Справа № 650/1116/24
Провадження № 2-з/650/41/24
УХВАЛА

Іменем України

30 вересня 2024 року селище Велика Олександрівка

Суддя Великоолександрівського районного суду Херсонської області Сікора О.О., розглянувши заяву представника Кредитної спілки «СУПЕРКРЕДИТ» ОСОБА_1 , про забезпечення позову, у справі за позовом Кредитної спілки «СУПЕРКРЕДИТ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом Кредитної спілки «СУПЕРКРЕДИТ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в якій позивач просить стягнути на свою користь з ОСОБА_2 245955,70 грн. - сума заборгованості по сплаті процентів за період з 03.02.2022 року по 06.11.2022 року. Судові витрати покласти на відповідача.

30 вересня 2024 року представник позивача звернувся до суду із вказаною заявою в якій просить вжити заходів щодо забезпечення позову Кредитної спілки «СуперКредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором кредитної у виді накладення арешту на майно.

В обґрунтування зазначених вимог представник заявника зазначив, що 26.09.2024 року представником ОСОБА_2 , через Електронний суд було подано заяву про надання строку для примирення шляхом погодження та складання мирової угоди у місячний термін. У вищезазначеній заяві представник ОСОБА_2 повідомляє про розпочаті переговори з позивачем щодо можливості заключення мирової угоди між сторонами даної справи.

Однак, Кредитна спілка «СуперКредит» заперпечує, оскільки жодних переговорів, телефонних дзвінків, письмових звернень станом на 27.09.2024 року між сторонами даної справи не здійснювалось.

Оскільки відповідач навмисно вживає заходів для перенесення розгляду справи подаючи заяву про надання місячного строку для примирення шляхом погодження та складання мирової угоди, у Позивача є підстави вважати що таким способом ОСОБА_2 свідомо затягує розгляд справи для приховування, продажу свого майна. Відповідно невжиття заходів щодо забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим надалі виконання рішення суду.

У справі для запобігання неможливості в майбутньому виконання рішення суду необхідно вжити таких заходів до забезпечення позову: а саме накладення арешту на майно ОСОБА_2 для забезпечення позову.

Відповідно до частини третьої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглянута судом без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з урахуванням такого.

Відповідно до статті 150 ЦПК України видами забезпечення позову, серед іншого, є накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві, і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позов забезпечується, зокрема, шляхом арешту, та забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року викладеними в пункті 4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

З наведеного вбачається, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Суд, приймаючи рішення про забезпечення позову повинен пересвідчитись в належності відповідачеві спірного об`єкту, або об`єкт є предметом спору.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, обов`язок доведення певних обставин справи лежить на стороні.

Так, зі змісту статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Відповідно до статті 58 вказаного Закону майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу.

Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання).

За позовами про визнання права власності (іншого речового права) або витребування майна арешт може бути лише накладений на індивідуальне визначене майно, і притому лише таке, що відноситься до предмета спору.

В такому разі, на думку суду, в ухвалі про забезпечення позову мають зазначатися ознаки, які ідентифікують відповідне майно та відрізняють його від іншого (однорідного чи подібного) майна, та за необхідності місцезнаходження майна.

Подібна позиція викладена у підпункті 7.2 пункту 7 із змінами, внесеними згідно з постановою пленуму Вищого господарського суду України від 10 липня 2014 № 6.

Всупереч наведеним приписам, позивач фактично просить обрати міру забезпечення позову без врахування її співмірності з розміром позовних вимог. Накладення арешту на все майно без доведення, що це обґрунтовано конкретною сумою заборгованості, може призвести до надмірних наслідків для відповідача.

Ухвала суду про забезпечення позову повинна відповідати принципу пропорційності. Це означає, що арешт майна має бути пропорційним до суми, яка може бути стягнута за результатами вирішення справи. Згідно зі статтею 13 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, надмірне втручання в право власності відповідача може вважатися порушенням права на справедливий судовий розгляд та захисту майна.

У своїх рішеннях Верховний Суд неодноразово наголошував, що заходи забезпечення позову повинні бути обґрунтованими та не створювати невиправданих обмежень прав відповідача. Наприклад, у справах, де арешт накладається на майно, що значно перевищує суму боргу, суди вважають це непропорційним заходом.

Також, суд не погоджується з доводами заявника щодо ймовірного приховування майна відповідачем, оскільки ним не було надано конкретних доказів того, що відповідач дійсно вживає активних заходів для приховування майна або його продажу. В обґрунтуванні заявника немає жодних конкретних фактів, що свідчать про спроби відповідача вивести майно або його відчуження. Суд не може ухвалити рішення про арешт на підставі лише припущень без наявності підтверджених фактів.

За відсутності доказів, які б підтверджували недобросовісну поведінку відповідача, суд виходить із презумпції добросовісності учасників процесу. Суд не може виходити з припущення, що відповідач автоматично діє з метою затягування справи чи приховування майна лише на підставі подання заяви про примирення, наявність якої заявник заперечує.

На підставі наведеного, керуючись статтями 151-153, 258-260, 353 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представнику Кредитної спілки «СУПЕРКРЕДИТ» Захаровій Ярославі Вікторівні, про забезпечення позову, у справі за позовом Кредитної спілки «СУПЕРКРЕДИТ» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів від дня її оголошення.

Суддя: ______________ Олександр СІКОРА