Провадження № 22-ц/4808/1193/24
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів: Томин О.О., Фединяка В.Д.,

секретаря Кузнєцова В.В.,

з участю особи, яка подала апеляційну скаргу, позивача ОСОБА_1 , представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Савчука Р.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Домбровською Г.В. 26 червня 2024 року у м. Івано-Франківську Івано-Франківської області, повний текст якої складено 03 липня 2024 року,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог:

В грудні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про припинення стягнення з нього, ОСОБА_1 , аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 31 жовтня 2012 року розірвано шлюб між позивачем і відповідачкою, визначено місцем проживання дитини - місце проживання її матері. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 січня 2014 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дочки у розмірі 650 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. З червня 2023 року дочка сторін ОСОБА_3 постійно проживає з позивачем та перебуває на його повному утриманні.

Враховуючи норми СК України, позивач зазначив, що факт проживання дитини з батьком, з якого стягуються аліменти на користь відповідача на утримання спільної дитини сторін, є істотною обставиною для звільнення позивача від сплати аліментів.

Просив припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітньої дочки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції:

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 червня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження того, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як неповнолітня особа, яка вже досягла 14 років, визначила своє місце проживання з батьком.

Суд зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованими, враховуючи наступне. Обставин, які були б підставою для припинення стягнення з позивача аліментів на утримання дитини судом не встановлено. Незалежно від місця проживання дитини обоє її батьків мають рівний обов`язок щодо її утримання. Позивач на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, виконує такий обов`язок. Припинення стягнення аліментів на дитину з позивача у спірних правовідносинах, суперечитиме інтересам дитини.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, вказуючи, що оскаржуване рішення не відповідає нормам матеріального та процесуального права, та фактичним обставинам справи.

Не відповідають дійсності такі твердження суду: що відповідних клопотань щодо заслуховування думки самої дитини з даного приводу позивач не заявляв, а також що позивач не забезпечив в судове засідання явку дитини і не бажав, щоб дитина брала участь в судовому засіданні. Коли суд призначив судове засідання, і мав з`ясувати думку його неповнолітньої дочки, в судове засідання не з`явились двоє представників відповідачки та психолог, внаслідок чого засідання відклали. А на наступному засіданні суд уже ухвалив рішення, в якому відмовив в задоволенні позову.

Подані представниками відповідачки докази, а саме копія договору оренди житла, копія довідки щодо навчання ОСОБА_3 на 2022-2023 навчальний рік жодним чином не спростовують обставини, що його дочка живе з ним, і перебуває на його утриманні.З 01 серпня 2023 року і по теперішній час позивач з докою проживаю за адресою АДРЕСА_1 .І з 01 серпня 2024 року позивач проживатиме з дочкою, в АДРЕСА_2 .

Суд першої інстанції, хоч і послався на правовий висновок Верховного суду викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Проте все ж відмовив у задоволенні позову, не врахувавши того, що дочка проживає з ним.

Просить, щоб апеляційний суд заслухав думку його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 .

Просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Позиція інших учасників справи:

Відзив на апеляційну скаргу не подано, що відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Заяви (клопотання) учасників справи:

ОСОБА_1 в засіданні апеляційного суду апеляційну скаргу підтримав з мотивів, наведених у ній.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Савчук Р.Р. вимоги апеляційної скарги заперечив, посилаючись на обґрунтованість та законність рішення суду першої інстанції.

ОСОБА_2 в засідання апеляційного суду не з`явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлена, її представництво забезпечено.

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу у відсутності ОСОБА_2 .

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування:

Вислухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст. 367 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з таких підстав.

В силу ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Івано-Франківського міського суду від 31.10.2012 у справі № 0907/15624/2012.

У шлюбі в них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яку за рішенням суду від 31.10.2012р. залишено проживати з відповідачкою, матір`ю ОСОБА_2 (а.с.55-56).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13 січня 2014 року у справі №344/18304/13-ц стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі по 650 гривень щомісячно, починаючи з 18.11.2013р. і до досягнення дитиною повноліття.(а.с.57-59).

Визначений вищевказаним рішенням розмір аліментів у 650 грн залишився незмінним і стягується на час розгляду цієї справи з позивача.

В позовних вимогах вказано що з червня 2023 року ОСОБА_3 постійно проживає з позивачем та перебуває на його повному утриманні, що спонукало звернення із цим позовом.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

За змістом ст.ст. 180, 182 Сімейного кодексу України право на одержання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом із яким проживає дитина.

З аналізу вказаної норми Сімейного кодексу України слідує, що право на отримання аліментів на утримання дитини має той із батьків, з ким проживає дитина.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 4 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16), за своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Таким чином, право на припинення аліментів з одного з батьків, якщо з ним проживає дитина, є похідним від втрати права на аліменти другого з батьків.

Стаття 273 Сімейного кодексу України вказує на підстави припинення виплати аліментів.

Згідно з ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Позивач фактично вказував на те, що він, як батько, безпосередньо в повному обсязі утримує дочку, яка з червня 2023 року проживає з ним окремо від матері - відповідачки.

Відповідно до довідки №111 від 22.07.2024, виданою директором ліцею №19 Івано-Франківської міської ради, ОСОБА_3 дійсно навчається в Ліцеї №19 Івано-Франківської міської ради в 9 класі. (а.с.125).

Згідно характеристики від імені класного керівника ОСОБА_4 , підписаної директором ліцею №19 Івано-Франківської міської ради та класним керівником, ОСОБА_3 навчається в цьому ліцеї з першого класу. (а.с. 126).

Вище вказані документи не є достатніми доказами, які вказують на факт постійного проживання дитини з батьком, і що останній брав більш активну участь у її вихованні.

Так, у цих документах не зазначена форма навчання, яка може бути дистанційною, зокрема зв`язок з учнем може бути з-за кордону.

Сам позивач у судовому засіданні визнає, що дитина на час розгляду справи проживає разом з матір`ю за кордоном, відповідачем на підтвердження цієї обставини подається інформація з паспорта дитини - громадянина України для виїзду за кордон з відміткою про перетин кордону України (виїзд) 19.07.2024 року. Також згідно копії паспорта міститься чеська віза ОСОБА_3 відкрита на період з 01.04.2024 по 31.03.2025 року і її право на проживання за відповідною адресою у Чеській Республіці підтверджено договором оренди житла матір`ю дитини.

Доводи апелянта про те, що суд не вжив відповідних заходів для забезпечення явки дитини в судове засідання є необґрунтованими.

Оскільки судом вказано на те, що клопотань щодо вислуховування думки дитини позивач не заявляв. На пропозицію суду щодо вислуховування думки дитини в судовому засіданні позивач не заперечив, однак в судове засідання явку дитини не забезпечив.

Ці обставини апелянтом не спростовані.

Таким чином, доводи апелянта про те, що підставою для припинення стягнення аліментів є те, що його дочка живе з ним і перебуває на його утриманні є необґрунтованими. Крім того, позивач не довів чи перебувала дочка на його утриманні і який період часу, проживаючи в Україні.

Незалежно від місця проживання дитини обоє її батьків мають рівний обов`язок щодо її утримання.

Судом першої інстанції вказано на відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження того, що неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , як неповнолітня особа, яка вже досягла 14 років, обрала своє місце проживання з батьком.

Інших підстав для припинення стягнення з нього аліментів на утримання дитини позивачем не зазначено і таких судом не встановлено.

Факт працевлаштування матері та її тимчасове проживання за кордоном не є підставою для припинення стягнення аліментів з платника, оскільки дитина проживає разом з матір`ю.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже з врахуванням викладеного, слід дійти висновку, що оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому його слід залишити без змін. Доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості. Підстав для його скасування з мотивів, наведених у скарзі, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374,375,381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 червня 2024 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач І.О. Максюта

Судді: О.О. Томин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено04 жовтня 2024 року.