ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5518/24
провадження № 2/753/4873/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2024 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарі - Григораш Н.М.,

за участю:

представника позивача Петенок А.А. ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженняу відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовною заявою приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з даним позовом до приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач належним чином виконав передвідповідачами, своє зобов`язання щодо надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: квартира АДРЕСА_1 , проте відповідачі, будучи споживачами вказаних послуг за даною адресою неналежним чином здійснюють їх оплату. У зв`язку із чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути солідарноз відповідачів заборгованість в розмірі 47 743 грн. 97 коп., та судовий збір.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.03.2024 р. відкрито провадження у даній справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

10.04.2024 р. від відповідачівОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 надійшов до суду відзив на позовну заяву, в якому просили відмовити в задоволенні позову в частині позовних вимог про стягнення з них заборгованості. Повідомили, що ОСОБА_10 , уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_11 », ОСОБА_12 змінила ім`я на « ОСОБА_13 », уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_14 ». Відповідачі зазначили, що вони в квартирі АДРЕСА_1 ніколи не проживали та не споживали житлово-комунальні послуги за даною адресою. Послались на те, що проживають за іншими адресами. Просили про застосування строку позовної давності.

24.04.2024 р. представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якому наполягав на задоволенні позовних вимог.

01.05.2024 р. від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити в задоволенні позову. Зазначила, що не погоджується із наданим позивачем розрахунком заборгованості, оскільки сума заборгованості розраховано у відповідності до кількості зареєстрованих осіб, однак в квартирі фактично проживає тільки вона, оскільки ОСОБА_15 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_4 з 01.03.2022 проходить службу у Збройних Силах України, у військовій частині НОМЕР_1 ; ОСОБА_5 з вересня 2022 проживає за межами України; ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_16 проживають за іншими адресами. Просила про застосування строку позовної давності.

Ухвалою суду від 02.05.2024 р., провадження у справі в частині позовних вимог приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - закрито.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 , в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позову.

Інші відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки не повідомили.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.7 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з централізованого постачання гарячої води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання.

Відповідно до ч.1 ст. 634Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

05.08.2014 р. в газеті «Хрещатик» № 110(4510) позивачем розміщено повідомлення про публічний договір (оферта) про надання ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем) (далі - Договір-1) (а.с.12).

Відповідно умов Договір-1, позивач зобов`язався своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо-будинкових систем), а споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором.

31.05.2021 на офіційному веб-сайті (vodokanal.kiev.ua) опубліковано повідомлення про публічну пропозицію (оферту) ПрАТ «АК «Київводоканал» про укладення публічного індивідуального договору приєднання про надання послуг з централізованого водопостачання та/або централізованого водовідведення (далі - Договір-2), у зв`язку з чим з 01.07.2021 вказаний договір вважається укладеним. (а.с.13-16)

26.10.2023 Договір-2, що укладений між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 додатково був складений у письмовій формі - Публічний індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою водоспоживання: АДРЕСА_2 . (а.с.17-27)

Відповідно до п. 6 Договору-2, позивач зобов`язався надавати споживачу послуги відповідної якості, а споживач зобов`язався своєчасно та у повному обсязі оплачувати надані послуги за тарифами, встановленими відповідно до законодавства, в строки і на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п.31 Договору-2, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування та плата за послуги нараховується щомісяця.

Згідно з п.33 Договору-2, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього числа місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиті послуги.

З матеріалів справи вбачається, що ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» забезпечує надання послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення за адресою: квартира АДРЕСА_1 .

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.09.1993 р. квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_17 , ОСОБА_3 та членам сім`ї ОСОБА_18 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_15 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_19 , ОСОБА_9 , в рівній долі (а.с.35-36).

Як вбачається із матеріалів справи, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 .

Таким чином ОСОБА_2 , ОСОБА_5 є споживачем житлово-комунальних послуг, зокрема, послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які надаються позивачем за даною адресою.

Відповідно до копії військового квитка серії НОМЕР_2 від 13.05.2022 р., ОСОБА_4 01.03.2022 р. призваний у Збройні Сили України, з 01.03.2022 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1

Отже, відповідач ОСОБА_4 в період до 01.03.2022 проживав та був споживачем житлово-комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_1 .

За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , були зареєстровані у квартирі АДРЕСА_1 в період до 31.12.2020 р. Відповідно до інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, з 31.12.2020 р. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 .

За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», відповідач ОСОБА_16 , була зареєстрована у квартирі АДРЕСА_1 в період до 09.02.2021 р. Відповідно до інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи, з 09.02.2021 р. ОСОБА_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Таким чином, вбачається, що відповідачі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 в період до 31.12.2020, а ОСОБА_8 в період до 09.02.2021, проживали у квартирі АДРЕСА_1 та були споживачами житлово-комунальних послуг.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_10 , уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_11 », ОСОБА_12 змінила ім`я на « ОСОБА_13 », уклала шлюб та змінила прізвище на « ОСОБА_14 ».

Відповідно до п.п. 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 р. № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.

Відповідно до п.п. 37, 38, 39 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України

від 2 лютого 2022 р. № 85, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів Українивід 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-ІV (в редакції чинній на момент виникнення спірних відносин) передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13; висновки Верховного Суду/Касаційного цивільного суду у постанові від 10 грудня 2018 року у справі за № 638/11034/15)

Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідач є споживачем комунальних послуг.

Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги»№2189-VIII споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем, внаслідок неналежного виконання відповідачами обов`язку щодо оплати житлово-комунальних послуг, за ними утворилась заборгованість в розмірі 47 743 грн. 97 коп., з яких: заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведенняза період з 01.05.2016 по 31.12.2023- 30 111 грн. 41 грн., заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку - 12 грн. 96 коп., заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування- 765 грн. 73 коп. інфляційні втрати - 13 889 грн. 99 коп., 3 % річних - 2 963 грн. 88 коп. (а.с.29-31).

Вбачається, що відповідачі наполягали на застосуванні строку позовної давності.

За статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За змістом частини першої статті 261 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Тобто, обмежене строком давності право на позов у матеріальному розумінні означає право позивача на судовий захист протягом певного часу, поза межами якого цей захист, за загальним правилом, є неможливим.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року до 22 травня 2020 року установлено на всій території Україну карантин.

Дію карантину було неодноразово продовжено:

- з 22 травня до 31 липня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2020 року №392, враховуючи зміни, внесені постановою Кабінету Міністрів України від 17 червня 2020 року №500;

- з 1 серпня до 19 грудня 2020 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 року №641, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету Міністрів України від 26 серпня 2020 року №760, від 13 жовтня 2020 року №956, від 9 грудня 2020 року №1236;

- з 19 грудня 2020 року до 30 червня 2023 року згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року №1236, враховуючи зміни, внесені постановами Кабінету стрів України від 17 лютого 2021 року №104, від 21 квітня 2021 року №405, від 16 червня 2021 року №611, від 11 серпня 2021 року №855, від 22 вересня 2021 року №981, від 11 жовтня 2021 року №1066, від 20 жовтня 2021 року №1096, від 25 жовтня 2021 року №1102, від 24 листопада 2021 року №1240, від 29 листопада 2021 року №1237, від 2 грудня 2021 року №1246, від 15 грудня 2021 року №1336, від 29 грудня 2021 року №1407 від 30 грудня 2021 року №1432, від 30 грудня 2021 року №1435, від 12 січня 2022 року №1, від 9 лютого 2022 року №140, від 23 лютого 2022 року №229, від 11 березня 2022 року №249, від 18 березня 2022 року №311, від 19 березня 2022 року №318, від 26 березня 2022 року №369, від 26 березня 2022 року №372, від 29 квітня 2022 року №488, від 17 травня 2022 року №594, від 17 травня 2022 року №597, від 27 травня 2022 року №630, від 19 серпня 2022 року №928, від 23 грудня 2022 року №1423, від 4 лютого 2023 року №97, від 25 квітня 2023 №383.

Оскільки з 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, слід визнати таким, що пропущений позивачем трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за період з травня 2016 року до березня 2017 року. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за період з квітня 2017 року до 31 грудня 2023року трирічний строк позовної давності не пропущений оскільки на час подання позовної заяви в березні 2024 року такий строк був продовжений вищевказаним Законом.

Враховуючи наведене, при вирішенні даного спору суд враховує заяву відповідачів про застосування строку позовної давності.

За таких обставин, суд не бере до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Тому вимоги позивача про стягнення на його користь із відповідачів заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з травня 2016 року до березня 2017 року задоволенню не підлягають.

Разом з тим, згідно із п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII, споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

Суд враховує, що ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 проживали за вказаною адресою в період до 31.12.2020 р., ОСОБА_8 - в період до 09.02.2021 р., а ОСОБА_3 - в період до 01.03.2022 р.

З огляду на викладене, судом проведено уточнені розрахунки заборгованості, відповідно до яких встановлено наступне.

За період з 01.04.2017 до 31.12.2020 за відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_20 , ОСОБА_9 утвориласьзаборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 11 997 грн. 79 коп., інфляційні втрати в розмірі 7 350 грн. 69 коп., 3% річних в розмірі 1 672 грн. 38 коп.

За період з 01.01.2021 по 09.02.2021 року за відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_20 , ОСОБА_9 утвориласьзаборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 148 грн. 93 коп., інфляційні втрати в розмірі 66 грн. 25 коп., 3% річних в розмірі 12 грн. 78 коп.

За період з лютого 2021 по 01.03.2022 включно за відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 утвориласьзаборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 5 072 грн. 37 коп., заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку - 12 грн. 96 коп., інфляційні втрати в розмірі 1 685 грн. 05 коп., 3% річних в розмірі 316 грн. 48 коп.

За період з 01.03.2022 по 31.12.2023 за відповідачами ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 утвориласьзаборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 8 631 грн. 46 коп., заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування- 765 грн. 73 коп.

Щодо позовних вимог про стягнення інфляційної складової боргу та 3 % річних за період з 01.03.2022 по 31.12.2023, суд дійшов до наступного висновку.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Станом на день розгляду справи дію воєнного стану в Україні не скасовано та не припинено.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» (в редакції чинній на період до 29.12.2023) в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

З огляду на викладене, виходячи з вищенаведених норм законодавства, слід дійти висновку, що в даному випадку відповідачі звільненні від обов`язку сплати на користь позивача інфляційної складової боргу та 3 % річних, нарахованих у період дії в Україні воєнного стану, а саме в період з березня 2022 по грудень 2023.

Отже, за таких обставин в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів інфляційної складової боргу та 3 % річних за період з 01.03.2022 по 31.12.2023 слід відмовити.

Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13).

Вбачається, що позивач просить суд солідарно стягнути з відповідачів вказані суми заборгованості.

Статтею 541 ЦК України визначено, що солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно із ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Посилання відповідача ОСОБА_2 , про те, що ОСОБА_5 з вересня 2022 проживає за межами України не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи, надавши правову оцінку посиланням сторін, їх представників, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме:

- з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь позивача підлягає солідарному стягненню заборгованість за період з 01.04.2017 до 31.12.2020, яка складається з наступного: заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 11 997 грн. 79 коп., інфляційні втрати в розмірі 7 350 грн. 69 коп., 3% річних в розмірі 1 672 грн. 38 коп.

- з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь позивача підлягає солідарному стягненню заборгованість за період з 01.01.2021 по 09.02.2021, яка складається з наступного: заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 148 грн. 93 коп., інфляційні втрати в розмірі 66 грн. 25 коп., 3% річних в розмірі 12 грн. 78 коп.;

- з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , на користь позивача підлягає солідарному стягненню заборгованість за період з лютого 2021 по 01.03.2022, яка складається з наступного: заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 5 072 грн. 37 коп., заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку - 12 грн. 96 коп., інфляційні втрати в розмірі 1 685 грн. 05 коп., 3% річних в розмірі 316 грн. 48 коп.

- з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 , на користь позивача підлягає солідарному стягненню заборгованість за період з 01.03.2022 по 31.12.2023, яка складається з наступного: заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 8 631 грн. 46 коп.,заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговування- 765 грн. 73 коп.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 610, 625 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 10, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 265, 268, 274, 279 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 11 997 грн. 79 коп., інфляційні втрати в розмірі 7 350 грн. 69 коп., 3% річних в розмірі 1 672 грн. 38 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 148 грн. 93 коп., інфляційні втрати в розмірі 66 грн. 25 коп., 3% річних в розмірі 12 грн. 78 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 5 072 грн. 37 коп., заборгованість зі сплати внеску за обслуговування вузлів комерційного обліку в розмірі 12 грн. 96 коп., інфляційні втрати в розмірі 1 685 грн. 05 коп., 3% річних в розмірі 316 грн. 48 коп.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_9 на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 8 631 грн. 46 коп.,заборгованість з внесення плати за абонентське обслуговуванняв розмірі 765 грн. 73 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на користь приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 432 грн. 57 коп. з кожного.

Інформація про позивача:

Приватне акціонерне товаристве «Акціонерна компанія «Київводоканал» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Лейпцизька, 1-А).

Інформація про відповідачів:

ОСОБА_2 , ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 );

ОСОБА_4 , ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 );

ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 );

ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_3 );

ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , відомості про РНОКПП відсутні, адреса: АДРЕСА_3 );

ОСОБА_16 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , відомості про РНОКПП відсутні, адреса: АДРЕСА_4 );

ОСОБА_9 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , відомості про РНОКПП відсутні, адреса: АДРЕСА_4 ).

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА