Справа № 761/4287/23
Провадження № 2/761/1951/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 березня 2024 року Шевченківський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О.Л.,

при секретарі Марінченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом про стягнення матеріальних та моральних збитків з ОСОБА_2 . Заява обгрунтована тим, що згідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, він ОСОБА_1 , є власником автомобіля «AUDIA6», д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску. 09.12.2022 року Відповідачка, ОСОБА_2 , в результаті протиправної поведінки вчинила адміністративне правопорушення, що передбачене ст. 173 КУпАП. В подальшому, Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2023 року, ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 7 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн.00 коп., на користь держави. Суть адміністративного правопорушення полягало в тому, що ранком 09.12.2022 року, Позивачу повідомив його сусід про той факт, що Відповідачка використовуючи сокиру розбила всі вікна в належному Позивачу автомобілі марки «AUDIA6», д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску. Відповідачка по справі свою провину заперечувала та зазначала, що вона це зробила не навмисно, а ніби на неї подіяли інші сили. У зв`язку з тим, що Відповідачка в добровільному порядку відмовився сплатити суму завданих матеріальних збитків, або самостійно замінити всі розбиті вікна в автомобілі, що належить Позивачу, останній був вимушений звернутись до відповідної експертної установи для отримання Звіту про оцінку розміру збитків завданому автомобілю. Позивач зазначає, що відповідно до Звіту про оцінку розміру збитків завданого колісному транспортному засобу, а саме автомобілю марки «AUDIA6 allroad», д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску, VIN код № НОМЕР_2 , що був складений ТОВ «Клевер Експерт» від 13.12.2022 року, було встановлено, що сума матеріального збитку становить суму в розмірі 85 756,01 грн., розмір відновлювального ремонту даного автомобіля складає суму в розмірі 170 269,36 грн. Крім матеріальних збитків, Позивач зазначає про те, що він також зазнав значних моральних та фізичних страждань, які спричинили негативні зміни в його житті: переживання, тривога, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, хвилювання щодо його стану здоров`я у майбутньому, порушення нормального способу життя. Також зазначає Позивач, на протязі значного часу він був позбавлений користуватись належним йому майном, його робота пов`язана з постійним пересуванням по місту на автомобілі, а в результаті скоєного правопорушення Відповідачкою , яка в свою чергу навіть не намагалась жодним чином залагодити свою провину, Позивач був вимушений користуватись послугами таксі та просити машину у друзів. Крім того, на території України не було належних вікон та лобового скла для даної марки автомобіля, а отже Позивач був вимушений шукати вказані частини за межами України та чекати коли вони будуть доставлені в Київ. За цей час, як зазначає Позивач він втратив сон, весь час знаходився в стресовому стані, оскільки вклав значні кошти в придбання даного автомобіля для себе, та й фактично був позбавлений користуватись цим майном. За таких обставин представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки у розмірі 85 756,01 грн., розмір відновлювального ремонту автомобіля в сумі 170 269,36 грн., витрати на складання Звіту у розмірі 3 500,00 грн., млральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. та судоаві витрати в тому числі витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2023 відповідно до ст.ст. 19, 274 ЦПК України вирішено питання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

17 жовтня 2023 року Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та його представник про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином, як свідчать матеріали позову просить розглядати справу за їх вдсутності. Не заперечують щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач, будучи належним чином повідомлена про відкриття провадження у справі, у встановленому законом порядку відзив на позов не подала, в судове засідання не з`явилась, клопотань про відкладення судового засідання на іншу дату в адрес суду не надходило.

За таких обставин, зважаючи на положення ст. ст. ст. 223,280 ЦПК України, за відсутності заперечень сторони позивача, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних доказів, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.

Дослідивши наявні в справі докази, та надавши їм відповідну оцінку суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Встановлено, що ОСОБА_1 , є власником автомобіля «AUDIA6»,д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску (копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу наявна в матеріалах справи).

09.12.2022 року, ОСОБА_1 дізнався про факт, що ОСОБА_2 використовуючи сокиру розбила всі вікна в належному ОСОБА_1 автомобілі марки «AUDIA6», д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску. ОСОБА_2 по справі свою провину заперечувала та зазначала, що вона це зробила не навмисно, а ніби на неї подіяли інші сили.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 06.03.2023 року, ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 7 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 119 грн.00 коп., на користь держави.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

У зв`язку з тим, що ОСОБА_2 в добровільному порядку відмовилась сплатити суму завданих матеріальних збитків, або самостійно замінити всі розбиті вікна в автомобілі, що належить ОСОБА_1 , останній був вимушений звернутись до відповідної експертної установи для отримання Звіту про оцінку розміру збитків завданому автомобілю.

Так, завдані збитки ОСОБА_1 підтверджується Звітом про оцінку розміру збитків завданого колісному транспортному засобу, а саме автомобілю марки «AUDIA6 allroad», д.н.з. НОМЕР_1 , 2010 року випуску, VIN код № НОМЕР_2 , що був складений ТОВ «Клевер Експерт» від 13.12.2022 року, було встановлено, що сума матеріального збитку становить суму в розмірі 85 756,01 (вісімдесят п`ять тисяч сімсот п`ятдесят шість гривень 01 копійка), розмір відновлювального ремонту даного автомобіля складає суму в розмірі 170 269,36 (сто сімдесят тисяч двісті шістдесят дев`ять гривень 36 копійок).

Як вбачається з матеріалів справи за проведення дослідження та складання Звіту позивачем 14.12.2022 р. сплачено суму у розмірі 3 500,00 грн. по квитанції до прибуткового касового ордеру № 157.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Згідно до статей 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном, які він здійснює на власний розсуд.

Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до вимог статей 16, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду із вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

У відповідності до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Як роз`яснено у п. 2постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Під час розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили що ОСОБА_2 завдані збитки не покрила, а тому Позивач вважає, що має всі законні підстави для стягнення понесені ним матеріальні збитки, а також грошові кошти що були сплачені Позивачем за складання відповідного Звіту про оцінку в розмірі 3 500, згідно до Квитанції до прибуткового касового ордеру № 157 від 14.12.2022 року, що видана ТОВ «Клевер Експерт».

При цьому, суд вважає за можливе покласти в основу рішення висновки зроблені ТОВ «Клевер Експерт» в Звіті про оцінку розміру збитків завданого колісному транспортному засобу від 13.12.2022 та з урахуванням положень ст. 22 ЦК України, стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріалтну шкоду у розмірі 85 756,01 грн.

Крім матеріальних збитків, ОСОБА_1 зазначає про те, що він також зазнав значних моральних та фізичних страждань, які спричинили негативні зміни в його житті: переживання, тривога, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, хвилювання щодо його стану здоров`я у майбутньому, порушення нормального способу життя.

Так, як зазначає ОСОБА_1 , на протязі значного часу він був позбавлений користуватись належним йому майном, його робота пов`язана з постійним пересуванням по місту на автомобілі, а в результаті скоєного правопорушення Відповідачкою , яка в свою чергу навіть не намагалась жодним чином залагодити свою провину. ОСОБА_1 був вимушений користуватись послугами таксі та просити машину у друзів. Крім того, на території України не було належних вікон та лобового скла для даної марки автомобіля, а отже ОСОБА_1 був вимушений шукати вказані частини за межами України та чекати коли вони будуть доставлені в Київ.

За цей час, як зазначає ОСОБА_1 втратив сон, весь час знаходився в стресовому стані, оскільки вклав значні кошти в придбання даного автомобіля для себе, та й фактично був позбавлений користуватись цим майном.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.2 п.9 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та моральних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, від 27 лютого 2009 року № 1 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Верховний Суд України в п. 1 Постанови звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних із відшкодуванням такої шкоди.

В п. 9 Постанови Верховний Суд України звертає увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках тощо.

Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (Станков проти Болгарії параграф 62, ЄСПЛ від 12.07.2007 року).

Таким чином, для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Зазначене позивачем, обставини встановлені під час розгляду справи. в розумінні положень ст. 23, ЦК України, дають підстави вважати, що дії відповідача спричинили ОСОБА_3 моральну шкоду.

З огляду на природу інституту відшкодування моральної шкоди цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

Такий висновок зроблено Верховним Судом у складі суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19.12.2018 р. у справі № 640/14909/16-ц

Отже з урахуванням тяжкість вимушених змін у його життєвих відносинах позивача, часу та зусиль, що знадобились позивачеві для відновлення для відновлення попереднього стану, суд приходить до висновку , що на користь позивача з метою компенсацію моральної шкоди з відповідача необхідно стягнути суму у розмірі 3 000,00 грн.

Також ОСОБА_1 ппросить суд стягнути з ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 40 000 грн. 00 коп.

Разом з позовом, на виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України позивачем до суду подано докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу та витрат на проведення експертизи.

За приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, як це вбачається з положень ч. 1 ст. 134 ЦПК України.

При поданні позовної заяви позивач наводив попередній (орієнтовний) розрахунок позовних вимог, отже позивачем дотримано вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Виходячи зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Разом з ти, відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 червня 2021 року у справі № 761/14537/15-ц та від 27 січня 2021 року у справі № 659/226/19.

Суд зауважує, що клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачем в порядку частини п`ятої статті 137 ЦПК України до суду не подавалось.

Як свідчать матеріали справи, 28 грудня 2022 року між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Новіковою Вікторією Олександрівною укладено договір про надання правової допомоги предметом якого є надання клієнту правничої допомоги у цивільній справі №761/4287/23.

Відповідно до Розділу 4 договору за надання правової допомоги Клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату гонорар за правову допомогу, буде визначено у Додатку №1 до Договору.

Як вбачається з попереднього розрахунку витрат позивачем на професійну правничу допомогу адвоката в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкодистановить 40 000 грн. 00 коп.

Так ОСОБА_1 долучив до позову договір-доручення про надання правової допомоги №б/н від 28 грудня 2022 року, Додаткову угоду №1 до Договору від 28.12.2022, які свідчать про сплату позивачем представнику гонорару в розмірі 40 000 грн. 00 коп.

Норми процесуального закону передбачають можливість стягнення не тільки судових витрат, які вже фактично понесені стороною, а й судових витрат, що мають бути сплачені у майбутньому за умови підтвердження розміру таких витрат належними доказами, про що неодноразово наголошував Верховний Суд, зокрема, у постановах від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц та від 16.04.2020 по справі №727/4597/19.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги відсутність клопотання про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за можливе і в цій частині задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 таких витрат у розмірі 40 000 грн. 00 грн.

Розподіляючи судові витрати суд керується ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 82, 106, 134, 137, 141, ЦПК України, ст.ст. 16, 22-23, 317, 319, 321, 386, 1166-1167 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкодизадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 )на відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 85 756 грн. 01 коп, на відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 3 000 грн. 00 коп.., витрати за проведення звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку в розмірі 3 500 грн. 00 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 )на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_2 )судовий збір у розмірі 3 495, 25 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000 грн. 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подано протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. ст. 353-357 ЦПК України до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з урахуванням п. 15.5. Перехідних положень ЦПК України , у цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: