Справа № 694/2341/24
провадження № 2/694/634/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

29.10.2024 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Сакун Д.І.,

за участю секретаря судових засідань Литвин Н.М.,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні, в порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_4 ), третя особа: Звенигородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Цетрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ідентифікаційний код юридичної особи 04061062, адреса: провулок Віктора Погорілого, буд. 1, м. Звенигородка, Черкаська область, поштовий індекс 20202, тел. , 22100, електронна пошта: ) про визнання батьківства та стягнення аліментів, -

встановив:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила суд: визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; внести зміни до актового запису про народження малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вчиненого Звенигородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, вказавши батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх доходів,але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дитини. Стягнути з відповідача судові витрати на користь позивача, підтверджені документально.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач є батьком дитини ОСОБА_3 , проте під час реєстрації народження дитини запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було здійснено зі слів матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. З метою стягнення аліментів на утримання доньки виникла необхідність встановити у визначеному порядку батьківство. ОСОБА_2 визнавав себе батьком дитини, але офіційно засвідчити своє батьківство він не бажає та не бажає сплачувати аліменти. Донька проживає разом з позивачем, відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає, в додаткових витратах, пов`язаних з утриманням дитини участі не приймає.

Враховуючи вищевикладене позивачка змушена звернутися до суду за захистом її прав.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 07.10.2024 року (суддя Сакун Д.І.) було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 29.10.2024 року.

Відповідач ОСОБА_2 у підготовче засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 29.10.2024 року до суду надійшла заява відповідача про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позову, судові витрати просить з нього не стягувати, експертизу по справі просить не проводити, оскільки визнає факт батьківства та не має зайвих коштів для оплати експертизи.

Від представника третьої особи - Звенигородського районного відділу ДРАЦС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника.

Згідно з ч. 4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст. ст. 206-207 ЦПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.

У суді встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серія НОМЕР_5 від 23.11.2019 року, виданого Звенигородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області,ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 ,про що в Книзі реєстрації народжень 23.11.2019 року зроблено відповідний актовий запис за № 159. Батьками дитини записані: ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с.13).

Згідно витягу з реєстру Звенигородської територіальної громади, номер витягу: 2024/010941460 від 11.09.2024 року, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 (а.с.17).

Згідно витягу з реєстру Звенигородської територіальної громади, номер витягу: 2024/010941544 від 11.09.2024 року, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 (а.с.18).

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Що стосується вимоги позивача про визнання батьківства, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Відповідно до роз`яснень п. 9 цієї постанови рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно ст.22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення змін до актового запису цивільного стану, в тому числі про народження дитини, проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Як вбачається з п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Відповідно до пункту 2.16.2 цих Правил за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Враховуючи вищевикладене та визнання позову відповідачем ОСОБА_2 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання батьківства є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Що стосується вимоги позивача про стягнення аліментів, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України).

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Розмір аліментів, які позивач просить стягнути з відповідача, відповідає вимогам п. 2 ч. 1 ст. 182 СК України щодо розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

При дослідженні обставин справи судом враховується той факт, що відповідач відзиву або будь яких заперечень до суду не надав, є чоловіком працездатного віку, не надав доказів, щодо свого місця роботи чи перебування на обліку в Державній службі зайнятості. Крім цього, не надав доказів про свій стан здоров`я, зокрема який впливає на працездатність, наявності чи відсутності на праві власності, володінні та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, а також не надав будь - яких інших доказів, які б давали підстави вважати, про неможливість надання ним допомоги на утримання дитини яка навчається. Зазначені обставини не можуть свідчити про наявність об`єктивних обставин, які унеможливлюють надання батьком матеріальної допомоги дитині щомісячно.

При визначенні розміру аліментів судом враховується, що спору між сторонами з приводу розміру не має, відповідач визнав позов, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Суд вважає, що причини, що спонукають позивача звернутися до суду з вказаним позовом є обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ст.142 ч.1 ЦПК України суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно ст.7 ч.3 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У зв`язку з визнанням позову відповідачем ОСОБА_2 до початку розгляду справи по суті, наявні підстави для повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, в позовній заяві міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат за сплачений судовий збір з відповідача. Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 605,60 грн.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Разом з тим, відповідно до ст.7 ч.3 Закону України «Про судовий збір» стягненню з відповідача підлягають 50 відсотків судового збору. Відтак, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 605,60 грн. за позовну вимогу про стягнення аліментів.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 1212, 1225 ЦК України, ст. ст. 12, 81,82,137,141,258, 263-265, 274-279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_4 ), третя особа: Звенигородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Цетрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (ідентифікаційний код юридичної особи 04061062, адреса: провулок Віктора Погорілого, буд. 1, м. Звенигородка, Черкаська область, поштовий індекс 20202, тел. , 22100, електронна пошта: ) про визнання батьківства та стягнення аліментів, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за № 159 від 23.11.2019 року, складеногоЗвенигородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, а саме - зазначити батьком дитини ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_6 », змінивши по батькові з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ».

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_9 ( ОСОБА_7 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.09.2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_4 ) на користь держави 605,60 грн. судового збору.

Повернути ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ) з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого 11.09.2024 року за квитанцією № 34 АТ «Ощадбанк» в сумі 1211, 20 грн., тобто в розмірі 605 грн. 60 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , тел. НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , тел. НОМЕР_2 ) судові витрати, а саме 50 відсотків судового збору в сумі 605 грн. 60 коп. сплаченого при подачі позову до суду.

В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене сторонами в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подання в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 29.10.2024.

Суддя Д.І. Сакун