Справа № 521/9615/22
Провадження № 2-др/522/19/24
22 лютого 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючої судді Науменко А.В.,
за участю секретаря - Звонецької І.М.
розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Андрєєва І.П. - про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором
У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

03 листопада 2023 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у зв`язку із не вирішенням питання про розподіл судових витрат, а саме витрат, які пов`язані із наданням правової допомоги.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.02.2024 року заяву прийнято до провадження та призначено до судового розгляду.

У судове засідання призначене на 22.02.2024 року з`явились представник позивача ОСОБА_3 та представник заявника Андрєєв І.П. Від позивача до суду надійшла заява про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та просили вказану заяву залишити без розгляду.

Суд дослідивши матеріали справи приходить до наступних висновків.

У провадженні Приморського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 19 січня 2024 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

03 листопада 2023 року представник відповідача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення у зв`язку із не вирішенням питання про розподіл судових витрат, а саме витрат, які пов`язані із наданням правової допомоги.

При винесенні рішення судом не було вирішено питання про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат за правничу допомогу.

За заявою відповідача судом вирішується питання про ухвалення додаткового рішення, оскільки при винесенні рішення не було вирішено питання про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на правничу допомогу.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 2, 3, 8 статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові втирати витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Представник позивача вказує, що адвокат Андрєєв І.П. заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу до закінчення судових дебатів не заявляв.

Суд критично ставиться до вказаного обґрунтування, так як це спростовується протоколом судового засідання від 19.01.2024 року. Відповідно до пункту 16 протоколу «представник відповідача: Андрєєв І.П. зробив заяву про подання доказів судових витрат.

Також представник позивача вказує, що відповідач не надав докази фактичного перерахування коштів ОСОБА_1 .

Суд критично ставиться до вказаного обґрунтування, адже враховуючи усталену практику Верховного Суду України відсутність вказаних доказів не може підставою для відмови у задоволені клопотання про стягнення витрат на правову допомогу.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Частиною 2 вказаної статті передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Позивачем до заяви про розподіл судових витрат надано копію Договору про надання правничої допомоги № 27/23 від 07.06.2023 року, копію Додаткової угоди № 1 від 07.06.2023 року, Акт приймання-передачі наданої правничої допомоги від 22.01.2024, Рахунок № 2 від 22.01.2024 на суму 56250 грн.

Вказані докази надані у визначений законодавством строк, а саме 22.01.2024 року передано до кур`єрської служби.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Тобто, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.

Однак, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України (Постанова КЦС ВС від 31.08.2023 № 824/20/23 (61-6611ав23)

Суд, дослідивши заяву про розподіл судових витрат, приходить до висновку про часткове задоволення заяви про розподіл судових витрат.

Суд вбачає, що заявлені відповідачем 56250,00 грн. витрат на правову допомогу є неспівмірними витратами з огляду на складність вказаної справи та обсягу виконаних робіт, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення у розмірі 20000,00 грн.

Виходячи з вищевикладеного, суд вбачає задовольнити частково заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Андрєєва І.П. - про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Керуючись ст. ст. 133, 141, 270 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 адвоката Андрєєва І.П. - про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_1 з Акціонерного товариства «Укрсиббанк» судові витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн. .

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення додаткового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього додаткового рішення.

Суддя: А.В. Науменко

22.02.2024