Справа №522/2956/24
Провадження № 2/522/3629/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Єрганінової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору найму житла та виселення із житла,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_3 27.02.2024 звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 та просить:

- розірвати договір найму квартири АДРЕСА_1 , усно укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

- виселити з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.10.2012 ОСОБА_1 придбано квартиру АДРЕСА_1 (придбана в кредит і забезпечена іпотекою). 02.02.2024 припинено іпотеку та припинено обтяження на вказану квартиру. З часу придбання квартири ОСОБА_1 дозволила проживати у вказаній квартирі сусідці ОСОБА_2 з умовою, що остання буде сплачувати за неї комунальні послуги та доглядати за житлом. Строк проживання до дня припинення іпотеки та обтяження на квартиру. ОСОБА_2 не здійснила жодної оплати за користування житлом, що є підставою розірвати договір найму житла. Окрім того, ОСОБА_2 18.10.2023 подала у Приморський районний суд м. Одеси позовну заяву про відшкодування шкоди в порядку регресу із вимогою визнати її новим кредитором по кредитному договору (справа №522/20420/23-Е). Фактично ОСОБА_2 почала претендувати на право власності на спірну квартиру, що створило між сторонами конфлікт. Відповідач відмовляється звільняти спірне житло, оскільки з її слів, вона його фактично придбала. Відповідачка не відноситься до членів сім`ї позивачки, тому є підстави для її виселення.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 28.02.2024 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання на 10.04.2024.

Ухвалою від 07.03.2024 забезпечення участі представника позивача ОСОБА_3 у засіданнях в режимі відеоконференції з Коростенським міськрайонним судом Житомирської області.

Ухвалою від 29.03.2024 забезпечено участь представника відповідача ОСОБА_4 в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.

До суду 04.04.2024 надійшов відзив представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 , згідно якого просить відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування відзиву зазначено, що позивач відпочивала у м. Одесі та мешкала у відповідача. Коли померла сусідка відповідача, остання вирішила купити цю кватиру в онука сусідки, але коштів не вистачило, тому позивач погодилася взяти кредит на покупку квартири з умовою, що відповідач буде розраховуватися за кредит. Позивач взяла кредит в Соцбанку 134 000 грн, а відповідач своєчасно сплачувала кредит, однак Соцбанк зник. Через два місяці з`явився Альфа, але вже з прострочкою відповідача. Через деякий час пропала ОСОБА_5 , але прострочка збільшувалася. Через деякий час позивач повідомила відповідача, що сплатила кредит у розмірі 79 000 грн. Відповідач вважає, що за ці 79 000 грн позивач бажає відняти у неї квартиру за яку відповідач сплатила 211 499,38 грн. Відповідач вважає, якщо позивач хоче квартиру, то нехай купує її у відповідача.

У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м. Одесі та необхідністю слідувати працівникам та відвідувачам суду в укриття, розгляд справи у підготовчому засіданні 10.04.2024 було відкладено до 29.05.2024.

Ухвалою від 17.05.2024 забезпечено участь представника відповідача ОСОБА_4 в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.

У підготовчому засіданні 17.05.2024 було вирішено відкласти розгляд справи, у зв`язку з неможливість підключення представника позивача, до 25.06.2024.

Ухвалою від 05.06.2024 забезпечено участь представника позивача ОСОБА_3 в підготовчому засіданні в режимі відеоконференції.

У підготовчому засіданні 25.06.2024 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4 було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про призначення експертизи та прийнято відзив, в результаті проведення підготовчого засідання було закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 30.07.2024.

У судовому засіданні 30.07.2024 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_3 та представника відповідача ОСОБА_4 було відкладено розгляд справи з метою надання відповідачу можливості висловити свою позицію, на 27.08.2024.

У судовому засіданні 27.08.2024 проведеному за участі представника позивача ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_4 , ОСОБА_2 вказала, що не об`єднувала квартири, оскільки у них різні рахунку, але пройом вона зробила, після дослідження доказів, з метою підготовки до судових дебатів у судовому засіданні було оголошено перерву до 24.09.2024.

У судовому засіданні 24.09.2024 представник позивача ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 просили відмовити у позові.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 4 жовтня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , який посвідчений державним нотаріусом Житомирського обласного державного нотаріального архіву Предаченко М.Л. та зареєстрований в реєстрі за №64 (а.с.4-6).

04.10.2012 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чайка І.Г. внесено запис про іпотеку квартири АДРЕСА_1 , іпотекодавцем за яким є ОСОБА_1 , а іпотекодержателем АТ «Альфа-Банк». Іпотека була припинена 02.02.2024, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав №364308485 від 02.02.2024 (а.с.8).

Також 02.02.2024 було припинено обтяження - заборону на нерухоме майно (а.с.9).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Згідно ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно ч. 1 та ч.2 ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) строком на три роки і більше підлягає нотаріальному посвідченню, крім договору, предметом якого є майно державної або комунальної власності, який підлягає нотаріальному посвідченню у разі, якщо він укладений на строк більше п`яти років.

Частина перша статті 811 ЦК України передбачає, що договір найму житла укладається у письмовій формі.

За загальними приписами статті 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) виснувала, що у випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, тому правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Натомість виконання правочину його учасниками може бути способом волевиявлення до вчинення правочину, відповідно до його істотних умов, передбачених законодавством. У разі якщо договір виконувався обома сторонами, то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).

У постанові від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.

Позивач стверджує, що між нею та відповідачкою було укладено усний договір найму, тоді як відповідачка зазначає про те, що вона купила квартиру, сплачуючи за неї кредит, який був взятий позивачкою.

Тому, сторони не підтверджують існування між сторонами договору найму, жодним доказом факт укладення між сторонами усного договору найму, його умови, не підтверджується. Отже, вимога про розірвання договору найму задоволенню не підлягає, адже факт укладення такого договору не підтверджено позивачем.

Щодо вимоги ОСОБА_1 про виселення відповідачки з належної їй квартири.

Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У пунктах 38, 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц зроблено висновок, що негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Допоки особа є власником нерухомого майна, вона не може бути обмежена у праві звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження цим майном, зокрема і шляхом виселення. А тому негаторний позов може бути пред`явлений упродовж всього часу тривання відповідного правопорушення.

ОСОБА_1 є власником квартири, якою користується ОСОБА_2 , що нею не заперечується. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не має правової підстави проживати у квартирі позивачки, тому позовна вимога про виселення відповідачки підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи ("Проніна проти України", № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору найму житла та виселення із житла задовольнити частково.

Виселити з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 ).

У частині позовних вимог про розірвання договору найму житла відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга подається шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення суду складено 02 жовтня 2024 року.

Суддя: В.Я. Бондар