РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2024 р. Справа № 597/501/24

Заліщицький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Торської І.В.

за участю секретаря судового засідання Лопушняк З.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно.

В позовній заяві просить суд визнати за нею, ОСОБА_1 , спадкоємицею першої черги за законом:

-право власності на 2/3 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке належала померлим батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , по 1/3 частині, як членам колгоспного двору.

- право на земельну частку (пай), Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0307083 виданий на ім`я ОСОБА_2 , розміром земельної частки (паю) 0.75 га,, видано Заліщицькою районною державною адміністрацією по селянській спілці «Мир» на території Колодрібської сільської ради, нормативно грошовою оцінкою 22 886 грн. 84 коп., після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

- право власності земельну ділянку, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 664465, виданий на ім`я ОСОБА_3 , відповідно до рішення Колодрібської сільської ради від 26.01.2001 №108, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №239(а), цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,56 га., після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Заліщицького районного суду Тернопільської області від 04.04.2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, однак її представник адвокат Данильчук Н.Б. подав заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги, підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Заліщицької міської рада в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання в якому просить розгляд справи проводити у їх відсутності, щодо задоволення позову не заперечують.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачами позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачами суперечить вимогам закону.

Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, заяви представника позивача та відповідача, суд вважає, що справу слід вирішити за наявними матеріалами та задовольнити позов, виходячи із наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Колодрібка, Чортківського району Тернопільської області, помер батько позивачки ОСОБА_2 , про що складено відповідний актовий запис №16. Спадщину після смерті якого прийняла його дружина ОСОБА_3 , оскільки проживала з померлим разом на момент його смерті в одному будинку, даний факт підтверджується довідкою Заліщицької міської ради № 19-15/9/167 від 14.02.2024 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с.Колодрібка, Чортківського району Тернопільської області, померла матір позивачки ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис № 17. Спадщину після смерті якої прийняла ОСОБА_1 , оскільки проживала з померлою разом на момент її смерті в одному будинку, даний факт підтверджується довідкою Заліщицької міської ради №19-15/9/168 від 14.02.2024 року.

Згідно ст. 1261 ЦК України, позивачка має право на спадкування майна, що належало померлим батькам, як спадкоємиця першої черги за законом.

Після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відкрилась спадщина на належне їм майно, а саме: на 2/3 частини будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке належала їм, як членам колгоспного двору та на земельні ділянки, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0307083 виданий на ім`я ОСОБА_2 та Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 664465 виданий на ім`я ОСОБА_3 .

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батьків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та оформлення права власності на 2/3 частини будинковолодіння та земельні ділянки позивачка звернулася із заявою до приватного нотаріуса в якій просила видати на її ім`я свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказане майно. Проте, на вищевказану заяву приватний нотаріус виніс постанови №96/01-16 від 30.03.2024 року, про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане майно.

В зв`язку з тим, що померлі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , за життя по невідомих причинах, втратили Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №0307083 виданий на ім`я ОСОБА_2 та Державний акт на право приватної власності на землю серії P1 № 664465 виданий на ім`я ОСОБА_3 ., представник позивачки, адвокат Данильчук Н.Б., звернувся в управління Держгеокадастру з адвокатськими запитами проте, чи видавалися правовстановлюючі документи на земельні ділянки померлим ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , який розмір ділянки і її нормативна оцінка.

Своїм листом №29-19-0.2133-841/2-24 від 26.02.2024 року, Головне управління Держгеокадастру у Тернопільскій області, повідомлено наступне.

Щодо видачі сертифіката на право на земельну частку (пай) громадянину ОСОБА_2 :

-відповідно до записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Заліщицькою районною Державною адміністрацією по селянській спілці «Мир» на території Колодрібської сільської ради встановлено що 27.11.1997 ОСОБА_2 отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР №0307083, про що внесено запис за №29587. Право на земельну частку (пай) набуто ОСОБА_4 згідно розпорядження Заліщицької районної державної адміністрації від 08.10.1997 №435 як членом колективного сільськогосподарського підприємства. Розмір земельної частки (паю) 0.75 умовних кадастрових гектарів. Нормативно-грошова оцінка зазначеної вище земельної ділянки, згідно відповіді держгеокадастру становить: 30515,79 грн. за 1 га. Х 0.75 га = 22 886 грн. 84 коп.

Щодо видачі Державного акту на право приватної власності на землю громадянці ОСОБА_3 .

-згідно даних Державного земельного кадастру, на час підготовки інформації, відповідно до положень статей 125, 126 Земельного кодексу України, які діяли до 01.01.2013 року, громадянці ОСОБА_3 28.03.2001 року видано державний акт на право приватної власності на землю (серії Р1 №664465) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною прощею 0.56 га., з них : (0.41 га. - рілля ; 0.06 га. багаторічні насадження 0.09 га. пасовища), відповідно до рішення Колодрібської сільської ради від 26.01.2001 №108. Даний правовстановлюючий документ зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №239(а), кадастрові номери земельним ділянкам не присвоєно. Нормативно-грошова оцінка зазначених вище земельних ділянок, згідно відповіді держгеокадастру становить: 0.41 га., рілля - 12511 грн. 48 коп., 0.06 га. багатор. насадження - 3596 грн. 58 коп., 0.09 га. - пасовища-534 грн. 25 коп.

Вказаний сертифікат серії ТР №0307083 та Державний акт серії Р1 №664465 втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті «Вільне життя» № 18 ( НОМЕР_1 ) за ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених ст.82 ЦПК України.

Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з принципом диспозитивності, встановленим ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" №7 від 16.04.2004 року, громадянин, включений до списку, який додається до Державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта.

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними прав вимоги на відведення земельної частки (пай) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Згідно п.3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно ст.2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Спадщину після смерті ОСОБА_2 своєчасно прийняла його дружина ОСОБА_3 , а після її смерті її дочка ОСОБА_1 , оскільки проживала з померлою разом на момент її смерті в одному будинковолодінні АДРЕСА_1 .

За таких умов суд вважає, що за даних обставин справи, вимоги позивачки про визнання за нею права на земельні частки (пай) в порядку спадкування, не суперечать вимогам діючого законодавства, є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню.

Згідно виписки з господарської книги №11 Колодрібської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області з 1991-1995 р. в колгоспному дворі в АДРЕСА_1 станом на 05.08.1992 року на підставі наданих відмов іншими членами домоволодіння членами двору є:

-голова двору - ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_4

-дружина - ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_5

-дочка - ОСОБА_1 .

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких є членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство на присадибній ділянці.

Так, згідно з частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Згідно зі статтею 123 ЦК Української РСР частка члена колгоспного двору в майні двору визначається: 1) при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ); 2) при утворенні з одного двору двох і більше дворів (поділ); 3) при зверненні стягнення по особистих зобов`язаннях члена двору.

Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору в майні двору може бути зменшено або у її виділенні зовсім відмовлено в зв`язку з недовгочасним його перебуванням у складі двору або незначною участю своєю працею чи коштами в господарстві двору.

Поділ майна, належного колгоспному дворові і збереженого після припинення колгоспного двору, провадиться за правилами статей 123 і 126 цього Кодексу.

Стаття 126 ЦК Української РСР передбачала, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. Це правило не застосовується, якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв`язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі або хворобою.

На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу N 56 від 13.12.95.

Так, Інструкція, зокрема, п. 18, передбачала, що у разі будівництва будинку на колгоспній землі, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. У свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору. При цьому відповідно до примітки до цього пункту, колгоспному двору видається свідоцтво про право особистої власності на будинок. У разі смерті голови колгоспного, на ім`я якого був оформлений правовстановлюючий документ щодо будинку (домоволодіння), і належить колгоспному по заяві всіх членів двору, підписи яких на заяві нотаріально засвідчені, може бути видано свідоцтво на ім`я нового голови двору.

Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69).

Згідно зі змістом Вказівок № 112/5 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, належали до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади. Відповідно до абзацу 2 пункту 20 Вказівок № 112/5 виключенням із загального порядку були лише господарства, в яких проживали працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять голови господарства, відносилися до господарств колгоспників.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ з введенням у дію Закону України «Про власність».

Згідно з пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні (ст. 126 ЦК Української РСР) .

06 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року №3718-XII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563, якою врегульовано питання спадкування майна колгоспного двору.

Водночас у пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист прав приватної власності» зазначено, що згідно зі статтею 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна.

Матеріалами справи підтверджується, що в будинковолодінні в АДРЕСА_1 членами двору були: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

А тому дане будинковолодіння належало їм на праві спільної сумісної власності. Тобто, виходячи з принципу рівності часток у спільній сумісній власності, вказаним особам належало по 1/3 частині вказаного будинковолодіння.

ОСОБА_2 - помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .

ОСОБА_3 - померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 .

Таким чином, після смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відкривалася спадщина на 2/3 частини домоволодіння АДРЕСА_1 .

З огляду на викладене, суд доходить до переконання, що даний позов слід задовольнити та визнати за позивачкою право власності на 2/3 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 , яке належала померлим батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , по 1/3 частині, як членам колгоспного двору.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Керуючись ст.ст.10, 12, 76, 77, 81-82, 141, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, ч.1 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Заліщицької міської ради Чортківського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , спадкоємицею першої черги за законом, право власності на 2/3 частини будинковолодіння АДРЕСА_1 , дійсною вартістю: 542669 грн. 33 коп. куди входить: Житловий будинок літери «А»; Тамбур літери «а»; сарай літери - «Б»; веранда літери «б» стайня літери «В»; курник літери «Г»; літня кухня літери «Д»; сарай літери «Ж»; погріб літери «Пг»; ворота з хвірткою -1; криниця -2; септик -3; відмостка «I», яке належала померлим батькам ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , по 1/3 частині, як членам колгоспного двору.

Визнати за ОСОБА_1 , спадкоємицею першої черги за законом, право на земельну частку (пай), згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ТР №0307083 виданий на ім`я ОСОБА_2 , розміром земельної частки (паю) 0.75 га, видано Заліщицькою районною державною адміністрацією по селянській спілці «Мир» на території Колодрібської сільської ради, нормативно грошовою оцінкою 22 886 грн. 84 коп., після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Визнати за ОСОБА_1 , спадкоємицею першої черги за законом, право власності на земельну ділянку, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №664465, виданий на ім`я ОСОБА_3 , відповідно до рішення Колодрібської сільської ради від 26.01.2001 №108, зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №239(а), цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 0,56 га., з них: (0,41 га рілля ; 0,06 га багаторічні насадження; 0,09 га. пасовища), нормативно грошовою оцінкою: 0.41 га., рілля - 12511 грн. 48 коп., 0.06 га. багаторічні насадження - 3596 грн. 58 коп., 0.09 га. пасовища -534 грн. 25 коп., після смерті померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 .

Судові витрати по справі покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 28.05.2024 року.

Відомості про учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , ідент.номер. НОМЕР_4 .

Відповідач: Заліщицька міська рада Чортківського району Тернопільської області, м.Заліщики вул.С.Бандери, буд.15-Б, Чортківський район Тернопільська область, .

Суддя Ірина ТОРСЬКА