Справа № 401/112/24 ;
Провадження № 2/401/833/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року місто Світловодськ

Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючий суддя Макарова Ю.І.,

секретар Липко О.А.,

з участю:

представник позивача ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

представник відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

12 січня 2024 року позивач звернулась до Світловодського міськрайонного суду із вищевказаною позовною заявою, згідно якої просила визнати за нею в порядку поділу майна подружжя право власності на частину житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями, загальною площею 67, 9 кв.м., житловою площею 45.8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та на частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0506 га, кадастровий номер: :50:129:0021, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.07.2011 між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, який рішенням Світловодського міськрайонного суду від 14.01.2021 розірвано. У період шлюбу 21.03.2012 придбано житловий будинок АДРЕСА_1 та земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, розміром 0,0509 га, кадастровий номер :50:129:0021. Земельна ділянка приватизована відповідачем 18.05.2013. Вказане нерухоме майно зареєстровано за відповідачем, який відмовляється у добровільному порядку поділити набуте за час шлюбу нерухоме майно. З огляду на викладене, з підстав ст..ст. 372 ЦК України, 61, 63, 70, 71 СК України, просить задовольнити позовні вимоги. (а.с.2-6)

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду від 15 січня 2024 року відкрито загальне позовне провадження за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, підготовче засідання призначено на 13 лютого 2024 року, яке було відкладено за клопотанням відповідача.

12 березня 2024 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого заперечує проти задоволення позовних вимог в частині поділу земельної ділянки. Зазначає, що спірна земельна ділянка приватизована відповідачем на підставі рішення Світловодської міської ради Кіровоградської області від 27.11.2012 № 657, тобто є його особистою власністю, тому не підлягає поділу. Вказана позиція відповідача узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.03.2018 у справі № 686/9580/16-ц. (а.с.36-37)

19 березня 2024 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою наполягає на задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених у позовній заяві. Зауважує, що позиція позивача повністю узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 26.05.2021 у справі № 648/3137/15-ц, 21.03.2018 у справі № 686/9580/16-ц, які просить врахувати при вирішенні справи. (а.с. 47-49)

Ухвалою суду від 29 квітня 2024 року закрито підготовче провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. Справу призначено до судового розгляду по суті на 29 травня 2024 року.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та у відповіді на відзив.

Відповідач та представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, не заперечили проти визнання за позивачем права власності на частини житлового будинку, який придбано в період шлюбу. Разом з тим, заперечили проти поділу земельної ділянки, яку вважають особистою власністю відповідача з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши письмові докази у справі, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду від 14 січня 2021 року розірвано шлюб, укладений 23 липня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . (а.с. 8)

21 березня 2012 року ОСОБА_5 , яка діяла від імені ОСОБА_2 , придбала житловий будинок із господарсько-побутовими будівлями, розташований в АДРЕСА_1 . (а.с.10-13, 14, 15)

18 травня 2013 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :50:129:0021, площею 0,0506 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 16, 17-18)

З довідки від 11 січня 2024 року, виданої ТОВ «Агенція рішень-нерухомість», вбачається, що середня вартість житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями загальною площею 67, 9 м.кв., стан задовільний, за адресою: АДРЕСА_1 , земельна ділянка, площею 0, 506 га, складає 305520 грн. (а.с. 19)

Рішенням Світловодської міської ради від 27 листопада 2012 року № 657, передано у власність гр.. ОСОБА_2 земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1 . (а.с. 39-40)

При вирішення спору, судом застосовано наступні норми матеріального права.

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таку ж норму містить стаття 368 ЦК України.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до статей 69-70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно зі статтею 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з пунктами 3, 5 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, а також земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України.

Отже, норми статей 57- 60 СК України встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Системний аналіз наведених норм матеріального права свідчить про існування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Водночас законодавство передбачає можливість спростування поширення правового режиму спільного сумісного майна одним із подружжя, що є процесуальним обов`язком особи, яка з нею не погоджується. Тягар доказування обставин для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17-ц.

Щодо поділу будинку.

Спірний будинок придбаний в період шлюбу сторін та зареєстрований за відповідачем ОСОБА_2 .

Оцінивши надані сторонами докази та враховуючи позицію відповідача щодо визнання позовних вимог в частині поділу житлового будинку, суди дійшов висновку, що спірний будинок є спільним майном подружжя та підлягає поділу шляхом визнання за позивачем ОСОБА_4 права власності на 1/2 частину будинку.

Згідно з усталеною судовою практикою застосування статті 71, статті 365 ЦК України суд визначає ідеальні частки подружжя в майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності, якщо один із подружжя не вчинив передбачених частиною п`ятою статті 71 СК України дій. При цьому визнання права на ідеальну частку у майні без його виділу в натурі є поділом майна подружжя у розумінні частини першої статті 71 СК України (постанова Верховного Суду від 04 жовтня 2023 року в справі № 691/1240/18).

Щодо поділу земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_2 вважає, що земельна ділянка є його особистою власністю, тому поділу не підлягає.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 в порядку безоплатної приватизації отримав у власність спірну земельну ділянку на підставі Рішення Світловодської міської ради від 27 листопада 2012 року № 657.

Відповідно до Закону України від 11 січня 2011 року № 2913 «Про внесення зміни до статті 61 СК України щодо об`єктів права спільної сумісної власності подружжя» статтю 61 СК України доповнено частиною п`ятою такого змісту: об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації.

Зазначена норма набула чинності з 08 лютого 2011 року, однак була виключена на підставі Закону України від 17 травня 2012 року № 4766 «Про внесення змін до СК України щодо майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка», який набрав чинності 12 червня 2012 року.

Отже, з урахуванням наведених змін до СК України, правовий режим приватизованого державного земельного фонду змінювався.

При цьому лише в період часу з 08 лютого 2011 року до 12 червня 2012 року земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із державного земельного фонду, у тому числі приватизації, визнавалась спільною сумісною власністю подружжя; до 08 лютого 2011 року та після 12 червня 2012 року така земельна ділянка належала до особистої приватної власності дружини або чоловіка, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 626/4/17, від 07 жовтня 2020 року у справі № 442/6318/17, від 15 вересня 2021 року у справі № 158/1378/20-ц, від 31 січня 2023 року у справі № 587/2739/20.

Вирішуючи спір у частині поділу земельної ділянки, на якій розташований спірний житловий будинок, суд застосовує положення частини першої статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України.

Згідно зі статтею 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Істотною умовою договору, який передбачає перехід права власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, який розміщений на земельній ділянці і перебуває у власності відчужувача, є умова щодо одночасного переходу права власності на таку земельну ділянку (частку у праві спільної власності на неї) від відчужувача (попереднього власника) відповідного об`єкта до набувача такого об`єкта.

За змістом статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності іншої особи, відбувається одночасний перехід права власності на земельну ділянку.

Системний аналіз змісту статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України дає підстави для висновку про однакову спрямованість їх положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, відповідно до якого визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року в справі № 689/26/17 дійшла висновку, що при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, необхідно враховувати те, що норма статті 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

У постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 686/9580/16 зроблено висновок, що земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу в приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частини будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України.

Отже, чинне земельне та цивільне законодавство імперативно передбачає перехід права на земельну ділянку в разі набуття права власності на об`єкт нерухомості, що відображає принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, який знаходить свій вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства.

Враховуючи наведені положення норм матеріального права, суд дійшов висновку, що хоча спірна земельна ділянка і набута у власність відповідачем в порядку безоплатної приватизації, однак оскільки на ній знаходиться будинок, який є спільною власністю подружжя та який підлягає поділу, то до позивача переходить право власності на земельну ділянку у розмірі частки права власності спільного будинку відповідно до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача. У зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витри у виді сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10, 13, 76, 77, 81, 133, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку поділу майна подружжя право власності на частину житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями, загальною площею 67, 9 кв.м., житловою площею 45.8 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_4 в порядку поділу майна подружжя право власності на частину земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , площею 0,0506 га, кадастровий номер: :50:129:0021, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1537 (одна тисяча п`ятсот двадцять сім) гривень 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку ст. 355 ЦПК України.

Відомості про сторони:

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , виданий 22.09.2011 Світловодським МВ УМВС України в Кіровоградській області, РНОКПП, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 05.10.2022 Світловодським МРВ УМВС України в Кіровоградській області, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 05 червня 2024 року.

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Ю.І. Макарова

"29" травня 2024 р.