ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1239/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №703/1790/24 Категорія: 331500000 Крива Ю.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року м. Черкаси :

Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

судді-доповідачаНовікова О. М.,
суддів:Василенко Л. І., Карпенко О. В.,
за участю секретаря Мунтян К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну представника ОСОБА_1 адвоката Примака Володимира Андрійовича на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 , про видачу обмежувального припису,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно її чоловіка ОСОБА_1 , просила вжити заходи тимчасового обмеження прав кривдника та покладання на нього обов`язків строком до шести місяців.

Свою заяву обґрунтувала тим, що вона з ОСОБА_1 з 14 червня 2013 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 та рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 квітня 2024 року шлюб було розірвано за її ініціативою.

Наразі заявниця проживає в АДРЕСА_1 у будинку своїх батьків. Разом з нею проживають без реєстрації з 14 листопада 2023 року її малолітні діти.

ОСОБА_1 жодного дня з нею не проживав АДРЕСА_2 .

Разом з тим ОСОБА_1 вчиняє фізичне та психологічне насильство щодо неї в межах її місця проживання, свідками яких є її мати та неповнолітні діти доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що може свідчити їх письмове звернення до сільської громади про захист від сімейного насильства зі сторони батька ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 ведучи аморальний спосіб життя приходить до неї та намагається нав`язати своє бачення життя, при цьому здійснювати насильство щодо неї та дітей, застосовуючи також щодо неї та дітей психологічний тиск, висловлюючи на її адресу образи та погрози. Вживаючи спиртні напої ОСОБА_1 створює конфлікти в родині, свариться з будь-якого приводу. Під час конфліктів він ображає та принижує її, показуючи свою чоловічу зверхність, намагається налякати та залякати якомога сильніше її з дітьми. При цьому кожен напад ОСОБА_1 на неї відображається на її психологічному стані, а відповідно і на дітей, які стають дратівливими.

З приводу неправомірної поведінки заявниця неодноразово зверталась до правоохоронних органів, за що на нього було були складені протоколи про адміністративне правопорушення та виписано терміновий заборонний припис терміном на 10 діб.

В зв`язку з чим заявниця звернулась із вказаною заявою до суду.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2024 року заяву ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису задоволено.

Видано обмежувальний припис стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , яким визначено заходи тимчасового обмеження його прав та покладено на нього обов`язки, а саме:

- заборонено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувати в місці проживання (перебування) ОСОБА_2 та їхніх неповнолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 наближатися на 300 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_2 та їхніх неповнолітніх дітей за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 особисто переслідувати ОСОБА_2 та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, в тому числі вести телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку як особисто, так і через інших осіб.

Встановлено строк дії обмежувального припису 6 (шість) місяців.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Примак В.А., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу.

Вважає дане рішення не законним, та таким, що підлягає до скасування з підстав невідповідності висновків викладених в судовому рішенні фактичним обставинам справи порушенням норм процесуального та матеріального права.

Суд в своєму рішенні посилається на письмові докази надані заявницею, а саме: копію постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 грудня 2023 року, терміновий заборонний припис виписаний стосовно ОСОБА_1 виданий працівниками поліції; талон повідомлення єдиного обліку № 2929 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення 04.03.2024 зверталась до РУ з приводу того, що 04.03.2024 наніс їй тілесні ушкодження та робив телефон; копію протоколу про адміністративне правопорушення складеного на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 .

Також суд посилаються на заяви заявниці та дітей до Березняківської ОТГ про психологічне насильство над ним зі сторони ОСОБА_1 , але в матеріалах справи такі відсутні.

Зазначив, що ОСОБА_1 , як заінтересована особа в даній справі, не отримав всі перераховані додатки до заяви. Так дійсно ОСОБА_1 подав заяву до суду про розгляд справи без його участі, адже з 07 травня 2024 року він мобілізований до Збройних сил України де і станом на сьогодні несе службу, разом з заявою були надані відповідні підтверджуючі документи. Суд в своєму рішенні цього не зазначив.

На сьогоднішній день ОСОБА_1 перебуває на захисті суверенітету, незалежності та територіальної цілісності нашої держави. Жодних тисків, а тим більше психологічного насильства скаржником як до дітей, так і стосовно ОСОБА_2 не вчинялось і не вчиняється.

ОСОБА_1 неодноразово наголошував своїй колишній дружині, що хоч їхні відносини припинились, але є спільні діти і єдиною темою подальшого спілкування можуть бути тільки вони, їхнє матеріальне забезпечення, здоров`я, нормальний психологічний і фізичних розвиток.

Вважає, що винесення судом рішення про задоволення заяви про винесення обмежувального припису відносно апелянта є нічим іншим, як задоволення амбіцій ОСОБА_2 .

За вказаних обставин просив скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.05.2024 та відмовити в задоволенні позову.

Заслухавши апелянта, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 квітня 2024 року.

В шлюбі народилося троє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Згідно з витягом з реєстру територіальної громади ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та разом з нею проживають її діти відповідно до довідки виконавчого комітету Березняківської сільської ради.

В матеріали справи надано копію постанови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 27 грудня 2024 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 ; терміновий заборонний припис виписаний стосовно ОСОБА_1 ; талон повідомлення єдиного обліку № 2929 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення ОСОБА_2 04.03.2024 зверталась до РУ з приводу того, що 04.03.2024 ОСОБА_1 наніс їй тілесні ушкодження та розбив телефон; копію протоколу про адміністративне правопорушення складеного на ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства відносно ОСОБА_2 .

Статтею 53 Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу із цими явищами (Стамбульська конвенція) передбачено, що сторони (держави) вживають необхідних законодавчих або інших заходів для забезпечення того, щоб належні обмежувальні або захисні приписи були доступними для жертв усіх форм насильства, які підпадають під сферу застосування цієї Конвенції. Застосування цієї статті означає, що суд має право видати обмежувальний припис незалежно від результатів цивільного, адміністративного чи кримінального провадження.

У національному законодавстві України такий юридичний інструмент протидії домашньому насильству, як видача обмежувального припису стосовно кривдника, який вчинив домашнє насильство або насильство за ознакою статі, передбачений статтями 24, 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. 21-5 Закону України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». Порядок застосування цього юридичного інструменту судами встановлений гл. 13 розд. ІV ЦПК України «Розгляд судом справ про видачу і продовження обмежувального припису».

Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України від 7.12.2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 вказаного Закону України до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (частина друга статті 26 Закону).

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України № 2229-VIII визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 26 цього ж Закону України рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.

З урахуванням змісту вказаних правових норм видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин і наявності ризиків.

Під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису суди мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.

Крім того, суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторюваність.

У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у Кодексі України про адміністративні правопорушення та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановивши, що надані ОСОБА_2 докази підтверджують обставини застосування відносно неї заінтересованою особою у справі психологічного насильства в розумінні Закону України № 2229-VIII, суд першої інстанцій дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для видачі обмежувального припису щодо ОСОБА_1 .

При цьому, судом було обґрунтовано вказано, що на підставі зібраних та ретельно досліджених доказів у справі, вбачається, що існує тривалий сімейний конфлікт між заявником та заінтересованою особою, який виникає в ході спілкування та переходить в словесну суперечку, що призводить до сварок та конфліктів між колишнім подружжям.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що наявні реальні ризики продовження вчинення ОСОБА_1 домашнього насильства щодо заявника, тому вважає, що суд обґрунтовано задовольнив заяву та видав обмежувальний припис відносно ОСОБА_1 на 6 місяців із встановленням декількох заходів тимчасового обмеження прав кривдника та покладення на нього обов`язків.

На думку суду, саме такі види обмежувальних заходів сприятимуть запобіганню вчиненню домашньому насильству з боку заінтересованої особи та буде сприяти недопущенню таких випадків в майбутньому.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене місцевим судом рішення про задоволення заяви ОСОБА_2 відповідає вимогам закону.

Суд в даному випадку правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Обставини, на які посилається представник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки вказана поведінка ОСОБА_1 також впливає на психологічний та емоційний стан його неповнолітніх дітей, що є неприпустимим.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 35, 258, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Примака Володимира Андрійовича - залишити без задоволення.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови виготовлено 24 вересня 2024 року.

Судді