Єдиний унікальний номер: 448/943/22
Провадження № 2/448/22/24
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

23.05.2024 року м.Мостиська

Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Юрія БІЛОУСА,

за участю секретаря судового засідання Ірини РОМАНЧЕНКО,

сторони:

позивач АТ АКБ «Львів»

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Акціонерно-Комерційного банку «Львів» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про: стягнення кредитної заборгованості,

учасники справи:

представник позивача АТ АКБ «Львів», не з`явився (клопотання),

відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , не з`явилися,

в с т а н о в и в:

І. Стислий виклад обставин справи:

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 і ОСОБА_7 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 28.11.2018 року між АТ АКБ «Львів» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №05265/121/2018, згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 535000грн. зі сплатою 22% річних за користування кредитом та терміном повернення до 27.11.2028 включно. Із метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором між банком та гр. ОСОБА_7 був укладений договір іпотеки, згідно якого іпотекодавець передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно: - житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а також земельна ділянка площею 0,1554 га, яка також знаходиться за вищевказаною адресою.

Вказує, що окрім іншого, між позичальником та Баран В і ОСОБА_7 28.11.2018р було укладено Договори поруки, згідно з якими поручителі зобов`язалися відповідати перед кредитором солідарно у повному обсязі за своєчасне виконання позичальником усіх її зобов`язань за кредитним договором; АТ АКБ «Львів» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, а саме надало відповідачу ОСОБА_5 можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених Договором.

Зазначає, що ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_6 було надіслано лист-вимогу, однак така залишилась без реагування. Зважаючи на те, що умови кредитного договору не виконуються, позивач набув права вимагати від позичальника та поручителів погашення заборгованості за договором солідарно у судовому порядку. Враховуючи вищенаведене просить позов задовольнити.

ІІ. Позиція учасників справи:

Представник позивача судове засідання не з`явився, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. До позовної заяви долучено клопотання від представника позивача, в якому він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить розглядати справу без участі представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був належно повідомлений, однак подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із незадовільним станом здоров`я.

Відповідачка ОСОБА_6 , в судове засідання не з`явилась, про причини своєї неявки суд не повідомила.

26.09.2022 року від відповідачів на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому такі просили відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

ІІІ. Процесуальні дії у справі:

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано для розгляду судді Білоусу Ю.Б.

06.09.2022 року відкрито провадження по даній справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

26.12.2022 року, 09.01.2023 року задоволено клопотання сторони відповідача про проведення судового засідання в режимі ВКЗ.

05.06.2023 року закрито провадження в частині позовних вимог до ОСОБА_7 у зв`язку із смертю такої.

07.08.2023 року закінчено підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

ІV. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, із посиланням на докази, у тому числі й ті, що відхилені судом, а так само і оцінка аргументів сторін:

Суд, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору, керуючись законом, при цьому, створивши учасникам справи всі необхідні умови для реалізації ними їхніх процесуальних прав та виконання обов`язків, виходив із такого.

У відповідності з пунктом 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.10 п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Спірні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Цивільно процесуальним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

28.11.2018 між Акціонерним товариством Акціонерно-комерційний (скорочене офіційне найменування - АТ АКБ "Львів") та ОСОБА_5 (позичальник) було укладено кредитний договір № 05265/121/2018 (надалі Кредитний договір. Договір). Відповідно до умов кредитного договору, Банк надав Позичальнику кредит у розмірі 535 000,00 грн. на умовах його цільового використання, забезпеченості, строковості, повернення в термін до 27.11.2028 року.

Відповідно до п.п.1.2, п.п.1.3 Кредитного договору Банк надав кредит Позичальнику на поточні потреби. Видача Банком кредиту здійснюється одноразово, безготівково на поточний рахунок Позичальника НОМЕР_1 .

Згідно п. 5 Кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти в розмірі процентної ставки, яка є змінюваною. Зокрема, у період з дня укладення договору по 30.11.2019 (Перший період) процентна ставка становить 22% річних та оплатою за ставкою, яка розраховується як UIRD 12М + (маржа) кожні 12 місяців після 01.12.2019 (Наступні періоди).

Позичальник зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе за цим договором зобов`язання, зокрема але не виключно, щодо умов та порядку повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, сплати інших платежів, обумовлених цим договором.

Прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором банк виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит на суму, що зазначена в п.1.1 кредитного договору, що стверджується меморіальним ордером №33971 від 03.12.2018 року.

Із метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за Кредитним договором між банком та гр. ОСОБА_7 30.11.2018 року був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Келюх М., згідно якого іпотекодавець передав в іпотеку банку належне йому на праві власності нерухоме майно: - житловий будинок загальною площею 220,4 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстр номер: 224, а також земельну ділянку площею 0,1554 га, кадастровий номер::12:002:0006, котра також знаходиться за вищевказаною адресою.

28.11.2018 між АТ АКБ «Львів» та ОСОБА_6 і ОСОБА_7 укладено договори поруки № 05265/121/2018/S-1, № 05265/121/2018/S-2 з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором № 05265/121/2018, відповідно до умов яких останні зобов`язуються перед кредитором відповідати за належне, своєчасне і повне виконання усіх зобов`язань позичальника за згаданим кредитним договором.

Відповідно до п. 2.2 договору поруки поручитель та позичальник несуть солідарну відповідальність перед кредитором. Кредитор має право вимагати виконання зобов`язань за кредитним договором як від позичальника та поручителя разом, так і від кожного з них окремо.

Відповідно до п.2.3 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Поручитель приймає на себе зобов`язання у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником зобов`язань перед кредитором в терміни і згідно умов, передбачених кредитним договором, погасити заборгованість в сумі наданого кредиту по кредитному договору нараховані по сумі наданого кредиту відсотки, неустойку (штраф, пеню), передбачені умовами кредитного договору, а також інші боргові зобов`язання, що випливають з умов кредитного договору та додатків до нього, які укладені чи будуть укладені в майбутньому (п.2.1 договору поруки).

У випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань в цілому чи в будь-якій його частині перед кредитором по кредитному договору, кредитор має право пред`явити вимогу до поручителя про погашення поручителем заборгованості в об`ємі боргових зобов`язань позичальника перед кредитором, що обумовлені кредитним договором (п.2.5 договору поруки).

Встановлено, що відповідачі систематично не виконують взяті на себе зобов`язання за договором поруки та кредитним договором, у визначені кредитним договором терміни кошти не повертають та не сплачують проценти за користування кредитними коштами.

Відповідно до п.2.4 Кредитного договору у випадку прийняття банком рішення щодо вимоги про дострокове повернення кредиту, сплату процентів, комісій та інших платежів, з підстав, обумовлених кредитним договором, банк письмово повідомляє про це позичальника. В такому випадку, позичальник зобов`язаний впродовж 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги Банку повністю повернути суму кредиту та сплатити проценти на день повернення.

Як вбачається з матеріалів справи, банк 26.01.2022 року скерував позичальнику ОСОБА_8 , та поручителям ОСОБА_7 і ОСОБА_6 рекомендованим листом лист-вимогу про дострокове виконання зобов`язання, однак воно залишилось без відповідного реагування зі сторін.

Станом на 09.08.2022 року заборгованість по основному боргу, відсотках та пені згідно кредитного Договору №05265/121/2018 від 28.11.2018 року становить 578802,94 грн., з яких 489449,81 грн. заборгованість по основному боргу; - 89353,13 грн. заборгованість по відсотках.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1, 2 ст.554 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

За правилами статей 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків.

Докази мають бути належними, допустимими, достовірними і достатніми.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Про допустимість доказів зазначено у статті 78 ЦПК України, згідно вимог якої, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно з процесуальним законодавством сторони мають певні права та обов`язки, реалізація яких, як правило, залежить від самих учасників процесу.

Надання доказів на підтвердження доводів і обставин, на які позивач посилається як на підставу свої вимог, є обов`язком саме позивача, і їх ненадання є неналежним виконання процесуальних прав та свідчить про те, що позивач не вчиняє активних дій для доведення обґрунтованості своїх вимог перед судом.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Своїми процесуальними правами сторони під час розгляду вищевказаної цивільної справи розпорядились на власний розсуд.

Надані Позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_6 заборгованості.

Будь-яких доказів, які б спростували проведений Позивачем розрахунок заборгованості за вказаним кредитним договором відповідачами суду не представлено.

На час розгляду справи в суді відповідачі ОСОБА_6 , і ОСОБА_5 , простроченої кредитної заборгованості не погасили.

Таким чином, позовні вимоги АТ АКБ «Львів» про стягнення заборгованості з відповідачів, яка становить 578802,94 гривень, підлягає задоволенню.

Щодо чергового відкладення розгляду справи стороною відповідача, то суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи, оскільки в матеріалах справи є всі наявні докази по справі, відзив на позовну заяву, письмові пояснення сторін по справі, тощо.

Також слід зазначити, що цивільна справа неодноразово відкладалася за клопотанням як відповідача ОСОБА_6 так і ОСОБА_5 , а тому чергове відкладання розгляду справи призведе до її затягування.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.

В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади; важливість справи для заявника.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Рішення суду повинне бути не просто формально законним і обґрунтованим, а й справедливим за своєю суттю.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи (постанова Верховного Суду від 17 листопада 2021 року в справі № 755/5684/18-ц).

Консультативна рада європейських суддів у Висновку № 11 (2008) до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень зазначила, що «якість судового рішення залежить головним чином від якості його вмотивування. Виклад підстав прийняття рішення не лише полегшує розуміння та сприяє визнанню сторонами суті рішення, але, насамперед, є гарантією проти свавілля. По-перше, це зобов`язує суддю дати відповідь на аргументи сторін та вказати на доводи, що лежать в основі рішення й забезпечують його правосудність; по-друге, це дає можливість суспільству зрозуміти, яким чином функціонує судова система» (пункти 34-35).

В рішенні ЄСПЛ «Суомінен проти Фінляндії» (№ 37801/97, 01.07.2003р. §36) зазначено, що хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доводів сторін на підтвердження їхніх позицій, суд зобов`язаний виправдовувати свої дії і наводити обґрунтування своїх рішень.

Також в рішенні «Гірвісаарі проти Фінляндії" (№ 49684/99, 27.09.2001р. §30) ЄСПЛ вказує: «ще одне призначення належно обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам спору, що вони були почуті; також, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд судом вищої інстанції; лише за умови винесення обґрунтованого рішення забезпечується публічний контроль за здійсненням правосуддя».

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторона позивача посилалася як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову сторони Позивача, з наведених вище мотивів та підстав.

Відомості, які б спростовували даний висновок суду, відсутні, а інше вирішення спору не відповідало б таким засадам цивільного законодавства як справедливість, добросовісність та розумність (ст.3 ЦК України).

V. Розподіл Судових витрат:

Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову, - на відповідача.

В матеріалах справи міститься меморіальний ордер №240483 від 05 серпня 2022 року, який засвідчує той факт, що позивачем при подачі позовної заяви сплачено 8682,05 грн. судового збору, які, враховуючи вищевикладені норми процесуального права, - повинні бути стягнені з Відповідачів ОСОБА_6 і ОСОБА_5 на користь позивача в рівних частках, зокрема з кожного по 4 341 гривні 02 коп.

Керуючись статтями 12, 13, 76-81, 89, 141, 247, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов Акціонерного товариства Акціонерно-Комерційного банку «Львів» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про: стягнення кредитної заборгованості, задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця с.Завада, Яворівського району Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки с.Завада, Яворівського району Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Акціонерного товариства Акціонерно-Комерційного банку «Львів» (79008, м.Львів, вул. Сербська, 1, ) заборгованість в сумі 578 802 (п`ятсот сімдесят вісім тисяч вісімсот дві) гривні 94 коп. за кредитним договором №05265/121/2018 від 28.11.2018 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця с.Завада, Яворівського району Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки с.Завада, Яворівського району Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_3 , в рівних частках на користь Акціонерного товариства Акціонерно-Комерційного банку «Львів» (79008, м.Львів, вул. Сербська, 1, ), - 8682 (вісім тисяч шістсот вісімдесят дві) гривні 05 коп. судового збору, тобто з кожного по 4 341 (чотири тисячі триста сорок одній) гривні 02 коп.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З текстом судового рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua

Повне судове рішення складено 28 травня 2024 року

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство Акціонерно-Комерційного банку «Львів», місцезнаходження: м.Львів, вул. Сербська, 1, ;

Відповідачі:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканець с.Завада, Яворівського району Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_2 ;

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканка с.Завада, Яворівського району Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя Юрій БІЛОУС