головуючий у суді І інстанції Пінкевич Н. С.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Козиря Сергія Володимировича на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2024 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в :

У липні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 серпня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за привалами спрощеного позовного провадження з повідомленнями (викликом) сторін.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу передано на розгляд до Господарського суду Вінницької області, де перебуває справа № 902/1014/23 за заявою фізичної особи позовом ОСОБА_1 про неплатоспроможність.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що у провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа № 902/1014/23 за заявою фізичної особи ОСОБА_1 про неплатоспроможність, тому справа №369/11623/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів підлягає передачі до Господарського суду Вінницької області.

Вказано, що заява представника відповідача про закриття провадження у справі не підлягає задоволенню судом, оскільки доводи представника відповідача про необхідність закриття провадження у справі, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, не ґрунтуються на вимогах закону та не узгоджуються з постановою Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі №607/6254/15-ц.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Козир С.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2024 року.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, постановивши оскаржувану ухвалу про передачу справи до господарського суду, вийшов за межі своїх повноважень та перебрав на себе повноваження апеляційного суду.

Зазначає, що характер правовідносин у справі №607/6254/15-ц, на яку послався суд першої інстанції у тексті оскаржуваної ухвали, не є подібним до указаної справи, а тому висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 15 січня 2020 року у справі №607/6254/15-ц не міг бути застосований судом першої інстанції.

Від представника ОСОБА_2 - адвоката Андрєєва М.А. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить залишити апеляційну скаргу відповідача без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що сталою є судова практика щодо необхідності у таких випадках передавати справи за підсудністю до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про неплатоспроможність відповідача-боржника.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги наухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини 1 статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Судом установлено та з матеріалів справи вбачається, що підставою для звернення ОСОБА_2 до суду стало невиконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за попереднім договором щодо передання у власність позивача з укладенням договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 у багатоквартирному житловому будинку, збудованому на земельній ділянці з кадастровим номером :03:006:0032, що знаходиться у АДРЕСА_2 . Також відповідачем не повернуто позивачу суму авансу.

Ухвалою Господарського суду Вінницької області від 01 квітня 2024 року відкрито провадження у справі № 902/1014/23 про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідно до статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Водночас, відповідно до пункту 8 частини 1 статті 20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21 жовтня 2019 року в Україні почав діяти Кодекс України з процедур банкрутства, прийнятий Верховною Радою України наприкінці 2018 року та набрав чинності 21 квітня 2019 року. Відповідно до пункту 1 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, визначено, що цей Кодекс набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, і вводиться в дію через шість місяців з дня набрання чинності цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 Прикінцевих та Перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства з дня введення в дію цього Кодексу, подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього Кодексу незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього Кодексу перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом». Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього Кодексу.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Відповідно до частини 2 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Частиною 3 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, з введенням в дію Кодексу України з процедур банкрутства, розгляд всіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, після відкриття провадження в інших справах, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті. При цьому, таким належним судом є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що провадження у цивільній справі № 369/11623/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів відкрито 02 серпня 2023 року.

Провадження у господарській справі № 902/1014/23 про неплатоспроможність боржника - фізичної особи ОСОБА_1 відкрито 01 квітня 2024 року.

Враховуючи указані норми процесуального права та висновки, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для передачі указаної цивільної справи на розгляд до Господарського суду Вінницької області, де перебуває справа № 902/1014/23 про банкрутство відповідача, для розгляду по суті.

Апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що передача справи до суду іншої юрисдикції без закриття провадження не входить до повноважень суду першої інстанції, оскільки норми Кодексу України з процедур банкрутства є спеціальними і у частині 3 статті 7 цього Кодексу чітко передбачено, що у випадку відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) матеріали справи передаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Оскільки, з урахуванням вимог частини 4 статті 263 ЦПК України, судом першої інстанції підставно враховано висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 607/6254/15-ц, доводи апеляційної скарги, щодо порушення судом норм процесуального права під час постановлення оскаржуваної ухвали у зв`язку із посиланням на не релевантні висновки Верховного Суду не знайшли свого підтвердження.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням норм процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду без змін.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Козиря Сергія Володимировича залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська