Справа №567/1184/24
Провадження №2/567/425/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 жовтня 2024 року м. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Назарук В.А.

при секретарі - Гічиновська Я.В.

з участю

позивачки ОСОБА_1

представника позивачки адвоката Шминдрук О.Ф.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів

встановив:

в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів звернулась ОСОБА_1 .

В обґрунтування позову зазначає, що з 07.06.2022 перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який проживає разом з нею та перебуває на її матеріальному утриманні.

Зазначила, що вона самостійно не може надати сину належне матеріальне утримання у зв`язку з тим, що на даний час не працює, так як зайнята доглядом за дитиною та перебуває на обліку в Управлінні праці та соціального захисту населення виконкому Острозької міської ради Рівненської області, де отримує допомогу при народженні дитини, розмір якої становить 860 грн.

Вказує, що відповідач з грудня 2022 року перебуває на військовій службі, отримує грошове забезпечення, однак участі в утриманні дитини не бере.

Крім того посилається на те, що вона має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трьох років.

Посилаючись на те, що відповідач, будучи працездатним, свідомо ухиляється від належного утримання сина та її, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та в розмірі 1/6 доходу щомісячно на її утримання до досягнення сином трирічного віку.

Ухвалою Острозького районного суду Рівненської області від 16.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, відповідачу було встановлено строк протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження для подачі відзиву на позовну заяву. Вказаною ухвалою витребувано з військової частини НОМЕР_1 інформацію про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2024 по теперішній час.

29.07.2024 на адресу суду надійшла заява відповідача, в якій він зазначає про те, що належним чином утримує позивачку та сина, щомісячно надсилаючи на картковий рахунок позивачки кошти, яких в повній мірі достатньо для їхнього утримання, на підтвердження чого долучає виписку по його картковому рахунку за період 21.01.2024-09.07.2024.

06.08.2024 на адресу суду надійшли письмові пояснення позивачки у справі, у яких вона вказує, що грошові виплат, здійсненні відповідачем в період з січня по травень 2024 року йшли на загальні потреби сім`ї, в тому числі і на потреби відповідача. За домовленістю з відповідачем вона більшу частину коштів відкладала на майбутнє. Зазначає, що в травні 2024 між ним виник конфлікт і відповідач ці кошти забрав з собою.

Вказує, що з червня 2024 року, коли вони з відповідачем проживали вже окремо, він здійснював певні грошові перекази, зокрема в червні - 5025,13 грн., в липні - 3000 грн. однак така допомога не є стабільною та достатньою.

Ухвалою суду від 12.08.2024 з Головного управління державної податкової служби України в Рівненській області витребувано відомості про доходи ОСОБА_2 за наявні звітні періоди 2024 року.

Ухвалою суду від 16.09.2024 витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області відомості про доходи ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ), за наявні звітні періоди 2024 року.

Ухвалою суду від 30.09.2024с вирішено перейти від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Суд, розглянувши справу, відповідно до ст.274-279 ЦПК України, за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, з підстав та доводів, зазначених у позовній заяві, пояснила, що до травня 2024 року вони з відповідачем фактично спільно проживали і тоді він надсилав кошти на їхнє утримання. Вказала, що в травні 2024 року відповідач пішов від них та забрав з собою кошти в розмірі 7000 доларів США, які вона відкладала з його переказів на спільне майбутнє.

З моменту фактичного припинення шлюбних відносин здійсненні ОСОБА_2 перекази коштів є нестабільними та їх розмір є таким, що не забезпечує їхнього з сином належного утримання. Крім того вказала, що на початку липня 2024 року відповідач перерахував їй на рахунок 3000 грн. і в подальшому жодних коштів на її утримання та утримання сина не надавав.

Додатково пояснила, що у зв`язку з цим змушена була перервати декретну відпустку і на даний час працевлаштовна вчителем початкових класів Розвазької гімназії і її дохід складається з заробітної плати в розмірі 10000 грн. та 860 грн. допомоги при народженні дитини.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 погодився на стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та в розмірі 1/6 доходу щомісячно на утримання ОСОБА_1 до досягнення сином трирічного віку. Зазначив, що на даний час його заробітна плата невисока. Інші пояснення надавати відмовився.

В судовому засіданні з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 встановлено, що сторони у справі перебувають в шлюбі з 07.06.2022.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 06.04.2023, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 і його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В судовому засіданні встановлено, що на даний час позивач та відповідач разом не проживають, їхній син проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні.

Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до вимог ч.1 ст.3 Конвенції ООН про права дитини (Конвенції), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 18 Конвенції проголошено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст.180 СК України, обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття лежить на обох батьках.

Згідно ст.181 СК України, у разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з яким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо утримання дитини, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з того, що розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. Мінімальний розмір такого рівня, який мають забезпечити обоє батьків, визначений законодавчо прожитковий мінімум і встановлюється законом про бюджет кожного року.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років - 2563 гривні.

Отже, мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком до 6 років, якою є син сторін у справі становить 2563 грн.

Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів позовної заяви встановлено, що, будучи батьком ОСОБА_4 , ОСОБА_2 його належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити. При цьому суд виходить з того, що відповідач доказів про те, що він на даний час належним чином займається утриманням сина не надав.

Таким чином, загальний розмір утримання сина від відповідача є меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач не бере належної участі в його утриманні.

Оскільки відповідач, будучи батьком дитини, на даний час його належним чином не утримує, хоча зобов`язаний це робити, то з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти.

В той же час, при вирішенні позову суд виходить з того, що відповідач не заперечив наявності у нього можливості утримувати дитину.

Окрім того судом береться до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дітей та сторін, а також відсутність у відповідача інших утриманців.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості того, що на утриманні відповідача перебувають інші особи та відповідачем таких доказів не надано.

Водночас, з довідки військової частини НОМЕР_5 та довідки ГУ ПФ України вбачається, що відповідач отримує дохід.

Враховуючи наведене, а також виходячи з того, що сторони повинні забезпечити дитині рівень життя, необхідний і достатній для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення аліментів із відповідача на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Крім того, відповідно до ч.2, 4 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, якщо чоловік може надавати матеріальну допомогу.

В судовому засіданні встановлено, що відповідач з травня 2024 року проживає окремо від дружини та сина, участь в матеріальному утриманні дружини до досягнення сином трирічного віку надавав не в повному об`ємі, а з липня 2024 року не надає взагалі, хоча має можливість це робити, оскільки за віком є працездатною особою та отримує дохід в розмірі 21934,35 грн.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення із відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини доходу щомісячно до досягнення ОСОБА_6 трирічного віку.

Одночасно суд бере до уваги, що позов про стягнення аліментів був поданий 08.07.2024, а тому за правилами ст.191 СК України саме з цього часу необхідно стягувати аліменти.

Також, за правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір.

На підставі ст.84, 180-184, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.76-84, 141, 258-259, 263-265, 273-279 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 липня 2024 року до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини доходу щомісячно, починаючи з 08 липня 2024 року до досягнення ОСОБА_6 трирічного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2422 грн. 40 коп. на користь держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивачка ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ),

відповідач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Повний текст рішення складено 05.11.2024.

Суддя Острозького районного судуНазарук В.А.