Номер провадження: 22-ц/813/2401/24
Справа № 521/6373/21
Головуючий у першій інстанції Мурзенко М. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І.,

при секретарі судового засідання: Узун Н.Д.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника апелянта ОСОБА_3 ,

переглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Кришкевич Вікторія Миколаївна, на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Омарової Віолетти Султаналіївни, ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, виребування майна з чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Омарової Віолетти Султаналіївни, ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, виребування майна з чужого незаконного володіння.

У поданому позові позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою АДРЕСА_1 , посвідченого 06 квітня 2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., реєстр. №4094, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаної квартири, посвідченого 24 квітня 2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С., реєстр. №5105, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , витребувати вказану квартиру з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на свою користь та встановити порядок виконання судового рішення, відповідно до якого таке рішення є підставою для поновлення в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей про позивача як про власника квартири.

Позов обґрунтовано тим, що позивач є власником спірної квартири, жодних договорів щодо її відчуження не укладав, на час посвідчення договору купівлі-продажу від 06.04.2021 перебував за межами України, вказаний договір підписано не позивачем, а невідомою особою на підставі підроблених документів.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, додатково пояснив суду, що з матеріалів справи вбачається, що особа, яка підписала спірний договір купівлі-продажу від 06.04.2021 як ОСОБА_5 використала фальшивий паспорт, надала підроблений договір купівлі-продажу, що посвідчує право власності ОСОБА_5 на спірну квартиру, надала недостовірні відомості щодо неперебування ОСОБА_5 у шлюбі, в той час як він в шлюбі перебуває.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що придбала спірну квартиру через агенцію нерухомості, документи власника особисто не перевіряла, перевіряв нотаріус, до придбання вона оглядала спірну квартиру з чоловіком, який представився власником квартири й згодом уклав з нею договір купівлі-продажу, через особисті обставини вона була змушена майже відразу після придбання продати квартиру, продавала також через агенцію нерухомості, квартиру в неї придбав ОСОБА_4 ..

Відповідач ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на законність та добросовісність придбання ОСОБА_4 спірної квартири, оскільки на момент її придбання право власності на неї було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 в якої були правовстановлюючі документи на квартиру, повідомили суду, що у позивача є брат-близнюк, який міг підписати спірний договір від 06.04.2021, перебуваючи у зговорі з позивачем.

Треті особи в судове засідання не з`явились.

02 серпня 2023 року рішенням Малиновського районного суду м. Одеси позов задоволено частково.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь власника ОСОБА_5 квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Кришкевич Вікторія Миколаївна, подав апеляційну скаргу на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2023 року в якій просить суд скасувати оскаржуване рішення повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви в повному обсязі.

В ході розгляду справи у суді апеляційної інстанції від позивача ОСОБА_5 надійшов відзив на апеляційну скаргу в якій представник позивача наголошує на правильності висновків суду першої інстанції, законності оскаржуваного судового рішення та просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2023 року залишити без змін.

Від представника ОСОБА_4 адвоката Жучкової С.І. до апеляційного суду надійшли письмові пояснення в яких апелянт наголошує на неправильності висновків суду першої інстанції та на необхідності скасування оскаржуваного рішення суду та відмови у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання, призначене на 24 жовтня 2024 року об 13 год 40 хв з`явились: відповідач ОСОБА_2 , представник апелянта - ОСОБА_3 , представник позивача ОСОБА_1 була присутня в судовому засідання в режимі відеоконференції, інші учасники справи до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням, наявним в матеріалах справи (т. 3, а.с. 87-91).

Третя особа ОСОБА_6 була повідомлена про судове засідання, призначене на 24 жовтня 2024 року о 13 год 40 хв шляхом опублікування відповідного повідомлення про виклик на офіційному веб-сайті Одеського апеляційного суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційну скаргу слід без задоволення, виходячи з наступного.

Так, судом встановлено, що позивачу ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 30 вересня 2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Медведенко Г.В., реєстр. №1922 належить квартира за адресою: АДРЕСА_1 . Оригінал зазначеогодоговору знаходиться у позивача, оглянутий судом першої інстанції, відповідає копії, наявній в матеріалах реєстраційної справи (т. 1, а.с. 142-143). Вказаний договір вчинено за згодою дружини позивача, що відображено в п. 10 договору.

06 квітня 2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В.С. посвідчено договір купівлі-продажу спірної квартири, відповідно до умов якого, вказану квартиру придбала відповідач - ОСОБА_2 ..

Судом першої інстанції було оглянуто оригінал зазначеного договору та документів, на підставі яких його було вчинено, копії документів залучені до матеріалів справи (т. 2, а.с. 96-136).

В ході розгляду справи судом встановлено, що особою продавця було надано нотаріусу паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Піщанським РВ УМВС України в Вінницькій області (т. 2, а.с. 117-118).

Місцевим судом було направлено запит до УДМСУ у Вінницькій області щодо надання відомостей про видачу паспорту із відповідними серією та номером.

З листа УДМСУ у Вінницькій області від 28.03.2023 вбачається, що вказаний паспорт на ім`я ОСОБА_7 не видавався, таким паспортом документовано іншу особу (т. 2, а.с. 155).

Місцевим судом було направлено запит до ГУ ДМСУ в Донецькій області щодо надання інформації про видачу паспорту громадянина Україна ОСОБА_7 ..

З листа ГУ ДМСУ в Донецькій області від 10.04.2023 вбачається наявність у ОСОБА_7 паспорту громадянина України серії НОМЕР_2 від 13.04.2006, виданого Кіровським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області (т. 2, а.с. 160), що відповідає також відомостям, що містяться в Єдиному державному демографічному реєстрі (т. 2, а.с. 175).

Зазначений паспорт наявний у позивача, був оглянутий судом першої інстанції, містить відмітку про перебування ОСОБА_7 у шлюбі (т. 1, а.с. 13).

Особа, що підписала спірний договір від 06.04.2021 також надала заяву про те, що продавець в шлюбі не перебуває (т. 2, а.с. 99).

Судом першої інстанції встановлено, що позивач з 03 червня 2006 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з гр. ОСОБА_8 , шлюб було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис №293, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, оригінал якого наявний у позивача, був оглянутий судом, копія знаходиться в матеріалах справи ОСОБА_7 , відомостями з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (т. 2, а.с. 165-166).

Наданий продавцем нотаріусу примірник договору купівлі-продажу, копія якого знаходиться в матеріалах справи та оригінал якого був оглянутий судом (т. 2, а.с. 145-146) не відповідає наявному у позивача примірнику (т. 1, а.с. 142-143) в частині розташування тексту, печатки та підпису нотаріуса.

Також з інформації, наданої ДПСУ вбачається, що в період з 02.04.2021 по 11.04.2021 позивач перебував за межами України (т. 1, а.с. 159).

Задовольняючи позовні вимоги в частині витребування спірної квартири, суд першої інстанції виходив з того, що договір купівлі-продажу квартири від 06.04.2021 позивачем ОСОБА_7 не підписувався, підписаний від його імені невідомою особою. Також суд керувався тим, що оспорюваний договір купівлі-продажу квартири від 06.04.2021 є неукладеним, оскільки не був підписаний позивачем, так як визнання його недійсним не вимагається, що підтверджується практикою Верховного Суду, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні вимог щодо визнання договорі недійсними.

Апеляційний суд, дослідивши матеріали та обставини справи, з вказаними висновками суду першої інстанції погоджується, вважає їх такими, що відповідають дійсним обставинам справи та наявним у матеріалах відомостям, а тому оскаржуване рішення суду є законним та вмотивованим з огляду на наступне.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині порушення судом першої інстанції норм матеріального права, ОСОБА_4 зазначає, що суд першої інстанції не врахував той факт, що він є добросовісним набувачем та придбав спірну квартиру на законних підставах.

В свою чергу, суд першої інстанції в оскаржуваному судовому рішення наголосив на тому, що позивач ОСОБА_5 єдиний має речове право на спірну квартиру та з володіння якого вона вибула поза його волею.

Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним .

За обставинами даної справи, як було вище встановлено, відчуження спірної квартири від імені її власника відбулося іншою особою на підставі недійсного документу.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів).У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Згідно ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Верховний Суд зауважив, що у разі, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

Суд погоджується з тим, що відповідачка ОСОБА_2 не набула права власності на спірну квартиру, не мала права на її подальше відчуження з огляду на неукладеність договору купівлі-продажу спірної квартири від 06.04.2021.

Так, державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності.

Виходячи з викладеного, обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права, а саме визнання договорів недійсними, у даній категорії справ є неналежним способом захисту, що було вірно визначено судом першої інстанції.

В свою чергу, слід звернути увагу на іншу частину позовних вимог та наголосити на положеннях ч. 1 ст. 388 ЦК України, згідно якої якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Враховуючи, що спірна квартира вибула з володіння позивача поза його волею, позовні вимоги про витребування її від відповідача ОСОБА_4 підлягають задоволенню.

Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права під час розгляду справи, апелянт зазначає, що порушено вимоги ЦПК щодо закриття підготовчого судового засідання без його участі, що позбавило ОСОБА_4 права на здійснення певного об`єму його процесуальних прав.

Слід зауважити, що скаржником не наведено в здійсненні яких саме процесуальних прав його було обмежено або ж які саме факти залишились поза увагою суду через закриття підготовчого засідання, адже в подальшому також наголошує на тому, що збирання доказів (витребування) продовжувалось і після закриття підготовчого засідання.

Апеляційний суд вважає за необхідне вказати, що судом першої інстанції було витребувано достатню кількість інформації та направлено запитів для висвітлення реальних обставин при яких було відчужено спірну квартиру, а в подальшому для ухвалення аргументованого рішення по суті спору.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 не знайшли свого підтвердження, а тому не підлягають задоволенню.

З огляду на вищевказане, в апеляційній скарзі відсутні доводи, які б свідчили про порушення судом першої інстанції норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права.

Інші доводи апеляційних скарг зводяться до формальних міркувань та не впливають на розгляд справи по суті. При цьому апеляційний суд зауважує, що Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі RuizTorija v. Spain, серія A, №303-A, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. Більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (пункт 2 рішення ЄСПЛ від 27 вересня 2001 року у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії»).

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували правильних висновків суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі ст. 375 ЦПК України, відхиляючи апеляційну скаргу, залишає рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Кришкевич Вікторія Миколаївна - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 02 серпня 2023 року- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 05 листопада 2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

А.І. Дришлюк