Номер провадження: 22-ц/813/1834/24
Головуючий у першій інстанції Петренко В.С.
Доповідач Погорєлова С. О.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2024 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Таварткіладзе О.М., Заїкіна А.П.

за участю секретаря: Зєйналової А.Ф.к.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Київської районної адміністрації Одеської міської ради як органу опіки та піклування про стягнення грошових коштів, на рішення Київського районного суду м. Одеси, постановлене під головуванням судді Петренка В.С. 25 травня 2023 року у м. Одеса, -

встановила:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до Київського районного суду м. Одеси із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , в якому просила суд стягнути солідарно з відповідачів на її користь витрати на лікування померлого ОСОБА_5 у розмірі 438814,10 грн., та витрати на його поховання у розмірі 36756,00 грн.; стягнути солідарно з відповідачів на користь ОСОБА_2 витрати на юридичну допомогу в сумі 25000,00 грн. та судовий збір в сумі 5000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 посилалась на те, що вона та ОСОБА_5 сумісно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство за адресою домоволодіння: АДРЕСА_1 , починаючи з грудня 2017 року по жовтень 2020 року.

Позивачка вказувала на те, що 07.10.2020 року самопочуття ОСОБА_5 раптово погіршилось, та його у несвідомому стані було транспортовано до медичного дому «ODREX» (ТОВ «Дім медицини»).

У подальшому, у ОСОБА_5 було діагностовано «аневризму черевного відділу аорти та її гілок, при синдромі Леріша і на клубових артеріях» (класи МКХ-10 / 100-199 / І70-І71).

08.10.2020 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Дім медицини» було укладено Договір про надання медичних послуг №379185, відповідно до якого ТОВ «Дім медицини» виступив як «виконавець», з однієї сторони, та позивач як «замовник», з другої сторони.

Предметом послуг договору було визначено, що виконавець зобов`язується здійснювати постачання послуг з охорони здоров`я (також - медичних послуг), зокрема, надавати кваліфіковане обстеження та/або лікування і медичний супровід ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , а Замовник зобов`язується оплатити надані послуги.

Виконуючи умови зазначеного договору, особисто ОСОБА_2 були сплачені кошти у загальному розмірі 438814,09 грн., а ТОВ «Дім медицини», у свою чергу, були надані послуги з лікування ОСОБА_5

25.10.2020 року, не дивлячись на намагання лікарів врятувати його життя, ОСОБА_5 помер.

ОСОБА_2 вказувала, що особисто нею було понесено витрати на поховання ОСОБА_5 у розмірі 36756,00 грн., що підтверджується відповідними накладними та квитанціями.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яку, прийняли його діти, які є спадкоємцями по закону першої черги, а саме донька - ОСОБА_1 та син - ОСОБА_3 , а також, за заповітом, - онука ОСОБА_4 .

ОСОБА_2 посилалась на те, що на неодноразові прохання компенсувати їй витрати на лікування та поховання покійного ОСОБА_5 , рідні діти та онука померлого ОСОБА_5 відповіли позивачу відмовами, тобто самоусунулися від лікування та поховання батька, що і спричинило звернення позивачки до суду.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2023 року позов ОСОБА_2 було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на лікування померлого ОСОБА_5 у розмірі 143975,66 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати на поховання ОСОБА_5 у розмірі 5611,66 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1495,87 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на лікування померлого ОСОБА_5 у розмірі 143975,66 грн. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на поховання ОСОБА_5 у розмірі 5611,66 грн. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1495,87 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на лікування померлого ОСОБА_5 у розмірі 143975,66 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на поховання ОСОБА_5 у розмірі 5611,66 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 1495,87 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції змінити у частині стягнення грошових коштів з апелянта відповідно до наданих розрахунків, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що попереднім адвокатом відповідачки було не надано до суду наступні дані, що підтверджують перерахування грошових коштів, за проханням ОСОБА_2 , на лікування ОСОБА_5 : 12 та 18 жовтня 2020 року ОСОБА_6 було здійснено два грошові перекази на загальну суму 2134,04 доларів США на рахунок ОСОБА_7 .

Вказані обставини також, на думку апелянта, підтверджуються перепискою ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , яка є свекрухою ОСОБА_1 , де зазначається прохання про допомогу, та перепискою ОСОБА_8 та ОСОБА_1 .

Рішення суду першої інстанції оскаржене лише ОСОБА_1 , у зв`язку із чим воно підлягає перегляду у апеляційному порядку виключно в частині позовних вимог, заявлених ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .

Сторони про розгляд справи на 21.05.2024 року були сповіщені належним чином, у судове засідання з`явились представник ОСОБА_1 , представник ОСОБА_2 .

Сповіщення представника ОСОБА_4 здійснено за допомогою месенджера Viber на підставі Порядка надсилання судових повісток, повідомлень і викликів учасникам судового процесу в електронній формі, затвердженого наказом ДСА України від 23.01.2023 року № 28.

Київська районна адміністрація ОМР як Орган опіки та піклування сповіщена належним чином шляхом направлення судових повісток на офіційну електронну адресу.

Колегія суддів зазначає, що суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів) (ч. 5 ст. 14 ЦПК України)

Колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

На підставі викладеного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 26.10.2020 року (т. 1, а.с. 14).

Згідно довідки приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Гурської О.В від 29.07.2021 року № 99/02-14, спадкоємцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за заповітом є його неповнолітня онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; спадкоємцями за законом є його донька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (т. 1, а.с. 185).

Згідно з виписним епікризом № 5236 . 2020 з медичної карти стаціонарного хворого від 16.10.2020 року, ОСОБА_5 був встановлений діагноз: аневризма черевного відділу аорти з розривом її на заочеревинний простір (т.2 а.с. 35).

08.10.2020 року між позивачем ОСОБА_2 та ТОВ «Дім медицини» було укладено Договір про надання медичних послуг №379185, згідно якого ТОВ «Дім медицини» виступив як «Виконавець», з однієї сторони, та позивач як «Замовник», з другої сторони (т.1 а.с. 15).

Відповідно до вказаного договору, виконавець зобов`язався здійснювати постачання послуг з охорони здоров`я (також медичних послуг), зокрема, надавати кваліфіковане обстеження та/або лікування і медичний супровід ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а замовник зобов`язався оплатити надані послуги.

Згідно п. 3. Договору, вартість послуг ТОВ «Дім медицини» визначається у виставлених Виконавцем Замовленнях на надання медичних послуг (також рахунках чи рахунку) або в Актах виконаних робіт (поставлених послуг) до цього Договору (також Акт чи Актах). Вказані Замовлення на надання медичних послуг та Акти виконаних робіт (поставлених послуг) є Додатками до цього Договору та містять у собі номер цього Договору.

Відповідно до змісту п. 5 договору, замовник зобов`язаний сплатити повну вартість послуг до початку надання таких послуг. У виключних випадках, на розсуд виконавця, замовник зобов`язаний сплатити вартість послуг (або решту вартості) після надання таких послуг.

Згідно листа медичного директора ТОВ «Дім медицини» вих. № 464 від 27.05.2021 року, ТОВ «Дім медицини», в якості оплати за надані медичні послуги пацієнту ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було отримано кошти в розмірі 431927 грн. (т.1 а.с. 85).

Згідно Договору-замовлення на організацію проведення поховання з ПП «Сурженко» від 25.10.2020 року, позивачкою було здійснено оплату послуг за ритуальні послуги на суму 15000 грн. (т. 1 а.с. 78).

Договором-замовленням на проведення поховання № 063693 підтверджується оплата позивачкою послуг на поховання на суму 1435 грн. (т. 1 а.с. 76).

Згідно Договору-замовлення супутніх послуг (свічки та хустинки), ОСОБА_2 було здійснено витрати на суму 400 грн. (т.1, а.с. 77)

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 1232 ЦК України, спадкоємці зобов`язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця. Витрати на утримання, догляд, лікування спадкодавця можуть бути стягнені не більше як за три роки до його смерті.

Згідно із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» передбачено, що витрати на поховання (у тому числі на ритуальні послуги і обряди) відшкодовуються тій особі, яка понесла ці витрати.

Обов`язковою умовою покладення на спадкоємців обов`язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця є те, що ці витрати повинні бути розумними з точки зору їхнього розміру і необхідності здійснення.

Згідно ст. 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу», поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Ритуальні послуги - послуги, пов`язані з організацією поховання та облаштуванням місця поховання.

Згідно ст. 12 Закону України «Про поховання та похоронну справу», вартість послуг та предметів ритуальної належності визначається на принципах оплати тільки тих послуг, що відповідають державним стандартам та нормативним документам.

Так, згідно листа Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства, затвердженого Наказом Держжитлокомунгоспу України 19.11.2003 року № 193 про «Необхідний мінімальний перелік окремих видів ритуальних послуг», до необхідних ритуальних послуг входять: оформлення договору-замовлення на організацію та проведення поховання; оформлення свідоцтва про поховання; копання могили (викопування могили ручним або механізованим способом, опускання труни з тілом померлого в могилу, закопування могили, формування намогильного насипу та одноразове прибирання території біля могили); монтаж та демонтаж намогильної споруди при організації підпоховання в існуючу могилу; кремація тіл померлих; поховання та підпоховання урни з прахом померлих у колумбарну нішу, в існуючу могилу, у землю; зберігання урн з прахом померлих у крематорії; організація відправлення труни з тілом чи урни з прахом померлого за межі України; запаювання оцинкованої труни; замощення урни з прахом померлого в колумбарну нішу.

Зі вказаного слідує, що церемонія поховання та церемонія поминання є зовсім різними правовими поняттями, а тому поминальний обід не входить до комплексу заходів щодо поховання спадкодавця.

Аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі № 554/1793/15-ц, та від 30.10.2019 року у справі № 484/1407/17.

ОСОБА_2 , обґрунтовуючи розмір понесених витрат на лікування та поховання спадкодавця, які на її думку, повинні бути сплачені відповідачами як спадкоємцями, посилається на рахунки та товарні чеки, які містяться в матеріалах справи.

Однак, з урахуванням вищевикладеної правової позиції, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлена сума таких витрат не підлягає відшкодуванню в повному обсязі, оскільки згідно листа медичного директора ТОВ «Дім медицини» вих. № 464 від 27.05.2021 року, ТОВ «Дім медицини», в якості оплати за надані медичні послуги пацієнту ОСОБА_5 , було отримано кошти в розмірі 431927 грн., а не 438814,10 грн. які просила стягнути позивачка, та в частині вимог у розмірі 19921 грн., які стосуються витрат на поминальний обід, оскільки проведення поминальних обідів не передбачено Законом України «Про поховання та похоронну справу» та не включено до Мінімального переліку окремих видів ритуальних послуг, затвердженого наказом Держжитлокомунгоспу України від 19.11.2003 року №193, а тому дані витрати не відносяться до витрат на поховання, та, відповідно, їх відшкодування згідно положень ст. 1232 ЦК України, не відноситься до обов`язку спадкоємців, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення витрат, понесених позивачем на поминальні обіди, на загальну суму 19921 грн.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів погоджується із висновком суду про те, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що відповідач ОСОБА_1 , як спадкоємець майна ОСОБА_5 , відшкодувала будь-які витрати на лікування та поховання останнього.

Щодо посилання ОСОБА_1 про наявність у померлого власних коштів на рахунках для сплати послуг на лікування не доводить факту того, що померлий вказані кошти витратив на своє лікування, оскільки матеріали справи не містять інформацію, що ОСОБА_5 за період знаходження у лікарні здійснював зняття грошових коштів за своїх рахунків у розмірі, який би відповідав розміру витрат на лікування.

Згідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Дочка померлого ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем першої черги щодо майна ОСОБА_5 , на час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину за законом не отримала, проте вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк, а тому належним чином прийняла спадщину на садовий будинок загальною площею 294,2 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що хоча матеріали справи і не містять висновків про вартість об`єктів спадкового майна, проте є очевидним, що вартість земельної ділянки площею 0,0608 га. та садового будинку загальною площею 294,2 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , перевищує розмір позовних вимог, які були заявлені позивачкою.

На підставі викладеного суд обґрунтовано вважав, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягали частковому задоволенню шляхом стягнення зі ОСОБА_1 на користь позивача понесені останньою витрати на лікування у розмірі 143975,66 грн. та витрат на поховання розмірі 5611,66 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення витрат на правову допомогу сторонами не оскаржувалось, а тому перегляду в апеляційному порядку не підлягає.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що 12 та 18 жовтня 2020 року ОСОБА_6 , за проханням ОСОБА_2 , було здійснено два грошові перекази на загальну суму 2134,04 доларів США на рахунок ОСОБА_9 на лікування ОСОБА_5 , є безпідставними з огляду на таке.

Колегія суддів враховує, що з наданих апелянтом доказів неможливо зробити висновки, що ОСОБА_10 , який не є учасником даної справи, перерахував на рахунок ОСОБА_9 , яка також не є учасником справи, суму грошових коштів у розмірі 2134,04 доларів США, які належать саме ОСОБА_1 та є її власністю.

Переписка ОСОБА_2 та ОСОБА_8 , яка є свекрухою ОСОБА_1 , де дійсно йде мова о проханні про допомогу на лікування, свідчить про те, сином ОСОБА_8 , а не самою ОСОБА_1 , була перерахована певна сума на рахунок ОСОБА_9 , однак, зі вказаної переписки також не вбачається, що ці гроші належали апелянту.

Таким чином, ОСОБА_1 не доведено, що вона витратила на лікування батька власні грошові кошти, та не надано доказів розміру такої суми.

З переписки ОСОБА_8 та ОСОБА_1 також вбачається, що ОСОБА_2 збирала гроші на лікування ОСОБА_5 та просила про допомогу, однак вказане листування не містить доказів про те, що ОСОБА_1 висловила згоду на надання матеріальної допомоги батьку та надала її.

На підставі викладеного колегія суддів доходить до висновку, що доводи апелянта є припущеннями, а на припущеннях суду заборонено ухвалювати судове рішення (ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення.

При зазначених обставинах, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно й всебічно дослідив та надав оцінку обставинам по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, що їх регулює. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 25.05.2023 року постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 травня 2023 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку за правилами ст. 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складений 04 червня 2024 року.

Головуючий С.О. Погорєлова

Судді А.П. Заїкін

О.М. Таварткіладзе