04.11.2024 Єдиний унікальний номер 205/6880/20
Справа № 205/6880/20
Провадження № 6/205/851/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Федотової В.М., за участю секретаря судового засідання Киричок Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2021 року по справі № 205/6880/20,

ВСТАНОВИВ:

14.10.2024 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Бочкарь Р.В. звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною заявою, у якій просила суд вирішити питання про повернення безпідставно стягнених коштів у порядку повороту виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2021 року по справі № 205/6880/20 у розмірі 14 155,89 грн.

В обґрунтування поданої заяви зазначає, що 13.01.2021 року по вказаній справі було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги КП «Дніпроводоканал» ДМР до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення було задоволено, та стягнуто на користь із ОСОБА_1 заборгованість за період з 01.09.2008 року по 30.06.2020 року у загальному розмірі 49 386,78 та судовий збір 700,67 грн.

14.12.2023 року ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2021 року, вищезазначене заочне рішення скасовано, а справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 11.04.2024 року у справі ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог та у меншому розмірі. На виконання скасованого заочного рішення суду з відповідача було стягнуто грошові кошти у розмірі 14 155,89 грн., що підтверджується відповіддю органів ДВС.

Представник КП «Дніпроводоканал» ДМР Якименко А.Ю. надала до суду заяву в якій просила розгляд заяви про поворот виконання рішення провести за її відсутності, проти задоволення заяви заперечувала.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Про причини неявки суд не повідомили.

Згідно із ч. 10 ст. 444 ЦПК України неявка стягувача та боржника не перешкоджає розгляду заяви про поворот виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що заочним рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2021 року позовні вимоги КП «Дніпроводоканал» ДМР до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення було задоволено в повному обсязі. Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь КП «Дніпроводоканал» ДМР заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення за особовим рахунком № НОМЕР_1 за період з 01.09.2008 року по 30.06.2020 року заборгованість у загальному розмірі 49 386,78 грн. та судовий збір з кожного окремо по 700,67 грн.

Ухвалою суду від 14.12.2023 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Бочкарь Р.В. про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2021 року по цивільній справі за № 205/6880/20 було задоволено, вказане заочне рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.04.2024 року позовні вимоги КП «Дніпроводоканал» ДМР до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення було задоволено частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь КП «Дніпроводоканал» ДМР заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення за особовим рахунком у розмірі 16 726,80 грн. та судовий збір з кожного боржника окремо по 700,67 грн.

Відповідно до листа Другого Правобережного ВДВС від 15.01.2024 року в рамках виконавчого провадження № 68574290 з примусового виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2021 року з ОСОБА_4 було утримано загальну суму у розмірі 14 155,89 грн., з яких: 12 074,04 грн. погашення заборгованості, витрати виконавчого провадження 290 грн., виконавчий збір 1 791,85 грн. (а.с. 201).

Згідно із ч. 2 ст. 444 ЦПК України якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Відповідно до ч. 9 ст. 444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із ч. 6 ст. 444 ЦПК України до заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем.

Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Визначальним під час розгляду заяви про поворот виконання рішення є з`ясування порушення скасованим судовим рішенням права сторін, чи виконано рішення суду, що призвело до порушення прав, які потребують відновлення у судовому порядку. При повороті виконання рішення вчиняються дії, які покликані повернути стан речей до виконання рішення суду.

Поворот виконання рішення це процесуальна гарантія захисту майнових прав учасників справи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Конституційний суд України у своєму рішенні від 02.11.2011 року N 13-рп/2011 зазначив, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна, оскільки правова підстава для набуття майна відпала.

Враховуючи позицію Конституційного Суду України щодо тлумачення норми статті 444 ЦПК України, яка регулює питання застосування інституту повороту виконання рішення, поворот виконання рішення це повернення сторін виконавчого провадження в первісне становище у зв`язку із скасуванням виконаного рішення суду з метою поновлення їхніх прав.

Таким чином, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасовано судом повністю чи змінено із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може (правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 13 травня 2015 року у справі № 6-53цс15).

Із листа Другого ВДВС від 15.01.2024 року вбачається, що сума заборгованості, яка була стягнена за рішенням суду із ОСОБА_1 становить 12 074,04 грн., витрати виконавчого провадження 290 грн., виконавчий збір 1 791,85 грн.

Суд зазначає, що витрати виконавчого провадження та виконавчий збір не є стягнутими грошовими коштами за рішенням суду.

Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір, стягнутий з боржника в порядку, встановленому ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» відноситься до коштів виконавчого провадження (п. 1 ч. 1ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження»).

Питання про стягнення з боржника виконавчого збору вирішується відповідною постановою державного виконавця (ч. 4 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження»), а не рішенням суду.

Таким чином, стягнутий в процесі виконання рішення суду виконавчий збір не є тими грошовими коштами, які були стягнуті з боржника за рішенням суду, скасованим в подальшому судом, а є коштами виконавчого провадження, які не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду.

Подібний за змістом правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 31.03.2021 у справі № 296/7644/17, який відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховується судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Крім того, згідно із п. 3 ч. 1ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження», до коштів виконавчого провадження належать стягнуті з боржника кошти на витрати виконавчого провадження.

За змістом ч. 2 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Відповідно до п. 2 розділу VІ «Інструкції з організації примусового виконання рішень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5(з наступними змінами), витрати виконавчого провадження складаються з мінімальних та додаткових витрат виконавчого провадження. Виконавець виносить постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження. Мінімальні витрати виконавчого провадження складаються з плати за користування автоматизованою системою виконавчого провадження та витрат, пов`язаних з винесенням постанов про: відкриття виконавчого провадження; стягнення виконавчого збору; стягнення витрат виконавчого провадження; закінчення виконавчого провадження (повернення виконавчого документа стягувачу). До додаткових витрат виконавчого провадження належать витрати виконавчого провадження, які не визначені цим пунктом як мінімальні витрати виконавчого провадження. Якщо під час примусового виконання рішення органом державної виконавчої служби було здійснено додаткові витрати виконавчого провадження, виконавець на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум виносить постанову про визначення розміру додаткових витрат виконавчого провадження, в якій зазначає розміри та види додаткових витрат виконавчого провадження, що здійснені у відповідному виконавчому провадженні.

За вказаних обставин, суд доходить висновку про часткове задоволення заяви про поворот виконання заочного рішення суду, оскільки поворот виконання рішення суду, як спосіб захисту майнових прав боржника, передбачає повернення йому стягувачем лише тих грошових коштів, які були ним безпосередньо одержані за скасованим в подальшому судовим рішення. Вимоги заяви в частині стягнення витрат виконавчого провадження у розмірі 290 грн. та виконавчого збору у розмірі 1 791,85 грн. є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки зазначені витрати не є коштами, які стягнуті за рішенням суду, яке скасоване за наслідками розгляду заяви про перегляд заочного рішення, а тому вони не підлягають поверненню в порядку повороту виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 247, 260, 261, 353, 444 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поворот виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2021 року по справі № 205/6880/20 задовольнити частково.

Допустити поворот виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2021 року у справі № 205/6880/20 за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення.

В порядку повороту виконання заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2021 року у справі № 205/6880/20 за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення, стягнути із Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради, , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , грошові кошти в розмірі 12 074,04 (дванадцять тисяч сімдесят чотири) гривень 04 копійки.

В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Вікторія Миколаївна Федотова

.