Справа № 203/761/24
Провадження № 2-о/0203/41/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2024 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Потаповій В.С.

за участю представника заявниці - ОСОБА_1

заінтересованої особи - ОСОБА_2

представника заінтересованої особи - Воронко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за заявою ОСОБА_3 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена заява ОСОБА_3 , в якій остання посилалась, що знайома із ОСОБА_2 з 2020 року, разом працювали в м.Краматорську, де в них склались стосунки та з 2021 року вони стали мешкати разом. В 2022 році після початку військової агресії вони разом переїхали з м.Краматорську та в 2022 році вона народила сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спільну з ОСОБА_2 . На той час вони проживали разом та були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи за адресою: АДРЕСА_1 . З початку спільного проживання ОСОБА_2 почав проявляти агресію та жорстокість до заявниці, пов`язану із ревнощами. Влітку 2021 року, коли вони ще перебували в м.Краматорську, ОСОБА_2 на підставі ревнощів побив її, спричинивши тілесні ушкодження, у т.ч. внаслідок удару по голові в область лівого вуха у заявниці сталось пошкодження барабанної перетинки лівого вуха та, як наслідок, розвинулась хронічна лівобічна сенсоневральна приглуховатість. На початку серпня 2022 року ОСОБА_2 знов побив її, коли вона перебувала на останньому місяці вагітності. Після чого, вона викликала швидку, яка забрала її на зберігання до пологового будинку. При цьому, ОСОБА_2 залишився вдома із малолітньою донькою заявниці, чим шантажував її на випадок якщо вона хоча б кому розповість про те, що сталося, а також погрожував заподіяти шкоду дитині та заявниці у випадку якщо в неї станеться викидень. В листопаді 2022 року вона виїхала до кризового центру постраждалим від домашнього насильства в м.Кривому Розі. Напередодні цього ОСОБА_2 до третьої години ночі мордував заявницю, бив, принижував, погрожував, ображав нецензурною лайкою. Згодом ОСОБА_2 розшукав її та шляхом шантажу дитиною змусив повернутись до нього. В січні 2023 року на одне зі свят (7 або 14 січня) приблизно о п`ятій годині ранку ОСОБА_2 в черговий раз почав її принижувати, ображати нецензурною лайкою, на що вона почала йому заперечувати. Вказане призвело до ще більшої агресії збоку останнього, він розбив пляшку та поранив заявницю, при цьому покликав її доньку аби вона все це бачила. В дівчинки сталась істерика, вона дуже плакала, молила співмешканця аби він відстав від матері та про можливість покликати допомогу. Заявниця втратила свідомість, була доставлена до лікарні. При цьому, діти залишились із кривдником, який погрожував спричиненням шкоди доньці заявниці та тим, що вона дітей не побачить. Тож вона знов мовчала про цю подію та не повідомила до поліції. В вересні 2023 року вони разом поїхали до Молдови до родичів ОСОБА_2 в м.Кишинів. 29.09.2023 року останній дуже сильно побив заявницю вночі, внаслідок чого вона отримала забої внутрішніх органів, ребер, голови. Він душив її, топтав ногами коли вона впала та наносив удари ногами. Це все бачила донька, яка дуже злякалась. Заявниця поїхала до Німеччини в центр для жінок, потерпілих від насильства в м.Мінден, пробула там два тижні де їй зробили медичне обстеження, зафіксували побої, які було пред`явлено до місцевої поліції. Заявниця залишалась на зв`язку із батьками, дуже переживала за них, бо її співмешканець погрожував батькам. Потім він став вмовляти її повернутись. Через страх за батьків вона вирішила повернутись та тоді повірила співмешканцю. На початку грудня 2023 року ОСОБА_2 знов сильно побив її. Спочатку принижував, потім став наносити тілесні ушкодження. Бив по голові, по ребрах, потім схопив за потилицю та вдарив о двері, внаслідок чого в неї утворилась розсічена рана на голові, обличчі, в верхній частині лоба. В такому стані її бачила донька. Тиждень до цього випадку, наприкінці листопада, ОСОБА_2 також принижував її, бив руками по голові, бив головою заявниці о різні предмети, від чого в неї утворилась розсічена рана над лівим оком. Кожного разу він погрожував заподіянням шкоди заявниці, дитині, вчинити розправу над батьками, тому заявниці через страх до поліції не зверталась. Всі мордування та побої заявниці відбувались в присутності дітей, зокрема доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , чим було спричинено психологічну травму останній, оскільки вона була змушена дивитись на страждання матері, постійно перебувала в страху та тривожності за життя та здоров`я матері, єдиної найважливішої близької дорослої людини в її житті. В грудні 2023 року заявниця звернулась за допомогою до мобільних бригад з протидії домашнього насильства та прийняла рішення покинути співмешканця з метою врятування себе та дітей. Її було доставлено до м.Дніпро та розміщено в кризовому центрі КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Маміне щастя» Дніпровської міської ради, де вона перебуває і досі. Незважаючи на те, що вона не надавала своєї адреси, ОСОБА_2 відшукав її. Злякавшись, 07.01.2024 року в вечорі вона переїхала до іншого притулку. На ранок вже у той притулок з`явився ОСОБА_2 та став чи нити спроби проникнути або в будь-якому випадку побачити заявницю. Спілкуватись з кривдником не бажали, весь час перебували в страху та через тиск та побоювання за свою безпеку викликала поліцію, про що склала відповідну заяву. В цей ж день 08.01.2024 року вона з дітьми повернулась до КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Маміне щастя» Дніпровської міської ради, де їй надається гуманітарна, психологічна та юридична допомога. Однак, ОСОБА_2 якимось чином дізнався її телефон та продовжує переслідувати, вимагати спілкування. Оскільки такі спроби примирення вже були і закінчились для заявниці побоями та мордуванням, вона боїться за своє та дітей здоров`я, спілкуватись з ОСОБА_2 не бажає. Дніпровським РУП ГУНП в Дніпропетровській області за її заявою проводиться досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України. Посилаючись на вказані обставини, заявниця просила видати обмежувальний припис строком на шість місяців, яким заборони ОСОБА_2 наближатись ближче ніж 50 метрів до заявниці та її малолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_2 ; самостійно або через третіх осіб розшукувати заявницю та дітей, якщо вона за власним бажанням перебуває у місті, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати їх, в будь-який спосіб спілкуватись з ними; вести листування, телефонні переговори, надсилати СМС-повідомлення, повідомлення в інші месенджери, з заявницею та її малолітніми дітьми, або контактувати через інші засобу зв`язку і через третіх осіб.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 13.02.2024 року заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник заявниці підтримав подану заяву та посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню в повному обсязі.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 та його представник проти задоволення заяви заперечували, посилаючись на те, що наведені ОСОБА_3 в заяві обставини є надуманими, не відповідають дійсності та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Перевіривши доводи, викладені в заяві та письмових запереченнях заінтересованої особи, заслухавши пояснення учасників, а також допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно термінів, наведених в п.п.2,3,5,6,7,8,9,14,17 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»:

-дитина, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала дитина), - особа, яка не досягла 18 років та зазнала домашнього насильства у будь-якій формі або стала свідком (очевидцем) такого насильства;

-домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь;

-запобігання домашньому насильству - система заходів, що здійснюються органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями, а також громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, та спрямовані на підвищення рівня обізнаності суспільства щодо форм, причин і наслідків домашнього насильства, формування нетерпимого ставлення до насильницької моделі поведінки у приватних стосунках, небайдужого ставлення до постраждалих осіб, насамперед до постраждалих дітей, викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків, а також будь-яких звичаїв і традицій, що на них ґрунтуються;

-кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі;

-обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи;

-особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі;

-оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи;

-психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи;

-фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Пунктом 5 ч.2 ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що сфера дії законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на осіб, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.4 зазначеного вище Закону основними засадами запобігання та протидії домашньому насильству, є 1) гарантування постраждалим особам безпеки та основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на життя, свободу та особисту недоторканість, на повагу до приватного та сімейного життя, на справедливий суд, на правову допомогу, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; 2) належна увага до кожного факту домашнього насильства під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 3) врахування непропорційного впливу домашнього насильства на жінок і чоловіків, дітей та дорослих, дотримання принципу забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 4) визнання суспільної небезпеки домашнього насильства та забезпечення нетерпимого ставлення до будь-яких проявів домашнього насильства; 5) повага та неупереджене і небайдуже ставлення до постраждалих осіб з боку суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, забезпечення пріоритетності прав, законних інтересів та безпеки постраждалих осіб під час здійснення заходів у сфері запобігання та протидії домашньому насильству; 6) конфіденційність інформації про постраждалих осіб та осіб, які повідомили про вчинення домашнього насильства; 7) добровільність отримання допомоги постраждалими особами, крім дітей та недієздатних осіб; 8) врахування особливих потреб та інтересів постраждалих осіб, зокрема осіб з інвалідністю, вагітних жінок, дітей, недієздатних осіб, осіб похилого віку; 9) ефективна взаємодія суб`єктів, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, з громадськими об`єднаннями, неурядовими організаціями, засобами масової інформації та іншими заінтересованими особами.

Частиною 1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

В свою чергу ч.ч.1-4 ст.26 цього Закону встановлено, що право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають: 1) постраждала особа або її представник; 2) у разі вчинення домашнього насильства стосовно дитини - батьки або інші законні представники дитини, родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, а також орган опіки та піклування; 3) у разі вчинення домашнього насильства стосовно недієздатної особи - опікун, орган опіки та піклування.

Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Судом встановлено, вбачається з матеріалів справи, а також не заперечувалось заінтересованою особою, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 мешкали разом з 2021 року.

Від спільного проживання мають дитину - сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, заявниця має малолітню дитину - доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На теперішній час заявниця з дітьми перебуває в КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Маміне щастя» Дніпровської міської ради, до якого вона звернулась з підстав застосування домашнього насильства з боку співмешканця ОСОБА_2 .

Під час розгляду справи останній заперечував факт вчинення ним домашнього насильства, посилаючись на те, що наведені заявницею обставини є надуманими, не відповідають дійсності та не грунтуються на жодному належному та допустимому доказі.

Перевіряючи доводи та заперечення сторін, суд враховує, що 08.01.2024 року СВ Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області за заявою адвоката Сегеди Ю.А. в інтересах ОСОБА_3 було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000072 з правовою кваліфікацією за ст.126-1 КК України, за фактом систематичного домашнього насильства психологічного та фізичного характеру з боку співмешканця ОСОБА_2

08.01.2024 року відносно останнього було винесено терміновий заборонний припис за фактом вчинення ОСОБА_2 08.01.2024 року близько 13-00 г., за адресою: АДРЕСА_2 , Будинок матері та дитини, домашнього насильства психологічного характеру відносно співмешканки ОСОБА_3 .

Згідно довідки КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Маміне щастя» Дніпровської міської ради від 11.01.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 разом із дітьми - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , були зараховані до центру 28.12.2023 року. Під час проживання в закладі отримали комплекс безкоштовних соціальних, психологічних, інформаційних, консультативних, медичних послуг. Було складено план безпеки для постраждалої особи від домашнього насильства. За допомогою фахівців центру жінка пройшла медичне обстеження для себе та дітей. З ОСОБА_7 та дітьми ведеться психологічна, соціально-педагогічна робота з метою підтримки та нормалізації психо-емоційного стану, налагодження соціальних зав`язків.

До заяви долучено довідки за результатами психодіагностичної роботи з ОСОБА_3 та її малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складені практичним психологом ОСОБА_8 , яка має диплом спеціаліста за напрямком «Біологія. Психологія», стаж роботи 17 років, а також сертифікати щодо участі у семінарах та тренінгах за темами: Специфіка опитування дітей, що стали свідками та/або жертвами насильства, а також вчинили насильство, в Кімнаті дружній до дитини», «Основи психотравмтерапії», «Кризове реагування у випадках домашнього насильства», «Перша психологічна допомога дітям в надзвичайних ситуаціях», «Стрес-менеджмент», «Особливості залучення та роль психолога у процесуальних діях за участі дитини в межах кримінального провадження», «Надання психологічної допомоги в кризових ситуаціях».

Згідно довідки психолога за наслідками співбесіди із ОСОБА_3 вбачається, що остання посилалась на несприятливу атмосферу за два роки проживання із ОСОБА_2 , його агресивну поведінку, постійні приниження та сварки, побиття та погрози, потребу у допомозі та захисту від співмешканця. Під час розповіді стан ОСОБА_3 різко змінився, з`явилась напруженість, скутість, збільшились паузи, вона не могла вільно розповідати про події, оскільки постійно зривалась на плач, стала сумною, неодноразово потребувала довгих пауз для заспокоєння, тремтіли руки, пересихало у горлі, плечі опускались вниз, ніби вона намагалась стати меншою, непомітною, що є індикаторами гострого стресового стану ОСОБА_3 . За допомогою застосованих методик визначено рівні таких емоційних станів як тривожність, фрустрація, агресивність, ригідність. За результатами проведеної роботи рекомендовано: уникати будь-якого спілкування з ОСОБА_2 ; уникати стресових, конфліктних ситуацій; звернутись до сімейного лікаря з метою стабілізації стану фізичного здоров`я; з метою подолання стресових ознак звернутись до психолога для проведення відповідної психокорегувальної роботи.

Згідно довідки психолога за наслідками співбесіди із малолітньою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що в ході розмов дитина повідомляла про неодноразове вчинення з боку ОСОБА_2 по відношенню до її матері ОСОБА_3 дій психологічного та фізичного характеру, свідком чого була дитина. Образи, застосування фізичної сили щодо матері дитина сприймає як власну образу та їй щоразу боляче, оскільки між матір`ю та дитиною є міцна прив`язаність. Відповідні спогади даються дитині важко, у неї тремтить голос, руки, підборіддя, в очах з`являються сльози, уникає візуального контакту, схиляє плечі. Такі невербальні прояви вказують на інтенсивні переживання у дитини лише тільки про його згадування. Поведінка вітчима має ознаки домашнього насильства у формах фізичного та психологічного. Також дитини зазначила, що мати не зверталась до поліції через сильний страх. Розповідає про що найменш три спроби втікання від ОСОБА_2 . Порівнює його з Термінатором та сприймає як загрозливу небезпечну людину. За результатами проведеної роботи рекомендовано: уникати будь-яких повторних стресових ситуацій, які можуть негативно позначитись на самопочутті дитини; уникати будь-якої взаємодії з особою, яку дитина називає ОСОБА_9 з метою запобігання повторної травматизації психіки дитини, нервових порушень у її розвитку; уникати ситуацій та змін, які можуть порушити звичайний уклад життя дитини та призвести до стресових станів, дистресу; організувати проведення відповідної психокорегувальної роботи психологом.

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 03.01.2024 року зверталась до лікаря-травматолога зі скаргами на біль грудної клітини та грудному відділі хребта після побиття співмешканцем у Криворізькому районі Дніпропетровської області, с.Вільне, вул.Соборна,6, удари наносились руками та ногами. За результатами огляду лікарем-травматологом у ОСОБА_3 виявлено травами грудної клітини, консолідований перелом 9 ребра ліворуч, забій грудного відділу хребта, больовий синдром.

Відповідно до висновку спеціаліста судово-медичного експерта №26 від 03.01.2024 року вбачається, що ОСОБА_3 зверталась з приводу обстеження для визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, які з її слів було їй заподіяно 29.09.2023 року, приблизно о 18-00 г., співмешканцем, який бив її руками та ногами по голові, тілу, кінцівкам. Згідно висновку експерта у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому дев`ятого ребра зліва, післятравматична перфорація барабанної перетинки зліва, рубці - сліди забійних ран лобної ділянки справа, надбрівної зліва, що спричинені від дії тупового (тупих) твердого предмету (предметів), що можливо могло мати місце в термін, на який вказує обстежена, тобто 29.09.2023 року. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до середнього ступеню тяжкості, що призвели до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу.

У справі №404/5203/19 Верховний Суд в постанові від 19.05.2020 року, підтримуючи висновки судів попередніх інстанцій, зазначив, що доводи заінтересованої особи відносно того, що він не набув статусу «кривдника», оскільки не притягувався до відповідальності за вчинення домашнього насильства, попри наявні факти звернень до правоохоронних органів з заявами про вчинення насильства у сім`ї, зареєстрованих у Єдиному реєстрі досудових розслідувань (далі - ЄРДР), не є обґрунтованими, оскільки сам по собі факт того, що особа не притягалась до юридичної відповідальності, не може бути підставою для відмови у встановленні тимчасових обмежень за наявності інших об`єктивних даних, якими підтверджуються доводи заявника.

Відповідно до преамбули Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» його мета саме у запобіганні та протидії домашньому насильству. При цьому важливою є і встановлена послідовність двох зазначених завдань. Обмежувальний припис визначений у цьому законі як один з інструментів досягнення відповідних завдань. Метою реалізації обмежувального припису в межах ЦПК України є саме реалізація тимчасової перестороги, тимчасового заходу захисту на підставі оцінки ризиків здійснення домашнього насильства або його повторення. Це відповідає висновку, зробленому Верховним Судом у постанові від 05.09.2019 року у справі №756/3859/19.

Відповідно до ч.1 ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Саме на захист людини, її життя і здоров`я, недоторканості та безпеки спрямоване обґрунтоване застосування обмежувального припису.

Суд враховує, що наведені в заяві ОСОБА_3 обставини, об`єктивно підтверджуються долученими до неї доказами у вигляді довідок за результатами психодіагностичної роботи з ОСОБА_3 та її малолітньою донькою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , довідками щодо медичних обстежень ОСОБА_3 та висновком спеціаліста судово-медичного експерта №26 від 03.01.2024 року, фактом звернення заявниці за захистом до відповідного закладу соціальної підтримки.

При цьому, суд не приймає до уваги покази допитаного в судовому засіданні за клопотання заінтересованої особи свідка ОСОБА_10 , оскільки останній як сусід по домоволодінню по АДРЕСА_1 , під час допиту в суді лише зазначив, що за час проживання заявниці з дітьми та ОСОБА_2 за вказаною адресою ніколи не був свідком скандалів, сварок між ними, а також свідками вчинення ОСОБА_2 протиправних дій на території домоволодіння. В самому будинку він ніколи не був.

Таким чином, вказані покази свідка не спростовують викладені в заяві факти застосування домашнього насильства, що за обставинами справи мало місце всередині помешкання за місцем проживання в АДРЕСА_1 , а також за іншими адресами.

В свою чергу надані заявницею докази в своїй сукупності в достатній мірі підтверджують факт вчинення ОСОБА_2 по відношенню до ОСОБА_3 та її малолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дій фізичного та психологічного характеру, що підпадають під ознаки домашнього насильства, визначені ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» та набуття ними статусу особи (дитини), які постраждали від домашнього насильства в розумінні ст.1 вказаного Закону.

Фактичні обставини справи свідчать про системний характер відповідних дій з боку кривдника по відношенню до заявниці та її малолітньої доньки, а також про наявність ризиків їх повторення в майбутньому, що з урахуванням рекомендацій психолога за наслідками співбесіди з останніми негативного відобразиться на їх психологічному стані.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви, видавши обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 строком на шість місяців в частині заборони наближатись ближче ніж на 50 метрів до заявниці ОСОБА_3 та її малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; а також заборони вести листування, телефонні переговори з останніми або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

При цьому, суд вважає за недоцільне застосовувати обмеження кривднику у вигляді заборони самостійно або через третіх осіб розшукувати заявницю та дітей, якщо вона за власним бажанням перебуває у місті, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати їх, в будь-який спосіб спілкуватись з ними, оскільки визначені судом обмеження у вигляді заборони наближатись до заявниці з дитиною ближче ніж на 50 метрів, вести листування та спілкуватись будь-якими засобами зв`язку, фактично виключають можливість будь-якого прямого контакту та спілкування останніх між собою.

В частині встановлення відповідних обмежень відносно малолітнього сина заявниці - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд враховує, що заявницею не наведено обставин та відповідних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_2 дій, що підпадають під ознаки домашнього насильства по відношенню до його сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та, що останній в силу свого віку усвідомлював події, що можливо відбувалось в його присутності, що в своїй сукупності свідчило б про набуття ним статусу дитини, яка постраждала від домашнього насильства, в розумінні ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В зв`язку з чим, в задоволенні заяви в цій частині слід відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,5,10-13,76-81,223,258-260,350-1 - 350-8 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - задовольнити частково.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований: АДРЕСА_3 , зареєстрований як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ) визначивши останньому наступні тимчасові обмеження:

-заборонити наближатись ближче ніж на 50 метрів до ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її малолітньої дитини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

-заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , її малолітньою дитиною - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.

Обмежувальний припис видати строком на 6 (шість) місяців, до 16 серпня 2024 року включно.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Про видачу обмежувального припису повідомити уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також відповідну районну адміністрацію за місцем проживання (перебування) заявника.

Допустити негайне виконання рішення.

Рішення може бути оскаржено учасниками справи шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Повний текст рішення складено 21 лютого 2023 року.

Суддя С.Ю. Казак