грішми, а розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом з урахуванням вимог розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань(фізичних, душевних), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин, зокрема тяжкості вимушених змін у життєвих стосунках, ступеню зниження престижу і ділової репутації позивача. При цьому, виходити слід із засад розумності, виваженості та справедливості.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, завданої рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

Отже, правова позиція Верховного суду України полягає у тому, що визначальним у вирішенні такої категорії спорів є доведення усіх складових деліктної відповідальності на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди сааме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом.

Вказаний висновок наведено у постанові Верховного Суду від 19.03.2020р. у справі № 686/13212/19.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Однією із засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване ст.24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до змісту ч.1ст.303 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у прийнятті рішення про відмову у визнанні потерпілим та у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.2 ст.307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Таким чином, в ухвалі слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування реалізується така засада кримінального судочинства, як реалізація особою права на оскарження їх процесуальних рішень, дій чи бездіяльності до суду.

Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунення недоліків у такій діяльності.

При цьому, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної або матеріальної шкоди.

Такий висновок є аналогічним висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 28.01.2019р. у справі № 686/7576/18, від 16.05.2019р. у справі № 686/20079/18, від 12.04.2019р. у справі №686/10651/18, від 22.05.2019р. у справі № 686/24243/18-ц.

Звертаючись до суду із цим позовом, позивач не довів належними і допустимими доказами факт завдання йому моральної шкоди внаслідок невручення йому пам`ятки про права потерпілого, невнесення слідчим відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за його заявою від 16 листопада 2021 року, причинний зв`язок між діями посадових осіб ГУ НП у Миколаївській області, слідчого поліції та настанням тих негативних наслідків, на які він посилався.

Позивач не позбавлений був права звернутись до слідчого судді зі скаргою щодо відмови у визнанні потерпілим, та щодо невнесення слідчим відомостей про вчинення кримінального правопорушення. Реалізація особою її права на оскарження рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законом та у разі задоволення таких скарг, становить достатньо справедливу сатисфакцію з відшкодування шкоди, яку зазнав позивач.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 04.07.2018р. у справі № 641/2328/17, від 31.10.2018р. у справі №646/5224/17, від 23.01.2019р. у справі №638/1413/17, від 01.04.2020р. у справі №641/7772/17, від 30.06.2020р. у справі №641/7984/17 .

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Позивачем ж зокрема не надано доказів, що в нього були негативні емоції внаслідок дій відповідача, зокрема коли вони були, в який період часу, в чому саме вони полягали, а також того, що його негативні емоції досягли рівня, які заподіюють моральну шкоду. Також позивачем не доведено належними доказами причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та завданою моральною шкодою.

Таким чином, позивачем не надано до позовної заяви жодного доказу підтвердження своєї позиції та тверджень, а висновки зроблені з власних суб`єктивних міркувань, що вказує на не доведеність та необґрунтованість його доводів та позовної заяви в цілому. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів обставин, вказаних позивачем у позові про спричинення йому моральних страждань саме діями(бездіяльністю) керівника та слідчого ГУ НП в Миколаївській області.

Суд вважає, що позивачем не доведено та не надано доказів того, що йому завдано моральної шкоди працівниками СУ ГУ НП в Миколаївській області, а також доказів того, що їх діяння були протиправними внаслідок неналежного виконання ними покладених на них службових обов`язків.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди в розмірі 248100 грн. слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10,11,12,81,83,141, 259,354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до держава Україна в особі Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, Головного управління Державної казначейської служби у Миколаївській області про стягнення компенсації моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Суддя