Справа № 522/2976/22
Провадження № 2/761/5852/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Габунії Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Імексбанк» про стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

10.08.2022 р. на адресу суду від Приморського районного суду м.Одеси за підсудністю надійшла позовна заява ОСОБА_1 до АТ «Імексбанк» про стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та відшкодування моральної шкоди, у якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати у сумі 4463,18 грн, три проценти річних у сумі 539,44 грн та на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.09.2014 р. між ним та відповідачем був укладений договір № про приєднання до публічного Договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 р., відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 7000,00 грн на строк до 23.03.2015 р., зі сплатою відсотків - 25 % річних. Заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеса від 03.06.2015 р. у справі № 522/6106/15-ц позовні вимоги задоволено частково, а саме стягнуто з АТ «Імексбанк» на користь ОСОБА_1 банківський вклад у сумі 7000,00 грн, нараховані відсотки у сумі 345,19 грн та на відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн. Оскільки грошові кошти за вкладом банк перерахував йому лише 10.06.2015 р., позивач зазначає, що внаслідок таких дій відповідача допущено знецінення його грошових коштів. За користування банком його вкладом за період часу з 01.07.2015 р. по 31.08.2022 р. інфляційні втрати за підрахунками позивача становлять 4463,18 грн та три проценти річних - 539,44 грн, які останній міг би отримати якби не було порушено його право на своєчасне повернення банком вкладу. За таких обставин, позивач вважає, що з відповідача на його користь підлягає стягненню інфляційні втрати та три проценти річних за прострочення виконання грошового зобов`язання з повернення вкладу, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою від 04.03.2024 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Позивач в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшла його письмова заява, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшов його відзив на позовну заяву та письмова заява, зі змісту яких вбачається, що останній проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні, а також розглянути справу за його відсутності.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 19.09.2014 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір № про приєднання до публічного Договору № 1 банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 р., відповідно до умов якого позивач передав, а відповідач прийняв на депозитний рахунок грошові кошти у сумі 7000,00 грн на строк до 23.03.2015 р., зі сплатою відсотків - 25 % річних.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 03.06.2015 р. у справі № 522/6106/15-ц позовні вимоги задоволено частково, а саме стягнуто з АТ «Імексбанк» на користь ОСОБА_1 банківський вклад у сумі 7000,00 грн, нараховані відсотки у сумі 345,19 грн та на відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн.

На підставі зазначеного рішення, 06.08.2015 р. Приморським районним судом м.Одеси було видано виконавчий лист.

Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні та є загальновідомою обставиною, на підставі постанови Правління НБУ від 26.01.2015 р. № 50 «Про віднесення АТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 26.01.2015 р. № 16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АТ «Імексбанк», згідно з яким в АТ «Імексбанк» запроваджено тимчасову адміністрацію з 27.01.2015 р.

При цьому, відповідно до постанови Правління НБУ від 21.05.2015 р. № 330 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Імексбанк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 27.05.2015 р. № 105 «Про початок процедури ліквідації АТ «Імексбанк» та призначено уповноважену особу на ліквідацію банку.

В свою чергу, як передбачено положеннями ч.1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини.

Так, відповідно до положень ч.1, п.1 ч.5 ст. 36 Закону з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Пунктом 1 частини 6 статті 36 Закону визначено, що обмеження, встановлене п.1 ч. 5 ст. 36 Закону, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на кінець дня, що передує дню початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн. Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Крім того, відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Частиною 5 статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність» встановлено, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у день отримання рішення Національного банку України про ліквідацію банку набуває прав ліквідатора банку та розпочинає процедуру його ліквідації відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Положеннями ч.1 ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено повноваження уповноваженої особи Фонду, яка з дня свого призначення, зокрема складає реєстр акцептованих вимог кредиторів та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів.

При цьому, після затвердження переліку вимог кредиторів їх задоволення здійснюється в порядку, встановленому ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відтак, оскільки в АТ «Імексбанк» запроваджена процедура ліквідації, вкладники цього банку мають право отримати належні їм суми банківського вкладу виключно у порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та підзаконними актами до нього, відповідно до встановленого порядку.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 21.01.2016 р. у справі № 6-2001цс15.

Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2015 р. позивачу через банк-агент виплачено 7117,31 грн, а тому суд вважає, що банком виконано свої зобов`язання перед ОСОБА_1 у повному обсязі в межах обов`язків, наданих банку, який знаходиться в процедурі ліквідації, Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Звертаючись з позовом до суду та посилаючись на положення ст. 625 ЦК України та ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач зазначає, що оскільки належну йому суму банківського вкладу виплачено відповідачем несвоєчасно, а тому за прострочення виконання цього грошового зобов`язання з відповідача на його користь підлягає стягненню за період часу з 01.07.2015 р. по 31.08.2022 р. інфляційні втрати у сумі 4463,18 грн та три проценти річних у сумі 539,44 грн.

Оскільки запроваджено процедуру ліквідації відповідача, суд, з врахуванням вищенаведених норм законодавства, вважає, що до правовідносин, які виникли між сторонами, не можуть бути застосовані як положення ЦК України, що регулюють договірні зобов`язання, умови їх виконання та наслідки, що настають у зв`язку з їх порушенням, так і положення Закону України «Про захист прав споживачів», а застосовуються виключно норми спеціального Закону.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов у частині вимог про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних є безпідставним, а тому відмовляє в його задоволенні.

Крім того, оскільки судом під час розгляду справи не встановлено порушень прав позивача з боку відповідача, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову у частині вимог про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до Акціонерного товариства «Імексбанк» про стягнення інфляційних втрат, трьох процентів річних та відшкодування моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: