Справа № 570/960/23
Номер провадження 2/570/78/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 жовтня 2024 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

судді Гнатущенко Ю.В.

з участю секретаря судових засідань Іллюк С.Р.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" про відшкодування збитків внаслідок недотримання якості електропостачання та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 27.02.2023 р. звернувся в Рівненський районний суд Рівненської області із позовною заявою до ПрАТ «Рівнеобленерго», у якій, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 16.11.2023 року, просить стягнути з відповідача матеріальний збиток у розмірі 8000 грн., моральну шкоду у розмірі 8000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що в будинку позивача по АДРЕСА_1 30.09.2021 року внаслідок перебоїв електропостачання одночасно вийшли з ладу два належних позивачеві холодильники - морозилка INDESIT SER 167.002 SN 710310925 та двокамерний холодильник BOSCH E-NR F.D.8309/240157 KGS39310.

Позивач для ремонту вказаної побутової техніки звернувся до ТОВ «Побуттехніка-Плюс», місто Рівне, вул. С.Бандери, 45. Майстром вказаного ТОВ була відремонтована морозилка «INDESIT». За ремонт позивач заплатив власні готівкові кошти в сумі 3800 (три тисячі вісімсот) гривень. Зі слів майстра, ремонт холодильника «BOSCH» буде коштувати приблизно таку ж суму. Враховуючи відсутність в позивача вільних коштів в такій сумі від ремонту на той момент він відмовився, і поломка даного холодильника ним не усунута по даний час.

В жовтні 2021 року позивач був на особистому прийомі у керівника Відповідача з приводу відшкодування матеріальних збитків за ремонт морозилки «INDESIT», а також вирішення питання щодо оплати за ремонт холодильника «BOSCH». Позитивно дане питання вирішене не було.

Пізніше позивач перебував на стаціонарному лікуванні, потім розпочалася війна і це питання ним більше не піднімалося.

Але перебої у електропостачанні сіл Городище та Кругле Рівненського району у вересні 2022 року стали настільки відчутними, що змусило жителів цих сіл 14 вересня 2022 року звернутися до керівництва ПрАТ «Рівнеобленерго» та до головного Управління Держпродспоживслужби в Рівненській області з колективним зверненням щодо вжиття всіх необхідних і можливих заходів для їх усунення.

У відповідь отримали від Відповідача два повністю ідентичних за змістом листи № 30-06-/7602 від 11.10.2022 р. та № 30-06/7604 від 11.10.2022 р. за підписом директора з розвитку електричних мереж ПрАТ «Рівнеобленерго» ОСОБА_4 , в яких керівництвом Відповідача факти недотримання гарантованих стандартів якості електропостачання сіл Городище та Кругле підтверджені і надані гарантії щодо готовності надати компенсації споживачам відповідно до постанови НКРЕКП № 375 від 12.06.2018 р.

Листом №КО-285-18/18/05.02.4/05/463/пл від 13.10.2022 року Головне управління Держпродспоживслужби в Рівненській області також підтвердило інформацію, викладену в листах Відповідача № 30-06/7602 та № 30-06/7604.

Тому листом від 27 листопада 2022 року позивач повторно звернувся до Відповідача з проханням розглянути питання про відшкодування йому матеріальних збитків за ремонт вищевказаних холодильників.

Одночасно листом від 30 листопада 2022 року позивач звернувся до начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Рівненській області з проханням відповідно до наданих повноважень проконтролювати дії Відповідача щодо відшкодування позивачу матеріальних збитків за ремонт вищевказаних холодильників.

Листом № 30-06/9698 від 12.12.2022 року Відповідач повідомив про необхідність надання документів на підтвердження факту виходу холодильників з ладу та нанесення позивачу матеріальних збитків.

Головне управління Держпродспоживслужби в Рівненській області листом № Ч-45/81 від 23.12.2022 року запропонувало позивачу повторно звернутися до ПрАТ «Рівнеобленерго» для відшкодування збитків, надавши необхідні доказові документи. При цьому дане управління рекомендувало у випадку відмови ПрАТ «Рівнеобленерго» від добровільного відшкодування матеріальних збитків звернутися до суду відповідно до положень статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» для примусового стягнення заподіяних матеріальних збитків, а також відшкодування завданої моральної (немайнової) шкоди.

З урахуванням рекомендацій ГУ Держпродспоживслужби в Рівненській області, позивач 05 січня 2023 року втретє звернувся до Відповідача із заявою про відшкодування збитків внаслідок недотримання якості електропостачання, в якій просив відшкодувати матеріальні збитки за ремонт вищевказаних холодильників. До вказаного листа додав технічне заключення Сервісного Центру ТОВ «Побуттехніка-Плюс» про те, що ремонт морозилки «INDES ІТ» проведений ними 16 жовтня 2021 року, і в ході ремонту було встановлено вихід з ладу компресора внаслідок великого перепаду напруги.

За інформацією майстрів TOB «BSСервіс» (м. Рівне, пр. Генерала Безручка, 30, тел. НОМЕР_1 , bs-servis.com.ua), яке є спеціалізованим підприємством по ремонту побутової техніки марки ««BOSCH», у наявному вищевказаному холодильнику «BOSCH» вийшов з ладу один з компресорів, і ремонт цього холодильника також буде коштувати не менше 4000 гривень. Враховуючи відсутність вільних коштів в такій сумі поломка даного холодильника позивачем не усунута по даний час.

Тому у вищевказаному листі від 05 січня 2023 року позивач просив Відповідача відшкодувати йому матеріальні збитки за ремонт вищевказаних холодильників в загальній сумі 8000 (вісім тисяч) гривень.

Оскільки термін гарантійного обслуговування пошкоджених холодильників закінчився, документи на їх придбання в торгових організаціях в позивача не збереглися. Для ідентифікації холодильників позивач надав Відповідачу фотокопії їх шильдів.

Листом № 30-06/935 від 25 січня 2023 року Відповідач в черговий раз відмовився від добровільного відшкодування завданих матеріальних збитків, тому позивач вимушений звернутися за захистом своїх порушених прав до суду.

Вважає, що своїми діями відповідач порушив норми Закону України «Про захист прав споживачів».

Після виходу з ладу холодильників позивач звертався усно до представників Держпродспоживслужби в Рівненській області, а також записався на прийом до керівництва відповідача, маючи на меті створити комісію з представників обох структур та запросити їх для огляду пошкодженої побутової техніки за місцем знаходження. Однак цього досягти йому не вдалося і він звернувся до ТОВ «ПобуттехнікаПлюс» для ремонту пошкоджених холодильників за власні кошти. Вказане товариство 16.10.2021 р. відремонтувало йому морозилку «Indesit», а для ремонту холодильника «Bosch» рекомендувало звернутися до спеціалізованої організації, якою є Рівненська філія ТОВ «BSСервіс».

За усною інформацією майстрів ТОВ «BSСервіс» у наявному в нього холодильнику «Bosch» вийшов з ладу один з компресорів і ремонт цього холодильника буде коштувати не менше 4000 грн. Однак цей ремонт він не здійснив, тому що в нього відсутні вільні кошти в такій сумі, а також тому що для охолодження продуктів харчування він частково користується пошкодженим холодильником «BOSCH», одна з камер якого частково працює.

Обидва пошкоджені холодильники постійно знаходяться за місцем його проживання і відповідач мав можливість їх оглянути та прийняти участь у встановленні причин виходу їх з ладу, однак цим своїм правом він не скористався.

Позивач є інвалідом Армії ІІІ групи у зв`язку із захворюванням серця та нервової системи йому протипоказані психо-емоційні навантаження. Ситуація з виходом з ладу вказаної техніки, окрім матеріальної шкоди, завдала йому значної моральної шкоди і він був вимушений приділяти значну частину свого особистого часу на вирішення даної проблеми, багаторазово звертався до відповідача та до інших структур за допомогою. Внаслідок неправомірних дій відповідача погіршився його фізичний стан, він почав відчувати головні болі, підвищення тиску, нервове напруження, душевні хвилювання та нервові зриви, що змучило його періодично звертатися до лікарів.

Ухвалою судді Рівненського районного суду Рівненської області Остапчук Л.В. від 28.02.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та призначено підготовче засідання (а.с.27).

10.04.2023 року до суду надійшов відзив вх. 6017 на позовну заяву (а.с.29-34). У відзиві представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що 02 грудня 2014 року між ПАТ «Рівнеобленерго» (Енергопостачальник), правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Рівнеобленерго» та ОСОБА_1 (Споживач) укладено договір про користування електричною енергією №256453728 від 02 грудня 2014 року.

Пунктом 36 вищевказаного договору визначено, що цей Договір укладається на три роки, набирає чинності з дня підписання та вважається продовженим щорічно, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення.

Так, враховуючи відсутність заяв сторін про припинення дії договору, вказаний договір діяв до 31.12.2017.

В той же час, 11.06.2017 набрав чинності Закон України "Про ринок електричної енергії", який визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електроенергії споживачам.

Пунктом 2 ст. 2 вказаного Закону визначено, що основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносини між ними визначаються нормативно- правовими актами, що регулюють впровадження цього Закону, зокрема Правилами роздрібного ринку.

На виконання вказаної норми Закону постановою НКРЕКП України N 312 від 14.03.2018 (надалі за текстом постанова N 312) затверджено "Правила роздрібного ринку електричної енергії" (надалі - ПРРЕЕ), які регулюють взаємовідносини, що виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії.

Також, п. 4 Постанови N 312 операторам системи розподілу електричної енергії (надалі за текстом ОСР) постановлено укласти договори про надання послуг з розподілу електричної енергії, які укладаються з усіма споживачами, електроустановки яких приєднані на території діяльності ОСР. Договір розробляється ОСР на основі істотних умов, визначених Кодексом систем розподілу та типової форми, встановленої Правилами, і розміщується на сайті ОСР.

Згідно абзацу 1 п. 2.1.5 ПРРЕЕ договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до ПРРЕЕ.

Пунктом 2.1.6 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП №312 від 14.03.2018р. (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, шо фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи розподілу та/або документально підтверджене споживання електричної енергії.

ОСОБА_1 приєднався до умов публічного договору споживача про надання послуги з розподілу електричної енергії, так-як станом на 01.01.2019 року споживав електричну енергію. Означене підтверджується: довідкою ПрАТ «Рівнеобленерго» про обсяги споживання електричної енергії ОСОБА_1 (о/р НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_2 за період з грудня 2014 по березень 2023 року та про зняття показників лічильника за період з 02.12.2014 по 31.03.2023 роки.

Відповідно до ч. 2, 4 п. 6 постанови НКРЕКП N 312 після укладення договору про надання послуг з розподілу електричної енергії договори про постачання електричної енергії продовжують свою дію в частині регулювання відносин щодо заборгованості/переплати за цими договорами з відповідними правами та обов`язками, пов`язаними з такою заборгованістю/переплатою, а також щодо нарахування пені, неустойки, обмежень та припинення постачання електричної енергії тощо.

В іншій частині договори про постачання електричної енергії припиняють свою дію.

Таким чином, законодавчо визначено, що договір про користування електричною енергією №256453728 від 02 грудня 2014 року припинив свою дію, у зв`язку з укладенням договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, з 01.01.2019 року.

Пунктом 11.1 Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії в редакції від 01.01.2019 року визначено, що цей договір набирає чинності з дня приєднання споживача до умов цього договору і діє протягом 1 року, якщо інший термін не зазначено в заяві-приєднання. Договір вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов.

Оскільки сторонами не заявлено про припинення дії договору він є продовженим на 2020-2023 роки.

Відповідно до частини третьої статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний дотримуватися, зокрема, правил технічної експлуатації, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, умов укладених договорів.

Правовідносини сторін врегульовано договором споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії, в редакції від 01.01.2019 року.

Відповідно до п. 6.2 Договору та п. п. 5, 6, 20, 22 п. 5.5.5 ПРРЕЕ Позивач зобов`язався, зокрема:

- дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів;

- забезпечувати належний технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та електроприладів згідно з вимогами нормативно-технічних документів та нормативно-правових актів України;

- не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача;

- утримувати власні мережі у стані, що відповідає вимогам нормативних документів.

Пунктом 2.3.4 ПРРЕЕ передбачено, що відповідальність за збереження і цілісність засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування покладається на власника (користувача) електроустановки або організацію, на території (у приміщенні) якої вони встановлені.

Відповідальним за експлуатацію та технічний стан засобів (вузлів) вимірювальної техніки є їх власник.

За приписами п. п. 8 п. 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний забезпечувати збереження і цілісність установлених на його території та/або об`єкті (у його приміщенні) розрахункових засобів комерційного обліку електричної енергії та пломб (відбитків їх тавр) відповідно до акта про пломбування.

Згідно з пунктом 7.10 ККО під час пломбування засобу вимірювальної техніки на об`єкті складається акт про пломбування. Цей акт повинен містити інформацію про місце кожної пломби, найменування суб`єкта, який встановлює пломбу, і суб`єкта відповідального за збереження та цілісність пломби. Акт пломбування підписується представниками сторін, які брали участь у процедурі пломбування.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до акту збереження пломб від 02.12.2014 року встановлення/заміни/технічної перевірки/контрольного огляду та збереження пломб вузла обліку (засобу обліку) споживач прийняв на себе зобов`язання щодо збереження вказаного у зазначеному акті засобу вимірювальної техніки (лічильника), опломбованого відповідно до норм діючого законодавства.

За таких обставин, у розумінні п. 6.2 Договору про надання послуг з розподілу електричної енергії, в редакції від 01.01.2019 року та п. п. 5, 6, 20, 22 п. 5.5.5 ПРРЕЕ ОСОБА_1 є відповідальним за належний технічний стан своїх внутрішніх електромереж, електроустановок і електроприладів та лічильника електричної енергії.

По-перше, з матеріалів позовної заяви вбачається, що Позивач пов`язує причини виходу з ладу двох холодильників, а саме холодильника - морозилки INDESIT SER 167.002 SN 710310925 та двокамерного холодильника BOSCH -NR F.D.8309/240157 KGS39310, які вийшли з ладу одночасно 30.09.2021 після 16 год. 10 хв., внаслідок великого перепаду напруги відразу після відновлення електропостачання, посилаючись на лист ПрАТ «Рівнеобленерго» №30- 06/7604 від 11.10.2022.

Відповідач у відзиві не погоджується із зазначеною обставиною та зазначає про наступне.

Позивач в своїх заявах від 27.11.2022 б/н та 05.01.2023 б/н до ПрАТ «Рівнеобленерго» стосовно відшкодування матеріальних збитків за ремонт вищевказаних холодильників в загальній сумі 8000 гри., не надав належного підтвердження своїх вимог, а саме доказів, які підтверджують, що зазначена у зверненнях побутова техніка перебуває у власності Споживача ( ОСОБА_1 ) квитанції, чеки, гарантійний талон.

Оскільки заявником ( ОСОБА_1 ) не було наданого належного підтвердження його вимог, а саме доказів, які підтверджують, що зазначена у зверненні техніка перебуває у власності заявника, з якої причини техніка вийшла з ладу, а також доказів того, що у виході техніки з ладу є вина енергопостачальника, ПрАТ «Рівнеобленерго» не мало достатніх та належних правових підстав для задоволення вимог, висунутих ОСОБА_1 .

Позивач повинен довести не тільки факт заподіяння йому збитків, але й невиконання Відповідачем зобов`язань за договором, причинно-наслідковий зв`язок між таким невиконанням і заподіяними збитками.

За п.8.9 Договору, у разі виявлення однією із Сторін порушень умов Договору іншою стороною, за які законодавством передбачене застосування санкцій чи які тягнуть за собою збитки, недоотриману продукцію або вигоду тощо, на місці оформлюється двосторонній акт порушень. Акт складається у присутності представників обох Сторін у двох примірниках. Сторона, дії або бездіяльність якої стала причиною складання акта, має право внести до акта свої зауваження.

Сторона, яка виявила порушення своїх прав, зобов`язана попередити іншу Сторону про необхідність складення акта. Сторона, яка здійснила таке порушення, не може без поважних причин відмовитись від складення та підписання відповідного акту.

У разі відмови Сторони, що здійснила порушення, від підписання акта, в акті робиться запис про відмову. Якщо акт на місці складення підписали не менше З уповноважених представників Сторони, що складала акт, такий акт вважається дійсним.

Жодні Акти Позивачем не складались та на адресу Відповідача не надсилались.

Підсумовуючи викладене відповідач у відзиві зазначає, що договірні підстави для стягнення з Відповідача ніби-то заподіяних Позивачу збитків відсутні.

Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Розглядаючи справу за № 920/85/18 Велика Палата Верховного суду вказала на те, що, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме; протиправної поведінки, наявності збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вини.

Для застосування відповідальності у вигляді стягнення збитків, позивач повинен довести наявність у нього збитків, протиправних дій відповідача та причинного зв`язку між збитками позивача та діями відповідача.

Вимога про відшкодування збитків може пред`являтися виключно у разі, якщо збитки є результатом порушення права і виключно до особи, яка це право порушила.

Відсутність хоча б одного з вищевказаних елементів, які утворюють склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за невиконання або неналежне виконання ним взятих на себе зобов`язань.

Відповідач не погоджується із заявленою вимогою про відшкодування моральної шкоди. Дана вимога Позивача являється безпідставною, надуманою, незабезпеченою належними та допустимими доказами наявності вини Відповідача у спричиненні позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди.

Також Позивач не надав суду будь-яких доказів на підтвердження моральних чи фізичних страждань.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.

Як роз`яснено у п. 5 постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.95 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкода підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. У випадку, коли протиправна поведінка, яка створила конкретну можливість завдання шкоди, перетворює її у дійсність тільки в разі приєднання до неї протиправної дії третіх осіб, має встановлюватися юридично значимий причинний зв`язок як з поведінкою, яка створила конкретну можливість (умови для завдання шкоди), так і з діями, які перетворили її у дійсність (фактичне завдання шкоди). Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 18 грудня 2020 року у справі № 686/25718/19 (провадження № 61-7697св20), від 30 грудня 2020 року у справі №482/48/19(провадження№61-11020св20).

01.05.2023 року до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.62-69).

24.05.2023 року до суду надійшли заперечення (а.с.75-76).

Згідно ухвали суду від 05.12.2023 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті в судовому засіданні.

13.02.2024 року на підставі розпорядження керівника апарату Рівненського районного суду Рівненської області №11 призначено повторний атоматизований розподіл судової справи у зв`язку з припиненням повноважень судді Остапчук Л.В.

Згідно протоколу повторного атоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2024 року, вказана справа надійшла до провадження судді Гнатущенко Ю.В.

27.03.2024 року ухвалою суду прийнято до розгляду вказану справу та призначено до розгляду по суті.

В судовому засіданні позивач вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та заявах по суті справи, просить їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, у їх задоволенні просив відмовити з підстав, зазначених у відзиві.

Суд, вислухавши виступи учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до п.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 01.01.2019 року між позивачем та відповідачем укладено договір споживача про надання послуг з розподілу електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1 .

Умовами договору визначено, що оператор системи надає споживачу послуги з розподілу електричної енергії, параметри якості якої відповідають показникам, визначеним КСП та КСР, а споживач оплачує за розподіл електричної енергії згідно з умовами глави 5 Договору та інші послуги оператора системи (п.2.1, 2.3 Договору).

Звернувшись із даним позовом до суду позивач посилався на порушення його прав як споживача послуг з централізованого електропостачання, наголошує на тому, що в його домоволодінні одночасно вийшли з ладу два холодильники - морозилка INDESIT SER 167.002 SN 710310925 та двокамерний холодильник BOSCH E-NR F.D.8309/ НОМЕР_3 , внаслідок перебоїв електропостачання відповідачем, а тому останній має відшкодувати моральну і матеріальну шкоду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовує свої вимоги позивачем надано наступні докази:

- копія технічного заключення ТОВ "Побуттехніка-Плюс" Сервісний Центр (м.Рівне, вул.С.Бандери, 45) від 16.10.2021;

- фотокопія шильда морозилки INDESIT модель SFR167.002 № 710310925;

- фотокопія шильда холодильника BOSCH Е -NR F.D.8309/240157 KGS39310

- фотографія морозилки INDESIT та холодильника BOSCH.

Відповідно до технічного заключення директора ТОВ "Побуттехніка-Плюс" Сервісний Центр ОСОБА_5 (м.Рівне, вул.С.Бандери, 45) від 16.10.2021, в Сервісний Центр ТОВ "Побуттехніка-Плюс" поступила заявка на ремонт морозилки INDESIT SFR167.002 SN 710310925 від власника ОСОБА_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . З заявленим дефектом "не вмикається". Було виявлено вихід з ладу компресора внаслідок великого перепаду напруги. Вартість заміни компресора 3800 грн. Оплата проведена у повному обсязі 3800 грн.

З відповідей ПрАТ «Рівнеобленерго» на заяви ОСОБА_1 за вих. №30-06 /9698 від 12.12.2022 та № 30-06 /935 від 25.01.2023 вбачається, що товариство не має достатніх та належних правових підстав для задоволення вимог споживача ОСОБА_1 про відшкодування збитків, внаслідок недотримання показників якості надання послуг з розподілу електичної енергії, оскільки не надано належного підтвердження вимог, а саме доказів, які підтверджують, що зазначена у зверненні техніка перебуває у власності заявника, доказів того, що у виході техніки з ладу є вина енергопостачальника.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У відповідності до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно ст. 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.

Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.

У разі неприбуття виконавця комунальної послуги або управителя (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) в установлений строк або необґрунтованої відмови підписати акт-претензію такий акт підписується споживачем, а також не менш як двома споживачами відповідної послуги, які проживають (розташовані) в сусідніх будівлях (у приміщеннях - якщо послуга надається у багатоквартирному будинку), і надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) рекомендованим листом.

Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) протягом п`яти робочих днів вирішує питання щодо задоволення вимог, викладених в акті-претензії, або видає (надсилає) споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензії. У разі ненадання виконавцем (управителем) відповіді в установлений строк претензії споживача вважаються визнаними таким виконавцем (управителем).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» електропостачальник - суб`єкт господарювання, який здійснює продаж електричної енергії за договором постачання електричної енергії споживачу; оператор малої системи розподілу - суб`єкт господарювання, що відповідає за безпечну, надійну та ефективну експлуатацію, технічне обслуговування малої системи розподілу і забезпечення спроможності малої системи розподілу щодо задоволення обґрунтованого попиту на розподіл електричної енергії її користувачам з урахуванням вимог щодо охорони навколишнього природного середовища та забезпечення енергоефективності.

13.11.2018 року НКРЕКП України прийнято постанову № 1413 «Про видачу ПРАТ «РІВНЕОБЛЕНЕРГО» ліцензії з розподілу електричної енергії та анулювання ліцензій з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами і постачання електричної енергії за регульованим тарифом», якою Товариству анульовано ліцензії на право провадження господарської діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами та на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, а також видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу електричної енергії у межах місць провадження господарської діяльності, а саме на території Рівненської області в межах розташування системи розподілу електричної енергії, що перебуває у власності або господарському віданні (щодо державного або комунального майна) Товариства, та електричних мереж інших власників, які приєднані до мереж ліцензіата (з якими укладені відповідні договори згідно з законодавством).

Відповідно до вищевикладеного та статей 45, 46 Закону України «Про ринок електричної енергії» з 01.01.2019 року ПрАТ «Рівнеобленерго» здійснює ліцензовану діяльність з надання послуг з розподілу електроенергії на ринку електроенергії.

Згідно ч.1 та п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз`яснено у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір.

У відповідності до п. 2.1. «Кодексу систем розподілу», затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 року № 310 (надалі - КСР), технологічне порушення - порушення в роботі обладнання, об`єкта електроенергетики чи енергосистеми в цілому, яке супроводжується відхиленням хоча б одного з експлуатаційних параметрів від гранично допустимих значень, що призвело або може призвести до зниження надійності роботи, пошкодження, виходу з ладу обладнання, зниження параметрів якості та/або припинення електропостачання або створити загрозу життю та здоров`ю людей чи завдати шкоди навколишньому природному середовищу, або пряме пошкодження (відмова в роботі) обладнання із зазначеними наслідками, яке відбулося внаслідок технічних причин або в результаті дій (у тому числі помилкових) персоналу.

Відповідно до пп.18 п. 6 Розділу І «Правил виконання оперативних перемикань в електроустановках», затверджених наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 30.01.2018 року № 77, оперативні перемикання (перемикання) в електроустановках - цілеспрямовані дії оперативного персоналу комутаційними апаратами в схемі електроустановки та (або) перемикаючими пристроями в колах релейного захисту й автоматики(РЗА) і протиаварійна і режимна (системна) автоматика (ПА), віртуальними перемикачами мікропроцесорних захистів та автоматики, автоматизована система диспетчерського керування (АСДК), засоби диспетчерсько-технологічного керування (ЗДТК) з метою зміни схеми з`єднань електроустановки, режиму роботи або стану устаткування.

Згідно п. 10.5.1 та п. 10.5.8 КСР, для попередження порушення сталої роботи об`єднаної енергосистеми України, Товариство має право застосовувати заходи регулювання споживання з метою вимушеного зменшення величини споживання електроенергії та потужності (аварійне розвантаження).

Аварійне розвантаження здійснюється за графіками обмеження споживання електричної енергії (ГОЕ), обмеження споживання електричної потужності (ГОП), аварійного відключення споживачів електроенергії (ГАВ), погодинного відключення (ГПВ) та спеціальними графіками аварійних відключень (СГАВ), які складаються відповідно до «Інструкції про складання і застосування графіків обмеження та аварійного відключення споживачів», затвердженої наказом Міністерства палива та енергетики України № 456 від 23.11.2006 року і «Інструкції про складання і застосування графіків погодинного відключення електроенергії», затвердженої наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 654 від 15.10.2015 року та погоджуються з місцевими органами виконавчої влади.

Вказані інструкції є обов`язковими для оператора системи передачі (далі ОСП), регіональних диспетчерських центрів оператора системи передачі (далі РДЦ ОСП), Держенергонагляду, оператора системи розподілу (далі ОСР) і споживачів незалежно від форм власності.

11.10.2022 року за вих. №30-06/7604 ПрАТ «Рівнеобленерго» на письмове колективне звернення від 14.09.2022 року жителів сіл Городище та Кругле повідомлено ОСОБА_1 , що одним із гарантованих стандартів якості у відповідності з Постановою НКРЕКП №375 від 12.06.2018 року (зі змінами) є кількість перерв в електропостачанні протягом 12 календарних місяців у точці розподілу споживача (тривалістю понад одну годину): для запланованих перерв без попередження споживача та перерв з причин технологічних порушень в електричних мережах ліцензіата у сільській місцевості - менше 9, у міській місцевості - менше 7; для запланованих перерв із попередженням споживача (без урахування запланованих перерв в електропостачанні, які виникли внаслідок проведення робіт з капітального ремонту, будівництва, технічного переоснащення, реконструкції, модернізації електричних мереж, якщо виконання таких робіт передбачене інвестиційною програмою ОСР та/або річною програмою ремонтів ОСР, та/або при реалізації договорів приєднання електроустановок споживачів згідно з чинними нормативними документами) - менше 12.

Провівши аналіз відключень електропостачання протягом 12 календарних місяців за період вересень 2021 - серпень 2022 згідно з вимогами підпункту 22 пункту 2.3 глави 2 Порядку забезпечення гарантованих стандартів якості надання послуг та надання компенсації за їх недотримання оператором системи розподілу даної Постанови, Відповідачем надано графік перерв в енергопостачанні сіл Городище та Кругле за даними звітності 11-НКРЕКП, що підтверджується оперативною інформацією Рівненської дільниці (оперативний журнал диспетчера).

Як вбачається з даних журналу, у період з 30.09.2021 10:35 до 30.09.2021 16:10 (тривалість 335 хв) відбулася перерва у енергопостачанні (з попередженням) у с.Радиславка.

Враховуючи вищевикладене, у матеріалах справі наявні належні, достатні та достовірні докази на підтвердження того, що у період з 30.09.2021 10:35 до 30.09.2021 16:10 (тривалість 335 хв) відбулася перерва у енергопостачанні (з попередженням).

Відповідно до п. 13.2.4. Кодексу систем розподілу (далі- КСР), представник ОСР у разі необхідності проводить вимірювання параметрів якості електричної енергії в точці розподілу відповідно до вимог пунктів 6.2.1-6.2.4 глави 6.2 розділу VI цього Кодексу протягом не менше 7 календарних днів за виключенням часу тривалості перерв в електропостачанні.

Відповідно до п. 13.2.9. КСР, споживач за письмовою згодою ОСР має право сам організувати проведення таких вимірювань, при цьому проводити вимірювання може організація, яка має відповідні повноваження або дозволи. Дані, отримані за допомогою таких засобів, є доказом при розгляді скарги/звернення/претензії щодо показників якості електричної енергії. ОСР повинен відшкодувати витрати споживача на організацію проведення вимірювань у разі підтвердження факту недотримання показників якості електричної енергії.

Пунктом 13.2.10 КСР передбачено, що у разі встановлення споживачу електронного лічильника з функцією вимірювання параметрів відхилення напруги, що відповідає вимогам пункту 6.5.1 глави 6.5 розділу VI цього Кодексу, ОСР може використовувати результати таких вимірювань при розгляді скарги/звернення/претензії щодо показників якості електричної енергії. При цьому вимірювання параметрів якості електричної енергії іншими засобами відповідно до вимог пунктів 13.2.4-13.2.8 цієї глави не проводиться.

Належним доказом наявності дефекту в продукції у вигляді мережевого перепаду напруги на лінії до недопустимих та аварійних показників, міг бути акт про заміри напруги в момент, коли виникли дефекти в енергопостачанні, у спосіб, встановлений п. 13.2.9. та п. 13.2.10 Кодексу систем розподілу. Позивач не був позбавлений можливості організувати вимірювання параметрів якості електричної енергії на підтвердження обґрунтованості своїх вимог, але цим правом не скористався, внаслідок чого не довів належними та допустимими доказами факт постачання відповідачем електроенергії неналежної якості, параметри якої не відповідають нормативно-технічним вимогам, наявність вини відповідача в заподіянні шкоди позивачу та причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача щодо постачання електроенергії неналежної якості та виходом з ладу побутової техніки позивача.

При цьому, суд звертає увагу на те, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження факту придбання ним вказаних у позові морозилки INDESIT модель SFR167.002 № 710310925 та холодильника BOSCH Е -NR F.D.8309/240157 KGS3931, та їх вартості, зокрема технічного паспорту, гарантійного талону, товарного чеку.

Звернувшись із вказаним позовом до суду позивач не скористався своїм правом та не подав до суду висновок за результатами відповідного експертного дослідження, в ході судового розгляду клопотання про призначення електротехнічної експертизи не заявляв.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не надано суду належних достатніх та достовірних доказів на підтвердження факту заподіяння йому майнової шкоди внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків та її перебування у причинно-наслідковому зв`язку із протиправними винними діями відповідача, оскільки сам по собі факт виходу з ладу холодильників не може беззаперечно свідчити про те, що дана подія відбулась з вини відповідача.

Зважаючи на те, що позивачем не доведено факт заподіяння йому майнової шкоди з вини відповідача, то відсутні також належні правові підстави для задоволення похідної позовної вимоги про відшкодування завданої моральної шкоди.

Частинами 1-4 ст.12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.1 ст.77, ст.79, ст.80 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Таким чином, суд розглянувши справу в межах визначеного позивачем предмета спору, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, приходить до висновку, що у задоволенні вимог слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства "Рівнеобленерго" про стягнення вартості витрат на ремонт внаслідок недотримання якості електропостачання та моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Сторони справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач Приватне акціонерне товариство "Рівнеобленерго", , адреса: вул.Князя Володимироа,71, м.Рівне

Повне судове рішення складено 25.10.2024 р.

Суддя Гнатущенко Ю.В.