Справа № 489/8729/24
Номер провадження 2-н/489/2880/24
Ухвала

про відмову у видачі судового наказу

06 листопада 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді Кокорєва В. В., розглянувши заяву стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "Місто для людей Миколаїв" (далі - ТОВ "Місто для людей Миколаїв" або стягувач) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення суми боргу за спожиті послуги з управління багатоквартирним будинком з боржника - ОСОБА_1

встановив

Заявником подано до суду заяву про стягнення суми боргу за спожиті послуги з управління багатоквартирним будинком.

Як вбачається з відповіді Департаменту надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 06.11.2024 боржник ОСОБА_1 в реєстрі має вказану дату народження - " ІНФОРМАЦІЯ_1 ". Тобто, на момент звернення заявником до суду з вимогою про видачу судового наказу, ОСОБА_2 виповнилося 15 років.

Відповідно п.5 ч.2 ст. 163 ЦПК заява про видачу судового наказу повинна містити перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Проте, у порушення ст. 163 ЦПК України заявником не зазначено законного представника неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, у відповідності із вимогами ч.1 ст. 47 ЦПК України, здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Положеннями ч.1,2 ст.31 ЦК України передбачено, що часткова цивільна дієздатність фізичної особи, яка не досягла чотирнадцяти років полягає в тому, що така особа має право: самостійно вчиняти дрібні побутові правочини, здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом.

Відповідно ч. 1 ст. 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Отже, на період стягнення заборгованості та моменту звернення до суду з вимогою про видачу судового наказу ОСОБА_1 не може нести відповідальності за даними зобов`язаннями.

Згідно ч.3 ст.165 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що необхідно відмовити у видачі судового наказу.

Разом з тим, суд роз`яснює, що заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку та із залученням законного представника неповнолітньої особи.

Керуючись ч. 9 ст. 165 ЦПК України суд

ухвалив

Відмовити у видачі судового наказу у справі № 489/8729/24 (номер провадження 2-н/489/2880/24) за заявою ТОВ "Місто для людей Миколаїв" про видачу судового наказу за вимогою про стягнення суми боргу за спожиті послуги з управління багатоквартирним будинком з боржника - ОСОБА_1 .

Ухвалу може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана ним протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. В. Кокорєв