ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2024 року

м. Черкаси

Справа № 712/3291/24
Провадження № 22-ц/821/1353/24
категорія: 304090000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л.І.,

суддів: Карпенко О.В., Фетісової Т.Л.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»,

відповідач ОСОБА_1 ,

третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс»,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства заборгованість за кредитним договором в розмірі 13954 грн, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовує наступним:

01.07.2021 з використанням сервісу online-кредитування https://cashberry.com.ua/ ОСОБА_1 було подано заявку на отримання кредиту (ID заявки на кредит: 4049304), яка знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://cashberry.com.ua/.

Оформлення кредиту онлайн із використанням одноразового пароля прирівнюється до підписання договору в паперовій формі власноручним підписом чи електронного договору - електронним підписом, тому оскільки відповідачем було обрано один із вищеперерахованих варіантів підписання Договору, тим самим підтверджено прийняття умов Кредитного договору № 4 від 01.07.2021, який також знаходиться у власному кабінеті відповідача на сайті https://cashberry.com.ua/.

Позивач вважає, що відповідачем був укладений Договір про надання споживчого кредиту № 4 від 01.07.2021 з ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» строком на 14 днів та 01.07.2021 відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 4000 грн. Проте відповідачем не виконані належним чином кредитні зобов`язання.

Як зазначає позивач, 05.09.2022 згідно умов Договору факторингу № 556/ФК-22, ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» відступило право вимоги за Кредитним договором № 4 від 01.07.2021 на користь ТОВ «Діджи Фінанс», яке, в свою чергу, набуло права вимоги до відповідача.

Згідно Договору факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 13954,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 4000 грн; заборгованість за відсотками становить 9954 грн.

Стверджує, що відповідачу було направлено вимоги про сплату заборгованості за вказаним Договором, які не були виконані.

ТОВ «Діджи Фінанс» просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Кредитним договором № 4 від 01.07.2021 у розмірі 13954,00 грн та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2024 року позов ТОВ «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа: ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Фінанс», задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» суму заборгованості: за Кредитним договором № 4 від 01.07.2021 в розмірі 5644 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 978,60 грн та судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1212 грн, а всього 7834,60 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним Договором і що взяті на себе зобов`язання вона не виконала, у передбачені в Договорі строки грошові кошти (кредиту) та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка не сплачувалась ні новому, ні попередньому кредитору.

Також, суду надані належні відповідні документи на підтвердження переходу права вимоги до відповідача ОСОБА_1 , як боржника, за Договором №4 у визначеному первісним кредитором розмірі за кредитом. Також у судовому провадженні не заперечено факту правомірності укладення такого договору факторингу.

Разом із тим, суд не погодився із розміром нарахованих відсотків за Кредитним договором № 4. За вказаних обставин, умови Кредитного договору не передбачають механізму нарахування процентів поза межами дії строку кредитування. Матеріали цивільної справи не містять належних доказів пролонгації сторонами строку дії спірного Кредитного договору на строк понад 30 календарних днів.

За встановлених обставин, розмір заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами по Договору № 4 від 01.07.2021 з врахуванням його умов щодо розміру відсотків за користування кредитом має складати 1644 грн (4000 х 1.37% х 30 днів), а тому в цій частині позов підлягає до часткового задоволення, до стягнення з ОСОБА_1 підлягає вказаний розмір відсотків за кредитом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У липні 2024 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність судового рішення нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 мотивована тим, що позивачем були надані суду лише електронні копії електронних документів (електронні докази) в розумінні ст. 100 ЦПК України, достовірність яких неможливо встановити без дослідження оригіналів електронних доказів. Одночасно, позивачем не надано ніякого протоколу створення та перевірки кваліфікованого електронного підпису. Стверджує, що під час розгляду справи суд невірно встановив факт підписання оспорюваного кредитного правочину його сторонами - як позичальником, так і кредитором. При цьому, суд першої інстанції хибно вирішив, що позивачем доведено отримання коштів в кредит та наявність кредитної заборгованості відповідача.

Вказує, що у справі відсутні належні та допустимі докази відступлення права вимоги за Кредитним договором, витяг з реєстру боржників за вказаним Договором створений зацікавленою в справі особою, а саме представником ТОВ «Діджи Фінанс».

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У вересні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін. Зазначає, що 05.09.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» був укладений договір факторингу №556/ФК-22, за умовами якого клієнт відступив факторові за відповідну плату право вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, зокрема і по Кредитному договору №4 від 01.07.2021. Згідно копій долучених платіжних інструкцій, Фактор сплатив Клієнту суму фінансування за таке відступлення.

Зазначає, що відповідачем було обрано один із варіантів підписання договору, а саме ОСОБА_1 подано заявку на отримання кредиту за використання сервісу онлайн-кредитування, тим самим підтверджено прийняття умов кредитного договору. Крім цього, стверджує, що заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, представник скаржника не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів щодо неотримання кредитних коштів, з урахуванням того, що відповідач має при цьому безперешкодний та повний доступ до таких даних чи/або інформації як клієнт.

Надходження апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 16 вересня 2024 року відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без повідомленням учасників справи про її розгляд.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що 01.07.2021 ОСОБА_1 прийняла оферту ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» щодо укладення Кредитного договору №4 від 01.07.2021, за умовами якого Кредитодавець (ТОВ «ФК «Інвест Фінанс») зобов`язується надати Позичальникові ( ОСОБА_1 ) кредит на умовах цього Договору, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором.

За умовами Договору, сума, на який надається кредит 4000 грн, строк надання кредиту 14 календарний день, процентна ставка 1.37% в день, а також погоджено графік розрахунків.

Згідно п. 2.1 кошти кредиту надаються Кредитодавцем у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані Позичальником Кредитодавця з метою отримання кредиту.

Також судом встановлено, що Позичальником Договір був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Згідно розрахунку заборгованості за Договором кредитної лінії № 4 від 01.07.2021, заборгованість ОСОБА_1 складає 13954 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4000 грн, заборгованість за відсотками 9954 грн.

Судом також встановлено, що 05.09.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» був укладений Договір факторингу № 556/ФК-22, за умовами якого клієнт відступив факторові за відповідну плату права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, зокрема і по Кредитному договору № 4 від 01.07.2021. Згідно копій долучених платіжних інструкцій, Фактор сплатив Клієнту суму фінансування за таке відступлення.

За матеріалами справи, 05.09.2022 ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» направило письмове повідомлення ОСОБА_1 про те, що право вимоги за заборгованістю відповідача та її персональні дані відступлено новому кредитору - ТОВ «Діджи Фінанс» та вказані нові реквізити для перерахування суми боргу.

05.09.2022 ТОВ «Діджи Фінанс» направило письмову вимогу ОСОБА_1 про погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 4 від 01.07.2021, згідно якої на правах нового кредитора вимагає від відповідача належного виконання умов Кредитного договору та погашення існуючої заборгованості в розмірі 13954 грн в добровільному порядку в строк до 15.10.2022.

Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022, ОСОБА_1 включено до боржників за вказаним договором, а саме за Кредитним договором № 4 від 01.07.2021, сума заборгованості за тілом складає 4000 грн, сума заборгованості за відсотками становить 9954 грн, сума заборгованості разом - 13954 грн.

Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Відповідно до ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд даної справи з ознаками малозначності згідно із ч. ч. 4, 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Згідно з ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог ч. ч. 1 і 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно з ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно з ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 01.07.2021 ОСОБА_1 прийняла оферту ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» щодо укладення Кредитного договору №4 від 01.07.2021, за умовами якого Кредитодавець (ТОВ «ФК «Інвест Фінанс») зобов`язується надати Позичальникові ( ОСОБА_1 ) кредит на умовах цього Договору, а Позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором.

За умовами спірного Договору, сума, на якій надається кредит 4000 грн, строк надання кредиту 14 календарний день, процентна ставка 1.37% в день, а також погоджено графік розрахунків.

Позичальником Договір був підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Згідно розрахунку заборгованості за Договором кредитної лінії № 4 від 01.07.2021, наданого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 складає 13954 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4000 грн, заборгованість за відсотками 9954 грн.

05.09.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» був укладений Договір факторингу № 556/ФК-22, за умовами якого клієнт відступив факторові за відповідну плату права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, зокрема і по кредитному договору № 4 від 01.07.2021. Згідно копій долучених платіжних інструкцій, Фактор сплатив Клієнту суму фінансування за таке відступлення.

Відповідно до витягу з Додатку до Договору факторингу № 556/ФК-22 від 05.09.2022, ОСОБА_1 включено до боржників за вказаним Договором, а саме за Кредитним договором № 4 від 01.07.2021, сума заборгованості за тілом складає 4000 грн, сума заборгованості за відсотками становить 9954 грн, загальна сума заборгованості 13954 грн.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції, встановлюючи обставини по справі, взяв до уваги вищезазначені факти та, в сукупності з наданими сторонами доказами, оцінив їх під час постановлення своїх висновків.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується укладення Кредитного договору № 4 від 01.07.2021 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ОСОБА_1 в електронній формі і який підписаний відповідачем шляхом використання одноразового пароля, що відповідає вимогам ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію». Надані належні відповідні документи на підтвердження переходу права вимоги позивача до відповідачки ОСОБА_1 , як боржника, за Договором № 4 у визначеному первісним кредитором розмірі за кредитом. У судовому провадженні не заперечено факту правомірності укладення такого Договору факторингу.

Також, як встановлено судом першої інстанції, пред`являючи вимоги про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором № 4 від 01.07.2021, ТОВ «Діджи Фінанс» просило, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав у борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками у розмірі 9954 грн.

Згідно з пунктом 3.1. спірного Договору нарахування процентів здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту. Із змісту укладеного між сторонами Кредитного договору та спеціальних умов до нього убачається, що строк кредитування встановлено 14 днів, тобто до 15.07.2021 і за спливом цього строку позичальник зобов`язався повернути кредит в загальному розмірі 4767,20 грн, з яких: 4000 грн тіло кредиту, 767,2 грн проценти за користування кредитом. Водночас, відповідно до розділу «Терміни та визначення в договорі» Кредитного договору від 01.07.2021 первинний строк кредиту, встановлений відповідними спеціальними умовами, але у будь-якому разі не більше ніж 30 календарних днів. За вказаних обставин, умови Кредитного договору не передбачають механізму нарахування процентів поза межами дії строку кредитування. Матеріали цивільної справи не містять належних доказів пролонгації сторонами строку дії Кредитного договору на строк понад 30 календарних днів.

Таким чином, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що за встановлених обставин, розмір заборгованості по відсотках за користування кредитними коштами по Договору № 4 від 01.07.2021 з врахуванням його умов щодо розміру відсотків за користування кредитом має складати 1644 грн з розрахунку (4000 х 1.37% х 30 днів), а тому в цій частині позов підлягає до часткового задоволення, до стягнення з ОСОБА_1 підлягає вказаний розмір відсотків за кредитом.

Такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи і відповідають вимогам закону.

Позивачем рішення суду в частині незадоволених позовних вимог не оскаржувалось.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не доведено факту отримання відповідачем кредитних коштів та факту зарахування їх на поточний рахунок позичальника, є необґрунтованими. Оскільки, як вірно вказав суд першої інстанції, відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у Договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.

Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним Договором і того, що взяті на себе зобов`язання вона не виконала, у передбачені в Договорі строки грошові кошти (кредиту) та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість, яка не сплачувалась ні новому, ні попередньому кредитору.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Крім того, наведені у апеляційній скарзі доводи зводяться лише до незгоди з висновком суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Суд першої інстанції правильно визначився з правовідносинами, що виникли в даному випадку та застосував закон, що їх регулює. За наслідком апеляційного перегляду порушень матеріального чи процесуального закону судом першої інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі судове рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки їх доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 18 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Текст постанови складено 31 жовтня 2024 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. В. Карпенко

Т. Л. Фетісова