Справа № 529/74/24
Провадження № 2/529/126/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Петренко Л.Є.,

за участю секретаря - Звягольської В.А.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та непрацездатної дружини, -

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , стягнути з останнього аліменти на утримання малолітніх дітей та непрацездатної дружини.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказує, що вона з відповідачем ОСОБА_2 02 березня 2019 року зареєстрували шлюб, від якого мають малолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак, у зв`язку із різними поглядами на сімейне життя, відсутності взаємопорозуміння та поваги один до одного, шлюбні відносини з ним фактично припинено, при цьому відповідач ухиляється від обов`язку по утриманню їхніх спільних дітей, які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, а також ухиляється утримувати її як непрацездатну дружину до досягнення дітьми трирічного віку. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем, стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку в місяць, а також на її утримання 1/6 частини від його заробітку, як на дружину з якою проживають діти до досягнення дітьми трирічного віку.

25.01.2024 ухвалою судді Диканського районного суду Полтавської області відкрито провадження у справі, визначено порядок її розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивач ОСОБА_1 надала суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розгляд справи проводити у її відсутність.

Відповідачем ОСОБА_2 подана до суду заява про визнання ним позову, просить розгляд справи провести у його відсутність.

У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів не здійснювалося.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони по справі 02 березня 2019 року зареєстрували шлюб у Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 157, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4).

Від вказаного шлюбу сторони мають малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується наявними у матеріалах справи свідоцтвами про народження (а.с. 5, 6).

Також, судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося через різні погляди на сімейне життя, відсутність взаємопорозуміння між ними. Шлюбні стосунки між подружжям фактично припинені, відновлювати їх позивач наміру і бажання не має. Спільне господарство сторони не ведуть.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. При цьому, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що прямо вказано в ст. 24 цього Кодексу.

Згідно з ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Встановлені судом обставини свідчать, що подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а також інтересам їхньої малолітньої дитини, яка повинна виховуватись в атмосфері доброзичливості, комфорту та любові, а тому, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб між сторонами слід розірвати.

Крім цього, судом встановлено, що відповідач по справі є батьком дітей, що проживають з позивачкою та перебувають на повному утриманні матері, є працездатним, ніяких матеріальних зобов`язань щодо утримання інших дітей чи непрацездатних осіб не має, але добровільно жодної матеріальної допомоги на утримання їхніх спільних малолітніх синів не надає, хоча згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач як батько дітей зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також, відповідач на утримання позивача, як дружини з якою проживають діти, які не досягли трьохрічного віку не надає, хоча це також є його обов`язком.

Відповідач не надав доказів про наявність в нього матеріальних зобов`язань щодо утримання інших дітей чи непрацездатних осіб

Відповідно до ст. ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У ст. 8 Закону України Про охорону дитинства визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умова життя, необхідних для розвитку дитини.

Жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу - ч.2 ст. 91 СК України.

Відповідно до ч.4 ч.1 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами - ч.3 ст. 70 Закону України Про виконавче провадження.

Суд також звертає увагу на те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дітей, виходячи з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього.

Дружина, з якою проживають діти, має право на утримання від чоловіка - батька дітей до досягнення кожною дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу - ч. 1, ч. 4 ст. 84 СК України

Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, виходячи з принципу справедливості та розумності, з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, який є офіційно працевлаштованим, позов визнав повністю, стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дітьми трьох років суд вважає за можливе стягувати саме у розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

Враховуючи викладене, а також той факт, що малолітні діти сторін проживають з матір`ю ОСОБА_1 та знаходяться на її утриманні, відповідач не надав доказів того, що він виконує покладений на нього обов`язок щодо утримання малолітніх дітей, проте обов`язок утримання дітей є рівним як батька так і матері, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей саме в розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позивач відповідно до ст. 5 Закону України Про судовий збір звільнена від сплати судового збору за дві вимоги даної категорії справ, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в загальному розмірі 2422,40 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 81, 89, 141, 247 ч. 2, 263-265, 273, 274 ч. 4 п. 1, 279 ч. 5, 354, 355, 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та непрацездатної дружини задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , зареєстрований 02 березня 2019 року Шевченківському районному у місті Полтаві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 157.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (уродженця та проживаючого в с. Мар`янське Миргородського району Полтавської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працюючого в ТОВ Кернел) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (проживаючої в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , не працюючої) на утримання малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 січня 2024 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (уродженця та проживаючого в с. Мар`янське Миргородського району Полтавської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , працюючого в ТОВ Кернел) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (проживаючої в АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , не працюючої) на її утримання аліменти в розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 23 січня 2024 року і до досягнення кожною дитиною трирічного віку.

Рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили через тридцять днів з дня його ухвалення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його ухвалення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Головуюча Л.Є. Петренко