КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 753/1113/22

номер провадження 22-ц/824/2110/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник відповідача ОСОБА_5

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 липня 2023 року /суддя Коренюк А.М./

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Алейнік Любов Олексіївна про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у січні 2022 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Алейнік Л.О., про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва 12 липня 2023 року у задоволенні позову відмовлено. /т. 1 а.с. 153-158/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, задовольнивши вимоги позову.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не було надано жодної юридичної оцінки обставинам справи на які посилається позивач та на підтвердження яких позивач надав відповідні письмові докази, при цьому судом першої інстанції не наведено жодного мотиву відхилення доказів поданих позивачем. Вказував, що ОСОБА_3 надала неправдиві відомості/інформацію приватному нотаріусу, оскільки вона достеменно знала про те, що у померлого був син ОСОБА_4 , в чому вбачається ознаки складу злочину передбачені статтею 358 Кримінального Кодексу України. Вказував, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини, і такою поважною причиною, зокрема є велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна. Про вищенаведене вказано у позовній заяві та матеріали справи містять відповідні докази з яких вбачається, що він проживав на момент смерті батька й до моменту евакуації у місті Бахмут (Артьомовск), а його батько із своєю новою сім`єю проживав у місті Київ, що є достатньою відстанню для того, щоб вважати її великою.

Представник відповідача ОСОБА_5 звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на її безпідставність та необґрунтованість. Вказувала, що незнання законодавства не вказує на поважність причин пропуску строку, брак інформації про смерть спадкодавця також не є поважною причиною. Судом першої інстанції прийнято законне і обґрунтоване рішення.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 звернувся з клопотанням про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке апеляційним судом відхилено з огляду на відсутність технічної можливості - оснащення залу відповідним обладнанням, про що він завчасно повідомлений.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_6 звернувся з клопотанням про відкладення судового засіданні, з огляду на те, що він є новим представником у справі, відзив на апеляційну скаргу не отримувався.

Колегія суддів, дослідивши доводи клопотання, його відхиляє з огляду на те, що відзив направлено апелянтом 27.11.2023 р. на адресу ОСОБА_1 /т. 2 а.с. 33/, справа у провадженні судів знаходиться з січня 2022 року, жодних обґрунтованих підстав для відкладення справи, у зв`язку з неповнотою апеляційної скарги або наданням додаткових доказів, у клопотанні не вказано.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача, які з`явились у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а судове рішення скасуванню з ухваленням рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, на підставі наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у віці 57 років (а.с. 47), після смерті якого залишилось спадкове майно, на яке претендує позивач, як спадкоємець за законом.

Позивач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, відповідно нотаріусом не приймалось рішення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину або відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, як щодо особи, яка пропустила строк прийняття спадщини.

Позивач вважає, що пропущений ним шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, а саме: він спілкувався з батьком не часто, раз на рік батько вітав його з днем народження по телефону, а у 2021 році таких привітань від батька не надійшло, оскільки мешкали у різних містах, мали різні родини (він є сином ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 від першого шлюбу), випадковість встановлення ним факту смерті батька, й те, що ОСОБА_2 успадковано майно після смерті батька змусило звернутись до суду із цим позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції вказував, що позивач не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, відповідно нотаріусом не приймалось рішення щодо видачі свідоцтва про право на спадщину або відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, як щодо особи, яка пропустила строк прийняття спадщини.

Невірно обраний спосіб захисту порушеного прав є підставою для відмови у позові.

Позивачем подано позов до суду за відсутності у матеріалах спадкової справи обґрунтованої постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину, що також є підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, суд першої інстанції зазначав, що якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі (ч.2 ст. 51 ЦПК України).

На підставі вимог ст. 51 ЦПК України, суд за відсутності умов, передбачених вказаною нормою за власної ініціативи не вправі проводити заміну неналежного відповідача на належного або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Право визначення особи відповідача покладено на позивача, суд не вправі втручатися у визначення позивачем особи відповідача.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, чинним законодавством не передбачено спеціальної досудової умови перед зверненням до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини отримання відмови нотаріуса.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_7 , отже піврічний строку на прийняття спадщини на момент звернення до суду пропущено в силу вимог закону а не нотаріальної відмови.

Щодо складу відповідачів у справі, суд першої інстанції повинен був залучити законного представника неповнолітньої також в силу вимог закону, оскільки відповідно до статті 59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Таким чином, судом першої інстанції порушено як норми матеріального права так і норми процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду підлягає скасуванню.

В суді апеляційної інстанції, інтереси відповідача представляла адвокат, за договором, укладеним із законним представником - матір`ю, отже склад відповідачів є належним.

Водночас, розглядаючи справу по суті спору, апеляційним судом не знайдено підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, з огляду на таке.

Так, відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Право па спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, відсутні правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Такі правові висновки викладено у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 та від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від ЗО січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61- 21447св19).

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема такі: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженням, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61 -38298св18), від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17 (провадження № 61-17764св20).

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Як на підстави поважності причин пропуску строку на прийняття спадщини ОСОБА_1 посилається на необізнаність про смерть спадкодавця та на їхнє проживання у різних містах України та обмежується посиланням на те, що у червні 2021 року батько не привітав його з днем народження.

Апеляційний суд критично ставиться до тверджень апелянта на велику відстань між місцем його постійного проживання у 2020 році (м. Бахмут Донецької області) і місцем відкриття спадщини (м. Київ), оскільки за таких обставин він мав можливість для звернення з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса за місцем фактичного проживання.

Таким чином матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження існування об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення ОСОБА_1 дій для прийняття Апелянтом спадщини, як це вимагає закон.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, розподілу судові витрати не підлягають, оскільки у вимогах позову відмовлено.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва 12 липня 2023 року - задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва 12 липня 2023 року - скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: