Справа № 522/8114/24
Провадження № 2/522/5006/24
УХВАЛА

05 червня 2024 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Павлик І.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

22.05.2024 позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна, у якому просить суд:

- зняти арешт з усього нерухомого майна належного ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) накладений на підставі постанови В-11/765, 15.12.2008, Першим Приморським ВДВС Одеського МУЮ (реєстраційний номер обтяження: 8300839 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, зареєстровано 16.12.2008 16:50:42 за № 8300839 реєстратором: Одеська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 65017, Одеська обл., м. Одеса, вул. Бреуса, 26/2).

Вивчивши матеріали заяви, суд дійшов висновку, що у відкритті провадження необхідно відмовити, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Законодавець у ч. 1 ст.16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в частині другій цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Частиною другою ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що 19.03.2007 Приморським районним судом м. Одеси видано виконавчий лист № 2-7777/06 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів у розмірі 4 000,00 грн щомісячно на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до повноліття дитини.

Зазначений виконавчий лист перебував на примусовому виконанні у Балтському відділі державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). 24.01.2024 виконавцем винесено постанову про закінчення ВП № 51507640, у зв`язку із повним виконанням та фактичною сплатою аліментів на користь стягувача по виконавчому листу № 2-7777/06, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

Представник ОСОБА_1 зазначає, що він звертався до відповідача з адвокатським запитом про надання інформації щодо накладених Першим Приморським ВДВС арештів на нерухоме майно ОСОБА_1 із зазначенням підстав для накладення арешту та просив зняти арешт з нерухомого майна позивача у разі відсутності виконавчих проваджень.

Листом Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 01.05.2024 № 75506 представника позивача повідомлено, що згідно інформації, що міститься автоматизованій системі виконавчого провадження, відомостей про відкриті виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 не виявлено. У зв`язку з відсутністю доступу до виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-7777/06, яке обліковується за іншим органом ДВС, Приморський відділ державної виконавчої служби у м. Одесі немає можливості вчинити дію про зняття арешту.

Отже, позивач зазначає, що виконавче провадження на підставі якого накладений арешт на належне йому нерухоме майно завершено, проте відсутня постанова державного виконавця про скасування арешту нерухомого майна.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічні правові висновки наведені у постанові Верховного Суду від 24.05.2021 у справі № 712/12136/18.

Судом встановлено, що позивач є боржником у вищезазначеному виконавчому провадженні (ВП № 51507640), а відтак спірні правовідносини виникли на стадії виконавчого провадження, тому законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій, бездіяльності державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

З огляду на викладене, у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 186, 260, 261, 447, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про зняття арешту з майна відмовити.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що розгляд його вимог віднесено до суду загальної юрисдикції в порядку звернення до суду зі скаргою на підставі статті 447 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та протягом п`ятнадцяти днів може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду.

Суддя І.А. Павлик