Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/1248/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.02.2024смт. Доманівка

Доманівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючої судді Кривенко О.В.,

за участю секретаря: Куш О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Доманівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до об`єднаної територіальної громади в особі Доманівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , що в цілому складається з: А-1 житловий будинок (загальною площею 38,9 кв.м, житловою площею 24,9 кв.м), а1- прибудова, Б-1 літня кухня, Б-1 прибудова, В 1 сарай, Д1- погріб, №1,3 - огорожа, №2 - споруда.

Позов обґрунтовано тим, що 20 травня 2002 року позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 на Універсальній Товарно-сировинній біржі.

Будинок належав ОСОБА_2 на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.09.1992 року та договору дарування від 28.05.1993 року.

На момент укладення договору між сторонами була досягнута згода з усіх істотних умов договору купівлі-продажу будинку, а саме: укладений сам договір, проведений розрахунок за ним.

На даний час позивач обмежений у реалізації прав власника, оскільки угода не посвідчена нотаріально.

На теперішній час оформити укладено угоду між нею та ОСОБА_2 угоду в нотаріуса не можливо, оскільки вказана біржова угода зареєстрована в Вознесенському МБТІ, свідоцтво про право на спадщину за законом та договір дарування передані відповідно до інвентарної справи МБТІ, крім того, ОСОБА_2 в 2010 році померла.

А тому позивач ОСОБА_1 просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді Доманівського районного суду Миколаївської області від 01.12.2023 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, її представник ОСОБА_3 надала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача об`єднаної територіальної громади в особі Доманівської селищної ради Савін Д. у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Так, із матеріалів справи встановлено, що 20 травня 2002 р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладений договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .

За умовами договору ОСОБА_2 продала, а ОСОБА_1 купила зазначений житловий будинок з господарськими будівлями. Сторони кожний зі свого боку виконали всі умови договору, що підтверджується письмовим договором №170 від 20.05.2002 р. посвідченим Універсальною Товарно-сировинною біржею.

Відповідно до довідки КП «Доманівське РБТІ» житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 зареєстрований за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №170 і записаний у реєстрову книгу за №1082.

Житловий будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на на спадщину за законом від 22 вересня 1992 року та зареєстрований реєстрі за №1037 та зареєстрований в Вознесенському МБТІ 11.02.1993 р. за реєстром №1082.

Також згідно копії договору дарування від 28 травня 1993 року засвідченого державним нотаріусом Доманівської державної нотаріальної контори Плавшак Н.С. отримала частину житлового будинку з надвірними господарськими спорудами в АДРЕСА_1 та зареєстрований в реєстрі за №507.

За даними технічного паспорту, виданого комунальним підприємством «Доманівське районне бюро технічної інвентаризації» від 19 грудня 2010 р., житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 виготовлений на ім`я ОСОБА_1 та складається із: А-1 житловий будинок (загальною площею 38,9 кв.м, житловою площею 24,9 кв.м), а1- прибудова, Б-1 літня кухня, Б-1 прибудова, В 1 сарай, Д1- погріб, №1,3 - огорожа, №2 - споруда.

Згідно копії свідоцтва про смерть , ОСОБА_2 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права.

Суд встановив, що на час укладення угоди діяли норми ЦК України (в редакції 1963 року), а тому, суд вважає можливим при розгляді справи застосувати цей Кодекс, оскільки, згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакціїї 2003 року),

останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності - з 01 січня 2004 року.

Відповідно до ст.153 ЦК УРСР договір вважається укладеним коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах.

Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Позивач ствердив, що зі свого боку повністю виконав умови договору купівлі-продажу, але так як угода нотаріально не посвідчена, то це позбавляє його права розпорядитися фактично належним йому будинком.

Відповідно до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Згідно із частиною першої статті 128 ЦК України, в редакції 1963 року, право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Суд, враховуючи викладене, вважає, що позивач позбавлений можливості в майбутньому відчужити належний йому будинок з господарськими будівлями по наступним причинам: відповідно до статті 277 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на час укладення договору) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 ЦК України); відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року), з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; відповідно до статті 55 Закону України "Про нотаріат" (яка діяла на момент укладення договору) цей правочин має бути вчинений за місцем знаходження нерухомого майна.

Таким чином, суд встановив, що ОСОБА_2 продала ОСОБА_1 житловий будинок по АДРЕСА_1 , але нотаріально зазначений договір купівлі-продажу не оформили, в подальшому ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла.

Крім того, суд встановив, що сторони виконали істотні умови договору, у зв`язку з чим, вважає, що позивач до суду звернувся на законних підставах з обґрунтованими вимогами, а тому, вважає можливим визнати за ним право власності на вказний житловий будинок з господарськими спорудами.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 229, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до об`єднаної територіальної громади в особі Доманівської селищної ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по АДРЕСА_1 , що в цілому складається з: А-1 житловий будинок (загальною площею 38,9 кв.м, житловою площею 24,9 кв.м), а-1 прибудова, Б-1 літня кухня, Б-1 прибудова, В1 - сарай, Д 1 погріб, №1,3 - огорожа, №2 - споруда.

Рішення набирає законної сили через 30 днів, якщо не буде подана апеляційна скарга.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя : О. В. Кривенко