П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2024 року місто Київ

справа № №759/18308/22

провадження № 22-ц/824/7986/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Приватне акціонерне товариство «Акціонерна компанія «Київводоканал»

відповідач - ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Бондарем Антоном Вікторовичем,

на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 6 березня 2023 року, ухвалене у складі судді Петренко Н.О.

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2022 року позивач ПрАТ «АК «Київводоканал» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

Позов обґрунтовано тим, що відповідачка отримує послуги з централізованого водопостачання та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) за адресою: АДРЕСА_1 на підставі публічного договору (оферти). Після розміщення повідомлення та договору у газеті «Хрещатик» № 110 (4510) на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал» жодних заяв або повідомлень про відмову від надання зазначених послуг та договору від відповідачки не надходило. Зобов`язання щодо оплати вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати таких послуг. Отже, відповідачка в порушення умов договору та вимог, що передбачені законодавством, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих за період з 01.08. 2014 по 31.10.2022 послуг з водопостачання та водовідведення не виконала належним чином, внаслідок чого, у останньої виникла заборгованість у розмірі 56 385, 46 грн. Також, у зв`язку з простроченням оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідачка зобов`язана сплатити на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» 3% річних у розмірі 5 738, 57 грн. та інфляційні втрати у розмірі 30 892, 61 грн.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 6 березня 2023 року частково задоволені позовні вимоги ПрАТ «АК "Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК "Київводоканал» заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 56 385,46 грн., 3% річних у розмірі 5 738,57 грн., інфляційні втрати у розмірі 30 892,61 грн., судовий збір у розмірі 2 481 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Бондар А.В. 23 січня 2024 року подав апеляційну скаргу.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим з підстав неповноти та неправильності з`ясування обставин, що мають значення для справи, ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зокрема, зазначає про те, що відповідачка не отримувала ухвали про відкриття провадження у справі, направлений конверт повернувся до суду з відмоткою «за закінченням терміну зберігання».

Крім того, посилається на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що відповідачка ОСОБА_1 є власником, наймачем або користувачем послуг квартири АДРЕСА_2 , саме: витяг з Реєстру територіальної громади м. Києва, доказів про належність особового рахунку, на який нараховувалась оплата саме відповідачці.

Разом з апеляційною скаргою подає заяву про застосування позовної давності.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ПрАТ «АК «Київводоканал» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Зокрема зазначає, що заява про застосування позовної давності подається стороною у справі до винесення рішення судом першої інстанції, а на стадії апеляційного розгляду здійснюється тільки перевірка законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 5 березня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 5 березня 2024 року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

За змістом ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою (п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Перелік справ, які може бути розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження, наведено у ст. 274 ЦПК України.

Питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі (ч. 1 ст. 277 ЦПК України).

Про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу. Якщо суд в ухвалі про відкриття провадження у справі за результатами розгляду відповідного клопотання позивача вирішує розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, суд визначає строк відповідачу для подання заяви із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, який не може бути меншим п`яти днів з дня вручення ухвали. Ухвала про відкриття провадження у справі постановляється з додержанням вимог ч. 5 ст. 128 цього Кодексу (ч.2,4, 5 ст. 187 ЦПК України).

Ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому ст. 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів, крім випадків, якщо позов подано в електронній формі через електронний кабінет (ч.1, 2 ст. 190 ЦПК України).

У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати: 1) суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; 2) позивачу, іншим відповідачам, а також третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи також у разі, якщо відзив подано особою, яка відповідно до ч. 6 ст. 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його і не навела поважних причин невиконання такого обов`язку (ч.1, 2 ст. 191 ЦПК України).

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.01.2023 відкрито провадження у справі, де зазначено, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до ч., ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Крім того, у п. 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

У рішеннях від 27.06.2017 у справі «Лазаренко та інші проти України» і від 03.10.2017 у справі «Віктор Назаренко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що національне законодавство містить спеціальні норми щодо забезпечення інформування сторін про ключові процесуальні дії і дотримання, таким чином, принципу рівності сторін, та зберігання відповідної інформації. Відповідні норми вимагають, щоб у випадку надсилання судових документів поштою вони надсилались рекомендованою кореспонденцією. Більше того, особа, яка вручає документ, має повернути до суду розписку про одержання, а національне законодавство чітко вимагає, щоб таку розписку було долучено до матеріалів справи.

Вирішуючи справу на підставі наявних у суду даних, суд першої інстанції виходив з того, що учасники справи повідомлялися судом про розгляд справи, заперечень, пояснень чи інших заяв процесуального характеру на адресу суду не надходило. При цьому, вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначив, що у встановлений судом строк відповідачка ОСОБА_1 відзив на позов не подала. Конверт з ухвалою про відкриття провадження та копією позовної заяви з додатками, що направлявся на адресу зареєстрованого місця проживання відповідачки ( АДРЕСА_1 ), повернувся до суду не врученим з відміткою Укрпошти про причини повернення - «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 37).

Разом з тим, доказів отримання відповідачкою ОСОБА_1 копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками до неї, матеріали справи не містять і, відповідно, відповідачка не мала можливості ознайомитися з доводами позовної заяви і надати суду свої заперечення проти цих доводів, в тому числі - подати заяву про застосування позовної давності.

Таким чином, наявні обґрунтовані підстави вважати, що відповідачка не була належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі за її участю, під час розгляду якої ухвалено рішення, яке оскаржується.

За таких обставин у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, що відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

Вирішуючи спір по суті, колегія суддів виходить з наступного.

Установлено, що 05.08.2014 в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», що перейменоване на ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем).

Повідомленням визначено, що фізична особа (власник/квартиронаймач житлового приміщення у багатоквартирному будинку), що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов Договору. У разі відмови споживача від отримання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, така відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал», для оформлення припинення надання цих послуг (а.с. 10-12).

Вважається, що відповідачка отримувала послуги з водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору, оскільки після розміщення Повідомлення та Договору у вищевказаній газеті, на адресу ПрАТ «АК «Київводоканал», жодних заяв або повідомлень від ОСОБА_1 про відмову від надання зазначених послуг та договору не надходило. Цей факт не оспорюється відповідачкою.

Відповідно до довідки директора ПрАТ «Київводоканал» у відповідачки ОСОБА_1 за період з 01.08.2014 по 31.10.2022 обліковується заборгованість перед позивачем по О/Р за адресою АДРЕСА_1 у сумі 56 385, 46 грн., з якої заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення - 55 791, 04 грн., внески за обслуговування вузла комерційного обліку - 77,35 грн. та плата за абонентське обслуговування - 517, 07 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з серпня 2014 року по жовтень 2022 року, розмір заборгованості перед ПрАТ «АК Київводоканал» становить 93 016, 64 грн. з яких: борг становить 55 791,04 грн., інфляційні втрати 30 892, 61 грн., 3 % річних 5 738,57 грн.

З такими висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, виходячи з наступного.

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до положень вказаного Закону від 24.06.2004 № 1875-ІV в редакції, що діяла на момент опублікування та відповідно умов укладення публічного договору (оферти) (далі - Закон № 1875-ІV) та нової редакції Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII) визначаються основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, та предметом його регулювання є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 20 Закону № 1875-ІV та п.1 ч.1 ст.7 Закону № 2189-VIII споживач має право вчасно одержувати якісні житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас відповідно до п. 5 ч. 3 ст.20 Закону № 1875-ІV та п.5 ч.2 ст.7 Закону № 2189-VIII такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Водночас, відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі.

Як вбачається із матеріалів справи, а саме з «Розрахунку заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення», нарахування заборгованості відповідачці здійснювалось з серпня 2014 року по жовтень 2022 року (а.с.14-16). Єдиним платежем за цей період у колонці «Сплачено» є сума 13, 87 грн.

У заяві, доданої до апеляційної скарги, сторона відповідача посилається на застосування позовної давності до спірних правовідносин.

Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч.ч.1 та 5 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п. 1 ст. 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність -це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20.09.2011за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п.51 рішення від 22.10.1996 за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Відповідно до чч. 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Оскільки ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про розгляд справи за її участю, як відповідача у суді першої інстанції, внаслідок чого була позбавлена можливості подати заяву про застосування позовної давності у суді першої інстанції, за таких обставин колегія суддів вважає за можливим прийняти таку заяву під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції.

Установлено, що позивач звернувся до суду з позовом у грудні 2022 року.

У відповідачки ОСОБА_1 виникла заборгованість з серпня 2014 року. Зважаючи на те, що споживач зобов`язаний сплачувати щомісячні платежі за надані у попередньому місяці послуги з централізованого водопостачання і водовідведення, тому позовна давність має застосовуватися до відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення.

До даних правовідносин застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до Закону України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Вказаний Закон набрав чинності 02.04.2020, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину.

Будь яких заяв чи клопотань щодо поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем за захистом своїх прав в період з 2014 по 2017 роки матеріали справи не містять, натомість у додаткових поясненнях, поданих представником позивача Середюк О.В. зазначається, що заява про застосування позовної давності подається до суду першої інстанції до винесення ним рішення у справі, а тому така не підлягає задоволенню у суді апеляційної інстанції.

Відповідно, позовна давність для заборгованості, що виникла за період з серпня 2014 року по березень 2017 року спливла. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, а відтак позовні вимоги щодо сплати житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення відповідачкою за період з серпня 2014 року по березень 2017 року не підлягають задоволенню на зазначених підставах.

Разом з тим колегія суддів звертає увагу на наступне. Так дійсно, виходячи із загального правила застосування позовної давності, учасник справи подає таку заяву до винесення судом першої інстанції рішення.

Проте, виходячи із обставин саме цієї справи, цей аргумент спростовується наведеним вище та узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові ВП ВС від 17.04.2018 у справі №200/11343/14-ц, у випадку, коли суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалив заочне рішення, відповідач був вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. Якщо суд першої інстанції відмовив у задоволенні цієї заяви, відповідач міг заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції.

Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участі у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції.

Щодо посилання в апеляційній скарзі про відсутність належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_1 є власником, наймачем або користувачем послуг квартири АДРЕСА_2 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до Інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи № 87419721, виданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Святошинської РДА, яка видається за загальним правилом за запитом судді першої інстанції, для визначення місця реєстрації особи учасника справи, відповідачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 26.03.1991 по час видачі надання інформації - 26.12.2022.

Особовий рахунок № НОМЕР_1 , на який здійснюється нарахування позивачем оплати за послугу з водопостачання та водовідведення відкрито на ім`я відповідачки. Цей факт нею не спростований належними доказами. Також, слід звернути увагу, по - перше, на адресу, яка вказується в апеляційній скарзі, як адреса відповідача: АДРЕСА_1 ; по - друге - подаючи заяву про застосування позовної давності, відповідачка визнає наявність у неї зобов`язань щодо спірних правовідносин та таким чином просить зменшити їй період оплати.

За таких обставин, відповідачка вважається споживачем послуг з водопостачання та водовідведення, незалежно від того, чи є вона власником згаданої квартири АДРЕСА_3 чи наймачем.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII (який введений в дію щодо цієї статті у листопаді 2019 року), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла до висновку, що з відповідачки ОСОБА_1 підлягає стягнення на користь позивача нарахована сума, починаючи з квітня 2017 року по жовтень 2022 року в розмірі 42 934, 96 грн. основного боргу, 16 549, 20 грн. інфляційних втрат та 3 223, 63 грн. 3 % річних від простроченої суми заборгованості, що в загальному розмірі становить 62 707, 79 грн.

В частині стягнення витрат за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав в сумі 35 грн., колегія суддів вважає, що такі витрати позивача є недоведеними, відповідно відсутні підстави для їх стягнення.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки вимоги позивача підлягають задоволенню частково, з відповідачки ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1778,80 грн. (62707,79 грн. х 100% : 93016,64 грн. = 71,7%), а з ПрАТ «АК «Київводоканал» підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 сума судового збору в розмірі 1 053,32 грн. (3722 грн. х 28,3% :100%).

Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.

З урахуванням того, що з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «АК «Київводоканал» підлягає стягненню більша сума судового збору, відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 725,48 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Бондарем Антоном Вікторовичем, задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 6 березня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» заборгованість за житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 42 934, 96 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 16 549, 20 грн. та 3 % річних у розмірі 3 223, 63 грн., що в загальному розмірі становить 62 707, 79 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Акціонерна компанія «Київводоканал» судовий збір в розмірі 725,48 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус