Ширяївський районний суд Одеської області
31.10.2024 Справа №: 518/1782/23 Провадження № 2/518/101/2024
Рішення

ІмЕНЕм УкрАїни

31 жовтня 2024 року

Ширяївський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Тарасенко М.С.,

при секретарі судового засідання Логвенюк О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Церера» про визнання договору оренди землі недійсною,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до Приватного сільськогосподарського підприємства «Церера», мотивуючи його тим, що вона, в результаті успадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 своєї матері - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , набула прав власності на земельну ділянку площею 5,5675 гектара, яка розташована на території Петровірівської сільської територіальної громади Березівського району (раніше - Новосвітівська сільська рада Ширяївського району) Одеської області, масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , кадастровий номер - :01:002:0017. Право на вказану земельну ділянку посвідчено Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 23.12.2022 року ОСОБА_3 , державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. 23.04.2015 року між ОСОБА_2 (Орендодавець), спадкоємцем якої є позивач та Відповідачем по даній справі - ПСП «Церера» (Орендар), було укладено договір оренди щодо вище вказаної земельної ділянки площею 5,57 га, строком на 10-ть років. Право оренди вказаної земельної ділянки зареєстроване 05.07.2015 року ОСОБА_4 - державним реєстратором Ширяївського РУЮ Одеської області, за номером запису про інше речове право -10285456. Підставою звернення до суду є те, що що договір від 23.04.2015 року не відповідає вимогам законодавства України, оскільки не містить усіх істотних умов, передбачених у ст. 15 ЗУ «Про оренду землі» та порушує ОСОБА_1 права, як власника земельної ділянки на отримання орендної плати. Так, у договорі невірно зазначено площу земельної ділянки, яка передана в оренду - 5,57 га, тоді як має бути - 5,5675 га. Крім цього - не зазначено кадастровий номер земельної ділянки, не вказана нормативно грошова оцінка земельної ділянки, а також розмір орендної плати.

За таких обставин позивач просить суд визнати недійсним договір оренди землі від 23.04.2015 року, укладений між ОСОБА_2 (Орендодавець), спадкоємцем якої є позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 та Відповідачем - ПСП «Церера» (), припинивши право оренди вказаної земельної ділянки, зареєстроване ОСОБА_4 , державним реєстратором Ширяївського РУЮ Одеської області, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.07.2015 року за номером запису про інше речове право - 10285456.

Представник позивача надав суду заяву в якій підтримав заявлені вимоги, просить суд їх задовольнити та розглянути справу за його відсутністю.

Відповідач та його представник про час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, в судове засідання не з`явились, відзив не подавали.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,5675 гектарів, яка розташована на території Петровірівської сільської територіальної громади Березівського району (раніше - Новосвітівська сільська рада Ширяївського району) Одеської області, масив № НОМЕР_1 , ділянка № НОМЕР_2 , кадастровий номер - :01:002:0017. Право на вказану земельну ділянку посвідчено Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 23.12.2022 року ОСОБА_3 , державним нотаріусом Суворовської державної нотаріальної контори у м. Одесі та Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №71013063.

23 квітня 2015 року між ОСОБА_2 та ПСП «Церера» було укладено договір оренди землі строком на десять років, згідно якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,5675 гектарів, яка розташована на території Петровірівської сільської територіальної громади Березівського району (раніше - Новосвітівська сільська рада Ширяївського району) Одеської області.

Частиною першою статті 2 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочин - це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, другою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За приписами статті 1 Закону України «Про оренду землі», яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно з частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

У пункті 9 Договору оренди землі від 23.04. 2015 року, укладеній між ОСОБА_2 та ПСП «Церера» не визначено розмір орендної плати, також в пункті 5 вказаного договору не зазначена грошова оцінка земельної ділянки.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що зазначений у пункті 9 Договору оренди землі від 23.04. 2015 року, розмір орендної плати є не визначеним, оскільки сторони не зазначили її розмір. Тобто із вказаних положень договору неможливо визначити суму орендної плати, щодо якої сторони досягли згоди, що свідчить про невідповідність угоди вимогам статті 15 Закону України «Про оренду землі». Інші положення цієї угоди також не дають підстав дійти розуміння такої істотної умови як розмір орендної плати.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» (Seryavin and others v. Ukraine, № 4909/04, § 58).

Враховуючи вище викладене суд приходить до висновку, що оспорюваний договір оренди землі не містить істотних умов, які містяться в ч.1 ст.15 Закону України «Про оренду землі», що виступає безумовною підставою для визнання договору оренди землі недійсним, а тому задовольняє позовні вимоги в цій частині та частині стягнення витрат пов`язаних зі сплатою судового збору та на отримання професійної правничої допомоги.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст.4, 11, 16, 76, 80, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст.202, 203, 215, 626 638 ЦК України, ст.93 ЗК України, ст.ст.1,2,4-6, 13, 15, 17,19, 21, 22 Закону України "Про оренду землі", суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Приватного сільськогосподарського підприємства «Церера» про визнання договору оренди землі недійсною задовольнити.

Визнати недійсним договір оренди землі від 23.04.2015 року, укладений між ОСОБА_2 (Орендодавець), спадкоємцем якої є - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 та ПСП «Церера» (), припинивши право оренди вказаної земельної ділянки, зареєстроване ОСОБА_4 , державним реєстратором Ширяївського РУЮ Одеської області, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 05.07.2015 року за номером запису про інше речове право - 10285456.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства «Церера», , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 , витрати по сплаті судового збору у сумі 1073,60 грн. та на отримання професійної правничої допомоги у сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено та підписано 05.11.2024 року.

Суддя М. Тарасенко