Справа №:755/4015/24
Провадження №: 2-п/755/89/24
УХВАЛА

про повернення заяви

"07" листопада 2024 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2024 року у цивільній справі

№ 755/4015/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

10 липня 2024 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 755/4015/24 за позовом ТОВ «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

05 вересня 2024 року (вхід. від 12 вересня 2024 року № 49835) ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про скасування заочного рішення, яка обґрунтована тим, що спір було вирішено судом без участі відповідача, про розгляд справи повідомлена не була. Копію заочного рішення отримав її батько 10 серпня 2024 року, ознайомитися з таким рішенням особисто вона змогла 25 серпня 2024 року, оскільки перебувала за кордоном. Стосовно заявлених позовних вимог зазначила, що позивачем період нарахування заборгованості визначено з 2016 року, однак вона у 2016 році не мала правоздатності оскільки була неповнолітньою, тому не могла вступати у договірні правовідносини та не мала сплачувати комунальні послуги. Позов мало бути подано також щодо інших осіб, які були зареєстровані у житловому приміщенні.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від

12 вересня 2024 року заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О. 13 вересня 2024 року, справу

- 16 вересня 2024 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 вересня 2024 року заяву про перегляд заочного рішення залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання копії даної ухвали.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 20 вересня 2024 року про залишення заяви про перегляд заочного рішення без руху направлено на поштову адресу ОСОБА_1 рекомендованим відправленням із штрих-кодом ідентифікатором 134, на вказану

ОСОБА_1 у заяві адресу для листування, а саме: АДРЕСА_1 . Клопотань чи заяв відповідача про надсилання поштової кореспонденції на іншу адресу до заяви не додано.

Крім того, на виконання вимог статей 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» ухвалу про залишення заяви без руху від 20 вересня 2024 року внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому позивач у вільному доступі мав можливість ознайомитись з її змістом.

Конверт з ухвалою про залишення заяви без руху, що направлявся за адресою листування ОСОБА_1 , повернувся до суду неврученим з відміткою «Укрпошти» про причини повернення - «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується інформацією із сервісу «Трекінг» оператора поштового зв`язку «Укрпошта» за номером поштового відправлення - 134.

Як вбачається з трекінгу відстеження вказаного поштового відправлення, останнє надійшло до місця вручення 14 жовтня 2024 року, знаходилось у місці вручення до 29 жовтня 2024 року, після чого було повернуто за зворотною адресою. Також, вбачається, що 15 жовтня 2024 року мала місце невдала спроба вручення вказаного поштового відправлення, причини невручення не зазначено.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі

№ 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня

2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Згідно постанов Верховного Суду від 20 січня 2023 року у справі № 465/6147/18, від

30 листопада 2022 року у справі № 759/14068/19, від 30 листопада 2022 року у справі № 725/486/22, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Верховний Суд в ухвалі від 17 листопада 2022 року по справі № 560/5541/20 висловив позицію, що суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними. Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика ЄСПЛ визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від

03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення ЄСПЛ у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С. А. проти Іспанії» від 07 липня 1989 року). Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії»

04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Зважаючи на вищевикладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема у неотриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи.

Витративши значні ресурси, Україна створила інформаційне поле, де зацікавлена особа легко знайде інформацію про судову справу. Функціонує Єдиний державний реєстр судових рішень. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема «Електронний кабінет» ЄСІТС. Все безкоштовно і доступно. Однак поки що не обов`язкове.

Використання цих інструментів та технологій забезпечує добросовісній особі можливість звертатися до суду, брати участь у розгляді справи у зручній формі та з мінімальними витратами. Тобто держава Україна забезпечила можливість доступу до правосуддя і право знати про суд.

В ухвалі у справі Войцеховський Артур Сергійович проти України (заява № 41881/18) зазначено, що органи влади можуть нести відповідальність лише за ненадсилання відповідних документів заявнику. Сам факт того, що заявник не отримав кореспонденцію, надіслану йому Касаційним судом, недостатньо, щоб закласти аргументовану основу для заяви про те, що права заявника за статтею 6 § 1 Конвенції були порушені. 11. Більше того, Суд зазначає, що заявник не запитав суди про стан провадження у своїй справі протягом більше року після винесення рішення апеляційного суду, незважаючи на високу ймовірність, враховуючи те, що історії провадження, що відповідач буде оскаржувати рішення, винесене на користь заявника. 12. У зв`язку з цим Суд повторює, що зацікавлена сторона зобов`язана виявляти особливу старанність у захисті своїх інтересів і вживати необхідних заходів, щоб залишатися в курсі подій у провадженні (див., серед іншого, Teuschler проти Німеччини (dec.), № 47636/99, 4 жовтня 2001 року).

Таким чином, суд вважає, що відповідача була повідомлена належним чином про залишення заяви без руху.

Станом на 07 листопада 2024 року, з урахуванням достатнього строку, встановленого судом для надходження до суду поштової кореспонденції, у разі направлення ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали про залишення заяви без руху документів засобами поштового зв`язку - недоліки ОСОБА_1 не усунула, ухвалу суду не виконала.

Вказані недоліки заяви про перегляд заочного рішення є суттєвими і такими, що перешкоджають прийняттю заяви до розгляду до їх усунення.

Частиною восьмою статті 285 ЦПК України встановлено, що до неналежно оформленої заяви про перегляд заочного рішення, а також до заяви, поданої особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Відповідно до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною п`ятою статті 185 ЦПК України встановлено, що суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Із цього приводу прецедентними є рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідач не усунув вказані в ухвалі недоліки, що є підставою для повернення заяви про перегляд заочного рішення відповідачеві, в порядку визначеному частиною третьою статті 185 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185, 285 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 10 липня 2024 року у цивільній справі № 755/4015/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - вважати такою, що не подана, та повернути суб`єкту звернення.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова