Справа № 308/2437/16-ц
П О С Т А Н О В А

Іменем України

15 лютого 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді-доповідача: Мацунича М.В.

суддів: Куштана Б.П., Фазикош Г.В.

за участю секретаря судового засідання: Сливки С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Колотуха Іван Олексійович, на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2023 року, ухвалене головуючою суддею Лемак О.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії

встановив:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 06 вересня 2014 року Ужгородським міськрайонним судом ухвалено рішення яким виділено позивачу наступне майно, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 : ванну джакузі, меблі для ванної кімнати, газовий котел Buderox, холодильник, телевізор з плоским екраном, кухонні меблі з вмонтованою технікою.

Вказує, що на усні та письмові звернення відповідачка не реагує та не допускає позивача до будинку щоб забрати майно. Після повідомлення поштою представник в присутності двох свідків прибув до будинку отримати майно позивача, однак відповідачка не з`явилася та не повідомила про причини чому не бажає повертати майно позивача.

ОСОБА_2 відчужила будинок в якому знаходиться спірне майно ОСОБА_3 .

З врахуванням наведеного та уточнення позовних вимог, ОСОБА_1 просив суд зобов`язати відповідачів передати йому майно, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 , а саме: ванну джакузі, меблі для ванної кімнати, газовий котел Budегох, холодильник, телевізор з плоским екраном, кухонні меблі з вмонтованою технікою.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Колотуха І.О., подав апеляційну скаргу на вказане рішення, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обґрунтування скарги вказують на те, що відповідачами чиняться перешкоди у виконанні рішення суду щодо отримання належного йому майна. Суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку про те, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували існування перешкод при повернення майна, адже заперечення відповідачів позовних вимог і є доказом небажання повернути майно законному власнику.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає що така не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до вимог частини 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 вересня 2014 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна задоволено частково.

Виділено ОСОБА_1 наступне майно, що знаходиться в будинку АДРЕСА_1 ванну «джакузі»: меблі для ванної кімнати; газовий котел «Buderox», холодильник, телевізор з плоским екраном; кухонні меблі з вмонтованою технікою. У визнанні права власності на 1/3 частку будинку АДРЕСА_1 - відмовлено. У зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування збитків відмовлено.

ОСОБА_1 зазначає, що відповідачка не допускає позивача до будинку щоб забрати визначене в судовому рішенні майно.

Відповідно до приписів ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

А згідно приписів ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Надані позивачем докази не дають підстав вважати, що ним вчинялися дії щодо виконання рішення суду крім направлення відповідачу повідомлення від 15.12.2014 про добровільне виконання рішення суду.

Оскільки позивачем не надано доказів, які б вказували на наявність істотних перешкод у виконанні рішення суду, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Згідно норм ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги, належить погодитися. Підстави для скасування оскаржуваного рішення суду не встановлені.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Колотуха Іван Олексійович, залишити без задоволення.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2024 року.

Суддя-доповідач:

Судді: