ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 2-5187/10

провадження № 61-15243св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Гулька Б. І. (суддя-доповідач), Коломієць Г. В., Луспеника Д. Д.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форт»,

заінтересовані особи (боржники): ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 вересня 2023 року у складі колегії суддів: Талалай О. І., Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст вимог заяви

У червні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форт» (далі - ТОВ «ФК «Форт») звернулося до суду із заявою про заміну сторони стягувача у справі № 2-5187/10, видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення строку пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Заява мотивована тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2010 року у справі № 2-5187/10, що набрало законної сили, позов відкритого акціонерного товариства комерційного банку «Надра» (далі - ВАТ «КБ «Надра») до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість за договором кредиту від 10 квітня 2007 року у розмірі 56 472,85 доларів США, а також 1 700 грн судового збору і 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. 01 жовтня 2010 року представник ВАТ «КБ «Надра» отримав виконавчі листи у вказаній справі.

04 серпня 2020 року між публічним акціонерним товариством комерційного банку «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра»), який є правонаступником ВАТ «КБ «Надра», та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») було укладено договір відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого новий кредитор набув право вимоги до позичальників за кредитними договорами та всіма іншими похідними договорами, у тому числі до ОСОБА_1 за кредитним договором «Автопакет» від 10 квітня 2007 року та ОСОБА_2 за договором поруки.

20 серпня 2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за договором про відступлення прав вимоги відступило товариству з обмеженою діяльністю «Фінанс Проперті Групп» (далі - ТОВ «Фінанс Проперті Групп») право вимоги за кредитними договорами та іншими похідними договорами, зазначеними у додатках до договору, серед яких під № 202 зазначені договори, укладені з ОСОБА_1 і ОСОБА_2

26 серпня 2020 року між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» та товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» (далі - ТОВ «ФК «Інвест Хаус») укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого новий кредитор набув право вимоги до позичальників, заставодавців та поручителів за кредитними договорами та всіма іншими похідними договорами, у тому числі до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

ТОВ «ФК «Інвест Хаус» за договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 29 грудня 2020 року відступило ТОВ «ФК «Форт» права вимоги за кредитними договорами та іншими похідними договорами, зазначеними у додатках до договору, серед яких під № 202 зазначені договори, укладені з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Таким чином, ТОВ «ФК «Форт» стало новим кредитором за кредитним договором та договором поруки, укладених 10 квітня 2007 року з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Позивач зазначав, що згідно з інформаційної довідки Автоматизованої системи виконавчих проваджень виконавчі провадження з примусового виконання виконавчих листів № 2-5187/10 щодо ОСОБА_1 і ОСОБА_2 завершені. Станом на день подачі цієї заяви виконавчі листи щодо боржників на примусовому виконанні не перебувають. Відповідно до акту ПАТ КБ «Надра» від 04 серпня 2020 року оригінали виконавчих листів були втрачені. Процедура ліквідації банку зумовила неможливість пред`явлення виконавчих листів до виконання в межах строку, що є поважною причиною і підставою для поновлення такого строку.

Посилаючись на викладене, ТОВ «ФК «Форт» просило суд: замінити стягувача у справі № 2-5187/10 з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК «Форт»; видати дублікати виконавчих листів щодо стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором; поновити пропущений строк для пред`явлення виконавчих документів до виконання.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 червня 2021 року у складі судді Продана Б. Г. заяву ТОВ «ФК «Форт» задоволено. Замінено стягувача у справі № 2-5187/10 з ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника ТОВ «ФК Форт». Видано дублікати виконавчих листів про стягнення з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором. Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів.

Судове рішення міськрайонного суду мотивовано тим, що одна із сторін виконавчого провадження вибула, а саме стягувач - ПАТ КБ «Надра», тому наявні правові підстави для задоволення заяви про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні його правонаступником - ТОВ «ФК «Форт».

Строк пред`явлення до виконання виконавчих листів сплив з незалежних від стягувача причин, оскільки виконавчі листи були втрачені, що є підставою для видачі дублікатів виконавчих листів.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 25 вересня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 червня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву ТОВ «ФК «Форт» задоволено частково.

Замінено стягувача у справі № 2-5187/10 з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Форт» та видано дублікат виконавчого листа № 2-5187/10 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у сумі 56 472,85 доларів США, судових витрат щодо боржника ОСОБА_1 .

У задоволенні заяви ТОВ «ФК «Форт» про заміну сторони у справі, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання щодо боржника ОСОБА_2 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Скасовуючи рішення міськрайонного суду, апеляційний суд виходив із того, що боржники належним чином не були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, що в силу пункту 3 частини третьої статті 376 ЦПК України є підставою для обов`язкового скасування судового рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення, оскільки заявники обґрунтовували апеляційну скаргу такою обставиною.

Задовольняючи частково заяву ТОВ «ФК «Форт», апеляційний суд виходив із того, що єдиним аргументом, на який посилається заявник на обґрунтування поважності причин пропуску строку, є процедура ліквідації первісного кредитора ПАТ «КБ «Надра». Проте, вказана причина пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не може бути визнана поважною. У матеріалах справи відсутні відомості про повторне пред`явлення до виконання виконавчого листа № 2-5187 щодо боржника ОСОБА_2 після його повернення відповідно до постанови державного виконавця від 18 квітня 2017 року у виконавчому провадженні № 21750822 на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання немає підстав для заміни сторони у справі та видачі дубліката виконавчого листа.

Отже, підстав для задоволення заяви ТОВ «ФК «Форт» щодо боржника ОСОБА_2 відсутні.

Разом з тим, заява ТОВ «ФК «Форт» про заміну сторони у справі та видачу дубліката виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Відповідно до постанови головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 20 квітня 2017 року у виконавчому проваджені № 21726971 виконавчий лист № 2-5187 щодо боржника ОСОБА_1 повернутий стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 у України «Про виконавче провадження» у зв`язку із встановленою забороною виконання рішень Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».Частиною 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність 21 квітня 2021 року, а ТОВ «ФК «Форт» звернулося до суду із заявою у червні 2021 року, тобто в межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З огляду на викладене відсутні підстави для вирішення питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки такий строк стягувачем відносно боржника ОСОБА_1 не пропущений.

У силу підпункту 17.4 пункту 17 розділу VІІІ Перехідних положень ЦПК України та встановлення факту дотримання строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заява ТОВ «ФК «Форт» щодо боржника ОСОБА_1 підлягає задоволенню та у справі № 2-5187/10 необхідно замінити стягувача з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «ФК «Форт», видавши дублікат виконавчого листа № 2-5187/10 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у сумі 56 472,85 доларів США та 1 820 грн судових витрат.

Апеляційний суд послався на відповідні правові висновки Великої Палати Верховного Суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване судове рішення апеляційного суду в частині задоволених вимог заяви ТОВ «ФК «Форт» скасувати й ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вимог заяви ТОВ «ФК «Форт»про заміну сторони стягувача та видачі дубліката виконавчого листа щодо боржника ОСОБА_4 відмовити.

Отже, судове рішення апеляційного суду оскаржується лише в частині щодо задоволених вимог заяви ТОВ «ФК «Форт» відносно боржника ОСОБА_5 .

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 березня 2024 року у відкритті касаційного провадження за касаційною ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 вересня 2023 року в частині поновлення строку пред`явлення виконавчих листів до виконання відмовлено.

Відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 вересня 2023 року в частині оскарження заміни сторони стягувача у справі № 2-5187/10 та видачу дублікатів виконавчих листів. Витребувано з Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області матеріали вищевказаної справи.

У квітні 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 08 квітня 2024 року справу передано судді-доповідачеві - Олійник А. С., судді, які входять до складу колегії: Ігнатенко В. М., Фаловська І. М.

У зв`язку зі звільненням у відставку судді ОСОБА_6 на підставі службової записки Секретаря Третьої судової палати Касаційного цивільного суду Фаловської І. М., розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2024 року № 1171/0/226-24 справу передано на повторний автоматизований розподіл судових справ.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 жовтня 2024 року справу передано судді-доповідачеві Гульку Б. І., судді, які входять до складу колегії: Коломієць Г. В., Луспеник Д. Д.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки акту ПАТ КБ «Надра» від 04 серпня 2020 року про втрату виконавчих листів, не врахував, що з його тексту неможливо встановити документи, щодо яких осіб були передані ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» і щодо яких вони були втрачені. Матеріали справи не містять доказів того, що оригінали виконавчих документів, про видачу дублікатів яких просить заявник, відсутні у ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Крім того, апеляційний суд не врахував, що доказів, які слугували б підставою для видачі дублікату виконавчого листа у вказаній справі відсутні, а копія акту ПАТ КБ «Надра» від 04 серпня 2020 року про втрату виконавчих листів не заслуговує на увагу, оскільки сама по собі ліквідація банку не є тією обставиною, яка б давала можливість для видачі дубліката виконавчого листа. Тому відсутні достатні правові підстави в частині вимог про заміну сторони виконавчого провадження та для видачі дубліката виконавчого листа № 2-5187/10 про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором у сумі 56 472,85 доларів США та 1 820 грн судових витрат.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У квітні 2024 року до Верховного Суду надійшов відзив ТОВ «ФК «Форт» на касаційну скаргу ОСОБА_1 , в якому зазначено, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду є законим та обґрунтованим, а доводи касаційної скарги - безпідставними.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що судове рішення апеляційного суду в оскаржуваній частині ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Судом установлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 16 серпня 2010 року у справі № 2-5187/10, що набрало законної сили, позов ВАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ВАТ «КБ «Надра» заборгованість за договором кредиту від 10 квітня 2007 року у розмірі 56 472,85 доларів США, а також 1 700 грн судового збору і 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи (а. с. 35).

01 жовтня 2010 року представник ВАТ «КБ «Надра» отримав виконавчі листи у вказаній справі (а. с. 37).

Постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 18 квітня 2017 року у виконавчому провадженні № 21750822 виконавчий лист № 2-5187 про стягнення з ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ВАТ «КБ «Надра» боргу у сумі 56 472,85 доларів США та 1 820 грн судових витрат повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (а. с. 141).

Постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 20 квітня 2017 року у виконавчому провадженні № 21750822 виконавчий лист № 2-5187 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «КБ «Надра» боргу у сумі 56 472,85 доларів США та 1 820 грн судових витрат повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із встановленою забороною виконання рішень Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (а. с. 140).

04 серпня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра», який є правонаступником ВАТ «КБ «Надра», та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладено договір відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого новий кредитор набув право вимоги до позичальників за кредитними договорами та всіма іншими похідними договорами, у тому числі до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 за кредитним договором «Автопакет» та договором поруки від 10 квітня 2007 року (а. с. 45-49).

20 серпня 2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за договором про відступлення прав вимоги відступило ТОВ «Фінанс Проперті Групп» право вимоги за кредитними договорами та іншими похідними договорами, зазначеними у додатках до договору, серед яких під № 202 зазначені договори, укладені з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а. с. 50-54).

26 серпня 2020 року між ТОВ «Фінанс Проперті Групп» та ТОВ «ФК «Інвест Хаус» укладено договір про відступлення прав вимоги, згідно з умовами якого новий кредитор набув право вимоги до позичальників, заставодавців та поручителів за кредитними договорами та всіма іншими похідними договорами, у тому числі до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а. с. 55-59).

ТОВ «ФК «Інвест Хаус» за договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 29 грудня 2020 року відступило ТОВ «ФК «Форт» права вимоги за кредитними договорами та іншими похідними договорами, зазначеними у додатках до договору, серед яких під № 202 зазначені договори, укладені з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а. с. 60-64).

Таким чином, ТОВ «ФК «Форт» стало новим кредитором за кредитним договором та договором поруки, укладених 10 квітня 2007 року з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Процесуальне правонаступництво допускається на будь-якій стадії цивільного процесу, а примусове виконання рішення суду є його завершальною стадією.

Частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін, виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження обов`язкові тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Згідно з частинами першою та другою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Під процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні слід розуміти заміну однієї зі сторін (стягувача або боржника) з переходом прав та обов`язків від правопопередників до іншої особи (правонаступника), що раніше не брали участі у виконавчому провадженні.

Аналіз вищевказаних положень закону свідчить про те, що хоча заміна кредитора у зобов`язанні відбувається поза межами виконавчого провадження, із заявою про заміну сторони виконавчого провадження до суду може звертатися як особа, яка є стороною виконавчого провадження, так і особа, яка є правонаступником цієї особи, а рішення про заміну сторони виконавчого провадження приймає саме суд.

Відповідно до статті 129-1Конституції України cуд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 1 частини четвертої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

У частині п`ятій статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

У пунктах 5, 7 Розділу ХІІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом; виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Судом установлено, що постановою головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницького Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області від 20 квітня 2017 року у виконавчому провадженні № 21750822 виконавчий лист № 2-5187 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «Надра» боргу у сумі 56 472,85 доларів США та 1 820 грн судових витрат повернуто стягувачу на підставі пункту 9 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із встановленою забороною виконання рішень Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (а. с. 140).

Разом з тим, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втратив чинність з 23 вересня 2021 року у зв`язку із прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-ІХ (що був прийнятий 13 квітня 2021 року, опублікований 22 квітня 2021 року в газеті «Голос України» та набрав чинності на наступний день - 23 квітня 2021 року), відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» якого Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» втрачає чинність через п`ять місяців з дня набрання чинності цим Законом.

З огляду на викладене строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання стягувачем (ТОВ «ФК «Форт») відносно боржника ОСОБА_1 не пропущений.

Відповідно до підпункту 17.4 пункту 17 розділу VІІІ Перехідні положення ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Встановивши зазначений факт дотримання стягувачем строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що заява ТОВ «ФК «Форт» відносно боржника ОСОБА_1 підлягає задоволенню і у справі № 2-5187/10 необхідно замінити стягувача з ПАТ «КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Форт», видавши останньому дублікат виконавчого листа № 2-5187/10 про стягнення з ОСОБА_1 боргу за кредитним договором у сумі 56 472,85 доларів США та 1 820 грн судових витрат.

Доводи касаційної скарги про недоведеність заявником втрати виконавчого листа не заслуговують на увагу, оскільки необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Вирішуючи заяву товариства у частині видачі дублікату виконавчого листа, апеляційний суд виходив із наявності правових підстав для видачі дублікату виконавчого листа.

Верховний Суд відхиляє посилання касаційної скарги на те, що видача дублікату виконавчого листа може призвести до подвійного стягнення, так як такі зводяться до припущень, а на припущеннях суду заборонено ухвалювати судове рішення (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційної скарги, не можуть бути підставами для скасування судового рішення апеляційного суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні норм права та зводяться до незгоди з висновками суду.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 25 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Д. Д. Луспеник