Провадження №22-ц/812/272/24
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року м. Миколаїв

Справа № 490/115/22

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Шаманської Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Лівінського І.В.

із секретарем судового засідання Голощаповою А.О.,

переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом

Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

до

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

про стягнення кредитної заборгованості зі спадкоємців

за апеляційною скаргою

Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»,

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва, ухвалене суддею Чулупом О.С., 6 листопада 2023 року в приміщенні цього ж суду, дата складення повного тексту рішення не зазначена,

у с т а н о в и в:

У січні 2022 року АТ КБ «Приватбанк» (далі Банк) звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості зі спадкоємців.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 20 лютого 2011 року ОСОБА_4 підписав Анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Позичальнику було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшувався до 4000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 помер.

Станом на дату його смерті утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 12240 грн. 14 коп., з яких 3429 грн. 85 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту та 8810 грн. 29 коп. заборгованість за простроченими відсотками.

Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які від спадщини не відмовлялись, а тому до них перейшов обов`язок погасити заборгованість, яка виникла у спадкодавця за кредитним договором.

На виконання вимог статті 1281 ЦК України, 8 лютого 2021 року Банком була направлена претензія кредитора до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, а 6 липня 2021 року позивачем до спадкоємців направлено листи-претензії з вимогою сплатити заборгованість за кредитним договором, які залишені без виконання.

Посилаючись на вказані обставини, АТ КБ «Приватбанк» просило стягнути з відповідачів, як спадкоємців, заборгованість за кредитом у розмірі 12240 грн. 14 коп.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 листопада 2023 року відмовлено у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем пропущено строк, встановлений ч.2 ст.1281 ЦК України.

В апеляційній скарзі Банк просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позов.

В обґрунтування апеляційної скарги Банк зазначав, що дізнався про відкриття спадщини у жовтні 2020 року, що підтверджується даними виписки з особового рахунку, відповідно до якої 16 жовтня 2020 року проведено операцію скасування штрафів за минулі періоди, після якої жодних операцій за особовим рахунком не проводилось. За такого вказував на помилковість висновку суду першої інстанції про пропуск строку пред`явлення вимоги, встановленого ч.2 ст.1281 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання сторони не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 228, 228 зв., 229. 230). У зв`язку з чим, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, апеляційний суд розглядав справу у відсутність сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до частини першої статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За змістом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом частин першої, третьої, п`ятої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.

Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке є транслятивним, тобто таким, що переносить права та обов`язки первісного боржника на нового боржника.

Наведене дає підстави для висновку, що у ЦК України визнається право кредитора на вимогу до спадкоємців.

У ЦК України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку визначено справедливий баланс між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців.

Дотримання цього балансу полягає в тому, щоб забезпечити задоволення вимог кредитора спадкодавця за рахунок спадкового майна, не порушивши майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи.

Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину, зокрема, за правилом частини першої статті 1282 ЦК України.

Отже, правовідносини, що виникли між позикодавцем і позичальником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між позикодавцем та спадкоємцями позичальника і вирішуються у порядку, передбаченому положеннями статті 1282 ЦК України.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини:

- чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги;

- коло спадкоємців, які прийняли спадщину;

- при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини);

- при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 29 січня 2020 року у справі № 496/4363/15-ц, від 15 липня 2020 року у справі № 645/1566/16-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 2609/30529/12, від 24 листопада 2021 року у справі № 615/473/20 (провадження № 61-9358св21).

У справі, що переглядається, судом першої інстанції установлено, що 20 лютого 2011 року ОСОБА_4 підписав Анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Позичальнику було відкрито картковий рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшувався до 4000 грн.

Протягом дії договору позичальником було отримано кредитні картки № НОМЕР_1 терміном дії до квітня 2016 року, № НОМЕР_2 терміном дії до січня 2020 року та № НОМЕР_2 терміном дії до січня 2020 року, що вбачається з довідки наданої Банком суду першої інстанції (а.с. 47).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 24 червня 2020 року (а.с. 56). Докази на підтвердження виконання ним зобов`язання з повернення боргу у матеріалах справи відсутні.

Згідно наданого позивачем розрахунку станом на дату смерті позичальника заборгованість перед Банком за кредитним договором від 20 лютого 2011 року становить 12240 грн. 14 коп., з яких 3429 грн. 85 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту та 8810 грн. 29 коп. заборгованість за простроченими відсотками.

Встановивши, що між позивачем та спадкодавцями існували невиконані останнім зобов`язання за кредитним договором, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позивач звернувся до відповідачів з претензією поза межами строків, передбачених ч. 2 ст.1281 ЦК України, а порушення цих строків є підставою для відмови у задоволенні позову.

Проте з таким висновком суду не можна погодитися з огляду на таке.

Щодо пред`явлення вимоги кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.2,3 статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття

спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Статтею 1281 ЦК України не встановлено певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`явлення вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

Такий висновок висловлений Верховним Судом у постановах від 11 липня 2018 року у справі № 495/1933/15-ц (провадження № 61-14038св18), від 06 листопада 2019 року у справі № 311/1811/16-ц (провадження № 61-33559св18), від 16 грудня 2020 року у справі № 916/2437/17, від 08 грудня 2021 року у справі № 369/14444/18 (провадження № 61-689св21), від 10 травня 2022 року у справі № 521/17134/18 (провадження № 61-597св22) та інших.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкову справу щодо майна померлого не заводили.

Позивач дізнався про відкриття спадщини у жовтні 2020 року, що підтверджується даними виписки з особового рахунку ОСОБА_4 , відповідно до якої 16 жовтня 2020 року проведено операцію скасування штрафів за минулі періоди, після якої жодних операцій за особовим рахунком не проводилось.

Матеріалами справи також підтверджено направлення АТ КБ «Приватбанк» 8 лютого 2021 року на адресу Першої Миколаївської державної нотаріальної контори претензії, в якій позивач просив повідомити чи відкривалась спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , та просило включити його кредиторські вимоги в спадкову масу, повідомити інформацію стосовно осіб, які подали заяву про прийняття спадщини чи відмовилися від прийняття спадщини після смерті боржника, а також щодо осіб, які вже прийняли спадщину та повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком на суму 12240 грн. 14 коп.

При цьому, у відповідь на претензію Банку листом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори від 9 березня 2021 року було повідомлено про те, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 у Першій Миколаївській нотаріальній конторі не заводилась.

Отже, як встановлено свідоцтво про право на спадщину відповідачами або іншими особами не отримано.

В подальшому, а саме 25 червня 2021 року, Банк звергнувся до відповідачів, як спадкоємців, померлого позичальника з листом претензією про погашення кредитної заборгованості, які залишені без відповіді.

За таких обставин, обізнаність банку про смерть спадкодавця у жовтні 2020 року з огляду на те, що спадкоємцями не одержано свідоцтво про право на спадщину, відповідно до приписів частини другої статті 1281 ЦК України є початком перебігу строку пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємця.

Враховуючи що позичальник помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а вимога до спадкоємців була заявлена через нотаріуса 8 лютого 2021 року та свідоцтво про право на спадщину не видавалось, строк , встановлений ст. 1281 ЦК України кредитором не пропущено.

За такого висновок суду першої інстанції про пропуск позивачем строку, передбаченого ст. 1281 ЦК України не відповідає фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір апеляційний суд враховує наступне.

Щодо кола спадкоємців, які прийняли спадщину слід зазначити наступне:

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємцями, які проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_1 - донька та ОСОБА_2 донька. Також в квартирі на час відкриття спадщини проживав відповідач ОСОБА_3 - рідний брат спадкодавця.

Вказані обставини підтверджуються копіями паспортів позичальника та відповідачів, де в якості адреси реєстрації зазначена: АДРЕСА_1 ., а також актовими записами про народження відповідачів (а.с.234,235).

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

З огляду на викладене , колегія суддів приходе до висновку про те, що саме на спадкоємців першої черги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які у встановлений законом строк не відмовились від прийняття спадщини після смерті батька , слід покласти обов`язок погасити борги спадкодавця.

Що ж стосується вимог позивача пред`явлених до відповідача ОСОБА_3 , як спадкоємця другої черги спадкування, то у задоволенні цих позовних вимог слід відмовити, оскільки він не одержав право на спадкування відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України.

Щодо встановлення обсягу спадкового майна та його вартості, колегією суддів встановлено наступне .

Згідно інформаційної довідки № 350593616 від 16 жовтня 2023 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 зареєстровано право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_2 . Квартира є 2-х кімнатною, загальною площею 44,2 кв.м., житловою площею 31,2 кв.м.

Відповідно до інформації з інтернет ресурсу «dim Ria» про найменшу ціну на квартиру в м. Миколаєві, вартість 2-х кімнатної квартири загальною площею28 кв.м. складає 7000 доларів США, 1/6 частина вартості складає близько 1166 доларів США, що за курсом НБУ станом на час розгляду справи складає 42711 грн. 67 коп.

Отже позивачем доведено наявність та вартість спадкового майна.

Враховуючи, що дійсний розмір вимог кредитора станом на час відкриття спадщини становить 12240 грн. 14 коп. , з урахуванням положень ст. 1282 ЦК України, з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягає стягненню по 6 120 грн. 07 коп. з кожної в рахунок погашення кредитної заборгованості спадкодавця

У задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 слід відмовити з огляду на вище викладені висновки суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені останнім по сплаті судового збору у суді першої інстанції у розмірі 2270 грн. та у суді апеляційної інстанції у розмірі 3405 грн., а всього 5675 грн., тобто по 2837 грн. 50 коп. з кожної.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 6 листопада 2023 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості зі спадкоємців задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» кредитну заборгованість у розмірі по 6120 грн.07 коп., з кожної

Стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» по 2837 грн 50 коп. судового збору з кожної.

У задоволенні позову до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Н.О. Шаманська

Судді: Т.Б.Кушнірова

І.В. Лівінський

Повний текст постанови складено 21 лютого 2024 року.