ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 червня 2024 року м. Чернівці

справа № 715/474/24

провадження №22-ц/822/460/24

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Перепелюк І. Б.

суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

секретар Факас А.В.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Глибоцького районного суду Чернівецького області від 15 березня 2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позов обґрунтовано наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 загинув її чоловік ОСОБА_4 . Після його загибелі відкрилась спадщина на належне йому майно, яка складається з земельної ділянки. Крім неї, спадкоємцями за законом померлого чоловіка також є їхній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та його мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Тимофтій Л.М. для оформлення права на спадкування за законом. Проте, нотаріусом надано відповідь від 16.01.2024 року № 15/02-14, про те, що вона на день смерті ОСОБА_4 проживала з ним в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації. У зв`язку з цим, що вона пропустила 6-ти місячний строк для прийняття спадщини, рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивачка вказувала, що вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини, оскільки після смерті її чоловіка, у їх дитини різко погіршився стан здоров`я, син декілька разів протягом року перебував на стаціонарному лікуванні.

Просила суд, ухвалити рішення, яким визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , строком у 2 місяці.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15 березня 2024 року в задоволенні позову відмовлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15 березня 2024 року скасувати, та ухвалити нове судове рішення яким задовольнити її позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначає, що відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції аргументував це тим, що позивачка обрала неефективний спосіб захисту для відновлення її порушених прав.

Вважає, що суд першої інстанції не правильно оцінив всі обставини по справі та невірно застосував норми матеріального права, що призвело до винесення незаконного та необґрунтованого рішення, що не відповідає інтересам позивача, порушує її забезпечені законом права. Дане рішення не відповідає принципам верховенства права та законності тому підлягає скасуванню.

Посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано того факту, що після смерті її чоловіка ОСОБА_4 різко погіршився стан здоров`я їх сина ОСОБА_5 , який тривалий час хворів та знаходився на стаціонарному лікуванні, що є об`єктивною перешкодою для вчасного подання заяви про прийняття спадщини.

Крім того вважає, що нею обраний ефективний спосіб захисту, адже він повністю відповідає критерію ефективності. Даний захист є дієвим, а його реалізація повністю відновить її порушені спадкові права.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 21.02.2023 року при виконанні бойового завдання пов`язаного із захистом України від збройної агресії російської федерації загинув ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 та сповіщенням сім`ї № НОМЕР_2 , в якому зазначено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок мінометно-артилерійського обстрілу.

Померлий ОСОБА_4 був чоловіком ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .

Після загибелі ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, яке складається з земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0639, що розташована в с. Корчівці Глибоцького району Чернівецької області.

Вказана земельна ділянка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 595822 від 29 листопада 2012 року.

Крім ОСОБА_1 спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 також є його син - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; його батько - ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; його мати - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Тимофтій Л.М. для оформлення права на спадкування за законом.

Нотаріусом надано відповідь від 16.01.2024 року № 15/02-14, про те що ОСОБА_1 на день смерті ОСОБА_4 проживала з нм в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації.

У зв`язку з цим, що вона пропустила 6-ти місячний строк для прийняття спадщини, рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, або встановлення в судовому порядку факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтями 1220-1223 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування одержують спадкоємці за законом, коло яких визначено ст.ст.1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає в день відкриття спадщини.

Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

У відповідності до частини першої статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї (ч.3 ст.1268 ЦК).

Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто (ч.2 ст.1269 ЦК).

Згідно зі ст.1270 ЦК України, така заява повинна бути подана протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1272 ЦК України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини (ч.2 ст.1272 ЦК).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК).

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19).

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкове майно, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту, оскільки задоволення позову не відновить порушені права позивача.

Враховуючи підстави позову наведені позивачкою у позовній заяві, суд вірно зазначив, що у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивачка вважає порушеним, є встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

Встановлено, що 21.02.2023 року при виконанні бойового завдання пов`язаного із захистом України від збройної агресії російської федерації загинув ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 та сповіщенням сім`ї № НОМЕР_2 , в якому зазначено, що ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6 загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 внаслідок мінометно-артилерійського обстрілу.

Померлий ОСОБА_4 був чоловіком ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .

Після загибелі ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належне йому майно, яке складається з земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0639, що розташована в с. Корчівці Глибоцького району Чернівецької області.

Вказана земельна ділянка належала померлому на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 595822 від 29 листопада 2012 року.

Крім ОСОБА_1 спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 також є його син ОСОБА_5 , його батько - ОСОБА_2 та його мати - ОСОБА_3 .

ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Тимофтій Л.М. для оформлення права на спадкування за законом.

Встановлено, що ОСОБА_1 та її син ОСОБА_5 проживали без реєстрації в будинку ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою №2-78 від 06 березня 2023 року та №2-12 від 04 січня 2024 року Сучевенської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області.

Тобто встановлено, що ОСОБА_1 постійно проживала із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини в АДРЕСА_1 .

16.01.2024 року приватним нотаріусом ЧРНО Чернівецької області Тимофтій Л.М. відмовлено у вчиненні нотаріальної дії за заявою ОСОБА_1 , а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через те, що вона пропустила 6-ти місячний строк для прийняття спадщини, а також із вказівкою з посиланням на довідку с.Корчівці Сучевенської сільської ради Чернівецького району Чернівецької області від 12.01.2024 року за № 2-31 про те, що вона на день смерті ОСОБА_4 проживали в одному будинку АДРЕСА_1 , однак без реєстрації.

Як видно з матеріалів справи, а саме з довідки Збаразької сільської ради про реєстрацію місця проживання особи, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 .

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод

визнається право людини на доступ до правосуддя,

а статтею 13 на ефективний спосіб захисту прав. Це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права,

яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання

або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16, провадження № 12-158гс18).

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав

та вплив на порушника.

Тлумачення вказаних норм права свідчить, що цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором,

та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту,

який не суперечить закону.

Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначені у статті 16 ЦК України, в якій зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового

або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право

або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду

та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права

чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, провадження № 14-144цс18; від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, провадження № 12-187гс18; від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, провадження № 14-338цс18; від 11 вересня 2019 року у справі

№ 487/10132/14-ц, провадження № 14-364цс19; від 06 квітня 2021 року

у справі № 925/642/19, провадження № 12-84гс20 та інших).

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити

до відновлення порушеного права позивача.

При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом

або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним

та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення

про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин (постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 вересня

2020 року у справі № 378/596/16-ц, провадження № 14-545цс19,

від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20, провадження

№ 12-61гс21.

Враховуючи всі обставини по справі, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ефективним способом захисту права, яке позивачка вважає порушеним, є встановлення факту спільного проживання із спадкодавцем на момент його смерті.

Доводи апелянта є аналогічними тим доводами, які були викладені в позові та перевірялися судом першої інстанції під час розгляду цього спору, однак висновків суду першої інстанції не спростовують і зводяться до суб`єктивного тлумачення чинних норм законодавства України та незгоди з висновками суду першої інстанцій стосовно встановлених обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом та не можуть бути підставами для скасування судового рішення.

Суд першої інстанцій забезпечив повний та всебічний розгляд справи на основі наданих сторонами доказів, оскаржуване рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Враховуючи зазначене, підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції немає.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Заочне рішення Глибоцького районного суду Чернівецької області від 15 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 4 червня 2024 року.

Головуючий І.Б. Перепелюк

Судді: І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк