П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2024 року місто Київ

справа № 755/12064/23

провадження №22-ц/824/7193/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - Моторне (транспортне) страхове бюро України

розглянув в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Мороз Людмилою Святославівною,

на рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 12 грудня 2023 року, ухвалене у складі судді Коваленко І.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Моторно (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки Volvo 740, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 26 грудня 2018 року позивачем було надано довіреність ОСОБА_2 представляти її інтереси в органах нотаріату, у відповідних органах реєстрації транспортних засобів, патрульній службі, органах та сервісних центрах Міністерства внутрішніх справ України, Національній поліції або у будь - яких інших установах, підприємствах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, з усіх без винятку питань, пов`язаних з експлуатацією та відчуженням автомобіля марки Volvo 740, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , його переобладнанням, проходженням технічного огляду. Довіреністю позивачка надала право ОСОБА_2 підписувати від її імені договори цивільно - правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем, одержувати належні їй, за результатами цивільно - правових угод, грошові кошти. Довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Москалик Л.М. зі строком дії на 3 роки, до 26 грудня 2021 року. При видачі йому вказаної довіреності між ними було досягнуто згоди, що за цей час він допоможе їй продати зазначений автомобіль за обумовлену між ними суму та віддати їй кошти. Однак, до 1 жовтня 2022 року автомобіль не було продано, кошти за нього позивачка не отримала, на телефонні дзвінки ОСОБА_2 не відповідав. У зв`язку з цим, 3 жовтня 2022 року позивачка звернулася до ОСОБА_2 з офіційним листом щодо повернення позивачці до 1 листопада 2022 року автомобіля. У листопаді 2022 позивачка отримала від ОСОБА_2 відповідь, з якої вбачається, що він не заперечує щодо того, що строк дії довіреності закінчився 26 грудня 2021 року.

Але ОСОБА_2 не може повернути автомобіль, оскільки він перебуває на штрафмайданчику у м.Рівному, у зв`язку з потраплянням в дорожньо - транспортну пригоду. Після дорожньо-транспортної пригоди автомобіль був транспортований на штраф майданчик у м.Рівне.

Дорожньо-транспортна пригода сталася - 06 квітня 2019 року. Рівненським відділом поліції ГУ НП в Рівненській області розслідувалося кримінальне провадження №0002121 від 7 квітня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_2 було визнано потерпілим, оскільки у дорожньо-транспортній пригоді, яке мало місце 6 квітня 2019 року, зазнав тяжких тілесних ушкоджень, внаслідок чого став інвалідом ІІІ групи. Також, ОСОБА_2 , повідомив позивачці, що 30 вересня 2020 року старшим слідчим СВ Рівненського ВП ГУ НП в Рівненській області Невідомським В.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю у діянні кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Після чого, постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 03.12.2020 року, ОСОБА_3 (інший учасник ДТП) визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП.

30 листопада 2022 року позивачка звернулася до начальника Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області щодо надання їй копії постанови про закриття кримінального провадження по даній справі. Також, 30 листопада 2022 позивачка звернулася до голови Рівненського міського суду щодо видачі їй копії постанови про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності. 23 грудня 2022 року позивачка отримала постанову про закриття кримінального провадження.

Крім того, 28 січня 2023 року позивачка звернулася до оцінювача, аварійного комісара ОСОБА_4 про проведення експертного автотоварознавчого дослідження (оцінки) КТЗ. Відповідно до висновку експерта, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки Volvo 740, 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 36963,00 грн., а вартість проведення оцінки коштує 4000, 00 грн. У зв`язку з цим, відповідно до ст. 35 та п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 18 квітня 2023 року позивачка звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі-МТСБУ) про здійснення відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що сталася 6 квітня 2019 року близько 22 години 55 хвилин у м.Рівне Рівненської області з участю транспортного засобу Volvo 740 з номерним знаком НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 , власником якого є позивачка.

МТСБУ відмовило позивачці у виплаті відшкодування заподіяної шкоди. Своє рішення МТСБУ мотивувало тим, що відповідно до підпункту 37.1.4 пункту 37.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 12 грудня 2023 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення страхового відшкодування.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Мороз Л.С. подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального прав, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просила рішення скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що суд першої інстанції у своєму рішенні обмежився лише формальним трактуванням закону у частині того, що позивачем були порушені п.п. 37.1.4 пункту 37.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які стали підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати), що виразились у невиконанні потерпілим ОСОБА_1 своїх обов`язків, визначених ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», які, як зазначає відповідач, призвели до неможливості страховика (МТСБУ) встановити розмір заподіяної шкоди транспортному засобу «Volvo 740».

Вказує на те, що автомобіль, власником якого є позивач, та яким керував ОСОБА_2 , потрапив у ДТП про що позивач дізналась лише у листопаді 2022 року, на підтвердження такого факту позивачем до позовної заяви додані відповідні докази.

Наголошує на тому,що до апеляційної скарги надано страховий поліс, який підтверджує факт страхування автомобіля. Страхувальником даного автомобіля є її син.

На вказану апеляційну скаргу від МТСБУ надійшов відзив, обґрунтований тим, що порядок здійснення страхового відшкодування регламентовано розділом ІІІ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Пп. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП, а тому саме з цих підстав було відмовлено МТСБУ у виплаті страхового відшкодування.

Представник відповідача просив апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 12 грудня 2023 року залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 лютого 2024 року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч.1. ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Питання виклику учасників справи для надання пояснень у справі вирішується апеляційним судом з огляду на наявність необхідності у таких поясненнях.

Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судом установлено, що згідно даних свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, транспортний засіб марки VOLVO 740, д.н.з. НОМЕР_1 належить ОСОБА_1

26 грудня 2018 року приватним нотаріусом Сарненського районного нотаріального округу Рівненської області Москалик Л.М. посвідчено довіреність, зареєстрована в реєстрі за № 1332, якою громадянка ОСОБА_1 відповідно до вимог ст.ст. 244, 1007 ЦК України на підставі укладеного з повіреним усного договору доручення, цією довіреністю уповноважила громадянина ОСОБА_2 та громадянина ОСОБА_5 , кожного діями самостійно незалежно один від одного, розпоряджатися (керувати, зняти з обліку, ставити на облік, продати, позичити, здавати в оренду) належним на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 29.11.2018 року ТСЦ 5643 автомобілем марки VOLVO, модель 740, рік випуску 1988, об`єм двигуна 2000, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_3 , тип ТЗ - загальний легковий - загальний седан-в, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », зареєстрованим 29.11.2018 року ТСЦ 5643. Для цього надає їм право представляти її інтереси в органах нотаріату, у відповідних органах реєстрації транспортних засобів, патрульній службі, органах та сервісних центрах Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції або будь-яких інших установах, підприємствах та організаціях незалежно від її підпорядкування і форм власності з усіх без винятку питань, пов`язаних з експлуатацією та відчуженням автомобіля, його переобладнанням (зміна типу і моделі автомобіля, кольору, заміна у встановленому порядку двигуна, кузова, інших деталей), ремонтом, проходженням технічного огляду та одержувати необхідні документи, включаючи заяви, дублікат реєстраційного документа в разі його втрати, підписувати договори цивільно-правового характеру щодо розпорядження та користування автомобілем, одержати за результатами згаданих угод грошових коштів, у випадку спричинення автомобілю пошкодження іншими засобами в результаті дорожньо-транспортної пригоди чи заподіяння шкоди повіреною особою іншим транспортним засобом під час керування автомобілем, як джерелом підвищеної небезпеки, укладати, якщо в тому буде необхідність від імені довірителя угоди про відшкодування заподіяної шкоди, одержувати та сплачувати за такими угодами грошові суми у розмірах, згідно із калькуляціями або за домовленістю, сплачувати транспортні податки, отримувати поліс обов`язкового страхування цивільної відповідальності, отримувати належні довірительці страхові відшкодування, а також виконувати всі інші юридичні значущі дії. Довіреність дійсна до 26 грудня 2021 року.

03 жовтня 2022 року позивачка звернулася до ОСОБА_2 з листом-проханням про повернення автомобіля, у якому просила повернути їй до 01 листопада 2022 року автомобіль марки VOLVO, модель 740, рік випуску 1988, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », який належить їй на права власності, вразі не повернення автомобіля позивачка зазначили, що буде звертатися у відповідні органи.

10 листопада 2022 року ОСОБА_2 направив позивачці відповідь на звернення про повернення автомобіля, в якому зазначив, що не заперечує, що строк довіреності закінчився 26 грудня 2021 року. Однак, останній не може повернути автомобіль марки VOLVO, модель 740, рік випуску 1988, реєстраційний номер « НОМЕР_1 », через те, що 06 квітня 2019 року відбулася дорожньо-транспортна пригода з участю зазначеного автомобіля і він знаходиться на штраф майданчику. Рівненським відділом поліції ГУНП в Рівненській області було відкрите кримінальне провадження за № 0002121 від 07 квітня 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. ОСОБА_2 було визнано потерпілим, оскільки останній отримав тяжкі тілесні ушкодження та внаслідок чого став інвалідом 3 групи. 30 вересня 2020 року старшим слідчим СВ Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області Невідомським В.В. винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю у діянні кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Після чого, згідно постанови Рівненського міського суду від 03.12.2020 року, ОСОБА_3 (інший учасник) дорожньо-транспортної пригоди визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України.

30 листопада 2022 року позивачка звернулася до Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області з заявою про видачу копії постанови про закриття провадження по справі від 30 вересня 2020 року.

Окрім того, 30 листопада 2022 року позивачка звернулася до Рівненського міського суду з заявою про видачу копії постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 03 грудня 2020 року щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП.

19 грудня 2022 року слідчий ВРЗСТ СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області старший лейтенант поліції направив позивачці постанову про закриття кримінального провадження за № 0002121 від 07 квітня 2019 року.

Відповідно до Постанови Рівненського міського суду по справі №569/18111/20 від 3 грудня 2020 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді 340 (триста сорок) грн. 00 коп. штрафу.

Згідно змісту даної постанови, 06 квітня 2019 року, о 22 год. 55 хв., в м.Рівне по вул.Р.Шухевича водій ОСОБА_3 , керував транспортним засобом марки «BMW 5201», д.н.з. НОМЕР_4 , рухаючись при фактичній швидкості 95 км/год. при максимально можливій 50 км/год., внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем марки «VOLVO 740», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, водії та пасажир ОСОБА_6 отримали тілесні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.3б, 12.4 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП, а саме порушення учасником дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.

Як убачається зі звіту № 021.23К про оцінку автомобіля VOLVO 740 реєстраційний номер НОМЕР_1 від 24 лютого 2023 р., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля VOLVO 740 реєстраційний номер НОМЕР_1 в результаті пошкодження при ДТП, складає 36963,00 грн.

18 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Моторного (страхового) бюро України з заявою про страхове відшкодування, посилаючись на ст.35 та п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просила здійснити відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), що сталася 06 квітня 2019 року близько 22 год . 55 хв. у м.Рівне Рівненської області за участю транспортного засобу VOLVO 740 реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу BMW5201 реєстраційний номер НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_3 .

Моторне (транспортне) страхове бюро України (МТСБУ) розглянуло заяву ОСОБА_1 від 24 квітня 2023 року про відшкодування шкоди, заподіяної під час дорожньо-транспортної пригоди (ДТП), яка мала місце 06 квітня 2019 року за участю транспортного засобу марки VOLVO з державним номерним знаком НОМЕР_1 та відмовило у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з неподанням заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди ( підпункт 37.1.4. пункт 37.1. статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до витягів з ЄЦБД МТСБУ щодо транспортного засобу VOLVO 740, реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 та транспортного засобу BMW5201 реєстраційний номер НОМЕР_4 , станом на 6 квітня 2019 року (дата дорожньо-транспортної пригоди) цивільно-правова відповідальність водіїв цих транспортних засобів застрахованою не була. Позивачкою не було долучено до матеріалів справи доказів того, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована у будь-якій страховій компанії, що давало б право вимагати виплати з фонду захисту потерпілого водія, який не застрахував свою відповідальність перед третіми особами. Тому у розрізі конкретних правовідносин, що склалися між сторонами, у МТСБУ не виникло зобов`язання, за яким МТСБУ мало відшкодувати шкоду , завдану третьою особою. Крім того, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що МТСБУ є неналежним відповідачем за вимогами ОСОБА_1 .

Проте, з такими висновками суду першої інстанції повністю погодитись не можна, з огляду на наступне.

МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам.

Членство страховиків у МТСБУ є обов`язковою умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

МТСБУ є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», законодавства України та свого Статуту.

МТСБУ діє на підставі Статуту, який затверджено Загальними зборами членів МТСБУ (протокол від 18 жовтня 2018 року №55/2018), який погоджено Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (Розпорядження від 13 грудня 2018 року №2173).

Відповідно до п. 3.1 ст. 3 Статуту, МТСБУ не має на меті отримання прибутку.

Метою діяльності МТСБУ є: виконання гарантійних функцій стосовно відшкодування шкоди, завданої третім особам при експлуатації наземних транспортних засобів, відповідно до чинного законодавства України та угод, укладених Бюро з уповноваженими організаціями інших країн зі страхування цивільно-правової відповідальності; взаємне врегулювання питань стосовно відшкодування шкоди та забезпечення виплати страхового відшкодування третім особам; координація роботи страховиків - його членів у сфері страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, як на території України, так і за її межами; захист інтересів членів Бюро.

Основними завданнями Бюро є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів (компенсацій та відшкодувань) на умовах, передбачених чинним законодавством України; управління централізованими страховими резервними фондами, що створюються при Бюро для забезпечення виконання покладених на нього функцій; виконання страхових зобов`язань з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у тому числі за договорами міжнародного страхування) за страховиків - членів Бюро у разі недостатності коштів та майна цих страховиків, що визнані банкрутом та/або ліквідовані; забезпечення членства України в міжнародній системі автомобільного страхування «Зелена картка» та виконання загальновизнаних зобов`язань перед уповноваженими організаціями інших країн - членів цієї системи; укладання угод з уповноваженими організаціями інших країн з страхування цивільно-правової відповідальності про взаємне визнання договорів страхування цивільно-правової відповідальності та взаємне врегулювання питань стосовно відшкодування шкоди; виконання цих угод; збирання необхідної інформації про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності для узагальнення та внесення пропозицій щодо удосконалення механізму здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; співробітництво з органами Міністерства внутрішніх справ України та іншими органами державної влади з питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; розробка зразків страхових полісів і договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що затверджуються спеціальним Уповноваженим органом з питань регулювання ринків фінансових послуг, та забезпечення такими полісами страховиків - членів Бюро в порядку, визначеному Президією Бюро; надання страховикам інформації щодо страхових випадків стосовно конкретних страхувальників; розрахунок розміру базового страхового платежу та коригуючих коефіцієнтів за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності для подання на затвердження до Уповноваженого органу з питань регулювання ринків фінансових послуг; встановлення порядку укладання та виконання членами Бюро договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (в т. ч. договорів міжнародного страхування), забезпечення платоспроможності Бюро та його членів; представництво членів Бюро з метою захисту їх інтересів у взаємовідносинах з органами державної влади України, а також з уповноваженими організаціями інших країн - членів міжнародної системи автострахування «Зелена картка» з страхування цивільно-правової відповідальності; представництво та участь Бюро у роботі відповідних міжнародних органів; розгляд претензій третіх осіб стосовно відшкодування шкоди, спричиненої власником транспортного засобу, що мав відповідний договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладений у державах з уповноваженими організаціями з страхування цивільно-правової відповідальності, з якими Бюро уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування, та/або відповідно до інших укладених Бюро угод; координація діяльності страховиків - членів Бюро при укладанні договорів перестрахування по обов`язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності за договорами міжнародного страхування на період, поки укладення таких договорів перестрахування буде вимагатися умовами членства Бюро в міжнародній системі автострахування «Зелена картка» та/або прийнятими на себе членами Бюро зобов`язаннями; взаємодія з органами державної влади України з метою захисту інтересів членів Бюро щодо законодавчого врегулювання питань, пов`язаних з проведенням обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; здійснення через засоби масової інформації заходів щодо роз`яснення питань обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, його соціально-суспільного значення; створення, підтримка та обслуговування єдиної централізованої бази даних щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. (п. 3.2. ст. 3 Статуту)

Суб`єктами звернення є потерпілий (юридична та фізична особа, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу), або інша особа, яка має право на отримання відшкодування.

Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко визначає умови, за яких МТСБУ здійснює відшкодування страхових коштів.

У відповідності до пп. «а» п. 41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Так, відповідно до пункту 1.7 статті 1 Закону № 1961-IV забезпеченим транспортним засобом визнається транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Таким чином, з системного аналізу зазначених норм закону випливає, що МТСБУ відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою відповідальність перед третіми особами, в той же час, транспортний засіб потерпілого на момент ДТП має бути забезпечений полісом обов`язкового страхування.

Встановивши, що на час дорожньо-транспортної пригоди відповідальність власника автомобіля BMW5201 реєстраційний номер НОМЕР_4 перед третіми особами застрахована не була, а транспортний засіб марки VOLVO з державним номерним знаком НОМЕР_1 , власником якого є позивачка ОСОБА_1 не був забезпечений полісом обов`язкового страхування, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що підстави покладати обов`язок по відшкодуванню шкоди позивачеві на МТСБУ відсутні.

Надана до апеляційної скарги копія полісу № АМ/4250632 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеного між ТДВ «СК «Ю.Ес.Ай» та попереднім власником на підтвердження того, що її транспортний засіб був забезпечений полісом, не може бути прийнята суду апеляційної інстанції як доказ, оскільки такий мав би бути поданий до суду першої інстанції. Доказів на підтвердження неможливості подання полісу до суду першої інстанції позивачем не надано.

Посилання сторони позивача в апеляційній скарзі на те, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування була зовсім інша обставина, а саме пропуск річного строку для подання до МТСБУ заяви про виплату страхового відшкодування, що не пов`язано було з фактом страхування потерпілою особою цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому відповідно такий поліс і не був наданий суду, не може бути визнані виключними обставинами для прийняття апеляційним судом нових доказів з огляду на таке.

У відзиві на позовну заяву, який був поданий суду першої інстанції через електронний суд, представник відповідача як на підставу для відмови у задоволенні позову, зазначала про відсутність інформації в ЄЦБД МТСБУ щодо забезпечення транспортного засобу позивачки полісом обов`язкового страхування.

Копія відзиву була направлена ОСОБА_1 та отримання членом сім`ї, що підтверджується чеком витягом з Укрпошти.

Отримавши такий відзив, позивачка не скористалась своїм право на подання суду копії полісу на спростовання правової позиції відповідача.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для прийняття копії полісу як нового доказу на стадії апеляційного розгляду.

Відповідно висновок суду першої інстанції в тій частині, що у МТСБУ за таких обставин відсутній обов`язок по відшкодуванню шкоди позивачеві є правильним.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що МТСБУ є неналежним відповідачем за позовом ОСОБА_1 , оскільки остання саме до МТСБУ зверталася з заявою про виплату страхового відшкодування, саме МТСБУ прийнято рішення про відмову у його виплаті. Вважаючи таке рішення МТСБУ неправильним, ОСОБА_1 і звернулася до суду з вимогами до МТСБУ.

Що стосується доводів апеляційної скарги в тій частині, що відповідач безпідставно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування через пропуск річного строку на подання заяви про виплату страхового відшкодування, оскільки про порушення свого права позивач дізналася у листопаді 2022 року, то в цій частині слід зазначити наступне.

Дійсно підставою для відмови ОСОБА_1 у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) уданому випадку було неподання потерпілою особою заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з дати настання дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з пп. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 Закону, ? МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу.

Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Згідно з 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння ДТП.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95 цс20) виснувала про те, що у страховика (МТСБУ), обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає у разі навмисних дій страхувальника, спрямованих на настання страхового випадку (підпункт 37.1.1 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ГУ), або у разі вчинення ним умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (підпункт 37.1.2 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ГУ). Крім того, у страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає і тоді, коли має місце неналежна поведінка й з боку потерпілого, а саме: невиконання обов`язків, визначених Законом № 1961-ГУ, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ГУ); неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-ГУ). Отже, закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-ГУ обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.

Аналізуючи норми законодавства стосовно добросовісної поведінки всіх учасників правовідносин (стаття 13 ЦПК України) та принципу повного відшкодування шкоди (ст.1166 ЦК України), Велика Палата Верховного Суду з огляду на відсутність норми закону, що передбачає припинення в цьому випадку цивільного права на відшкодування, та з урахуванням із загального права особи на захист права в суді (ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод) дійшла висновку, що при добросовісній поведінці потерпілої особи та доведеності, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини, особа може отримати таке відшкодування, пред`явивши вимогу до страховика (страхової компанії) в судовому порядку протягом строку позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка ОСОБА_1 як власник транспортного засобу VOLVO 740, реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 видала доручення з правом керування та розпорядження її автомобілем ОСОБА_2 на строк з 26 грудня 2018 року по 26 грудня 2021 року і лише у жовтні 2022 року звернулася до ОСОБА_2 з заявою - повернути їй автомобіль, звідки дізналася, що він потрапив на цьому автомобілі в 2019 році у ДТП.

Тобто, протягом трьох з половиною років позивачка не цікавилася, де її автомобіль та що з ним. З цього приводу до правоохоронних органів про розшук автомобіля також не зверталася.

Така бездіяльність ОСОБА_1 свідчить про недобросовісність поведінки власника автомобіля, і не дає підстав вважати, що річний строк пропущено через незалежні від потерпілої особи причини.

Посилання позивача на те, що про порушення свого права вона дізналася лише у листопаді 2022 року, відповідно до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування звернулася у межах річного строку, не мають правового значення, оскільки передбачений спеціальним законом річний строк для подання до страховика заяви про виплату страхового відшкодування, не є позовною давністю, для застосування якої необхідно встановити початок перебігу (день, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила). Перебіг річного строку для звернення потерплої особи до страховика винної особи або МТСБУ відліковується з дати дорожньо-транспортної пригоди.

Окремо слід зазначити, що ОСОБА_2 , який на підставі довіреності від 26 грудня 2018 року мав право на розпорядження автомобілем VOLVO 740, реєстраційний номерний знак НОМЕР_5 , керував цим транспортним засобом в момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 6 квітня 2019 року, в МТСБУ з повідомленням та заявою протягом року з дати ДТП також не звертався.

За таких обставин, відсутні підстави вважати, що ОСОБА_1 здійснено розумних заходів для отримання відшкодування за рахунок МТСБУ та строк пропущено через незалежні від позивача причини, відповідно відсутні підстави для стягнення з МТСБУ шкоди в межах страхової виплати.

Таким чином, оскільки висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог є правильним, але суд першої інстанції помилився щодо мотивів такої відмови, рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом викладення мотивувальної частини рішення в редакції цієї постанови.

Керуючись ст.ст.7,367,369,374,376,381,382,389 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Мороз Людмилою Святославівною, задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 12 грудня 2023 року змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус