Постанова

Іменем України

25 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 461/1418/23

провадження № 61-7274св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - Акціонерне товариство «Ідея Банк»,

заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за заявою Акціонерного товариства «Ідея Банк» про видачу дубліката виконавчого листа,

за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Ідея Банк» на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2023 року у складі судді Мироненко Л. Д. та постанову Львівського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року у складі колегії суддів: Шеремети Н. О., Ванівського О. М., Цяцяка Р. П.,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

Короткий зміст заяви

У жовтні 2023 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» (далі - АТ «Ідея Банк», банк) звернулося до суду із заявою, в якій просить видати стягувачу дублікат виконавчого листа від 09 червня 2023 року у справі № 461/1418/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за договором кредиту та страхування від 22 березня 2021 року № Е07.00113.007778721 у розмірі 79 233,99 грн; судового збору в розмірі 1 984,97 грн.

Заява мотивована тим, що 28 червня 2023 року банк направив рекомендованим листом на адресу Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі - Тячівський ВДВС) заяву про примусове виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 461/1418/23, виданого Галицьким районним судом м. Львова 09 червня 2023 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за договором кредиту та страхування від 22 березня 2021 року № Е07.00113.007778721 у розмірі 79 233,99 грн та судового збору в розмірі 1 984,97 грн.

Згідно з витягом з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта» про відстеження поштового відправлення № 218 Тячівський ВДВС отримав виконавчий лист 06 липня 2023 року, однак на запит про стан його виконання повідомив, що такий виконавчий документ до відділу не надходив та на виконанні не перебуває.

Втрата виконавчого листа є підставою для видачі його дубліката для забезпечення можливості подальшого виконання. Вважає, що відсутність виконавчого листа у нього та в органу державної виконавчої служби свідчить про його втрату.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Галицький районний суд м. Львова ухвалою від 13 листопада 2023 року в задоволенні заяви АТ «Ідея Банк» про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 461/1418/23 відмовив.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявник не надав належних і допустимих доказів втрати виконавчого листа, зокрема при надсиланні його до Тячівського ВДВС для виконання.

Короткий зміст рішення апеляційного суду

Львівський апеляційний суд постановою від 18 квітня 2024 року апеляційну скаргу АТ «Ідея Банк» залишив без задоволення, а ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2023 року - без змін.

Постанова апеляційного суду мотивована законністю й обґрунтованістю ухвали суду першої інстанції, адже вважаючи втраченим виконавчий лист заявник не надав належних і допустимих доказів на підтвердження його втрати.

Короткий зміст вимог касаційної скарги, її узагальнені аргументи

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду, АТ «Ідея Банк» просить скасувати ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року і ухвалити нове рішення, яким заяву АТ «Ідея Банк» про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 461/1418/23 задовольнити.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявник посилається на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 19 квітня 2024 року у справі № 2-1316/285/11.

Касаційна скарга банку мотивована порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, позбавленням можливості виконати рішення суду, хоча виконання рішення суду є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

17 червня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 18 вересня 2024 року справу призначено до судового розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

У березні 2023 року АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 квітня 2023 року, ухваленим у справі № 461/1418/23, позов банку задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за договором кредиту та страхування від 22 березня 2021 року № Е07.00113.007778721 у розмірі 79 233,99 грн. Стягнено з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 1 984,97 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

03 травня 2023 року АТ «Ідея Банк» звернулося до суду із заявою про видачу виконавчого листа.

09 червня 2023 року Галицький районний суд м. Львова видав виконавчий лист у справі № 461/1418/23.

Банк стверджує, що 28 червня 2023 року направив рекомендованим листом на поштову адресу Тячівського ВДВС заяву про примусове виконання рішення суду на підставі виконавчого листа № 461/1418/23 щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором та оригінал виконавчого листа № 461/1418/23, що підтверджується реєстром поштових відправлень та роздруківкою відстеження поштового відправлення № 218 на адресу Тячівського ВДВС, отриманого з офіційного веб-сайту AT «Укрпошта».

Згідно з інформацією, яка міститься в роздруківці відстеження трек-номера поштового відправлення № 218, це відправлення Тячівський ВДВС отримав 06 липня 2023 року. Однак на запит AT «Ідея Банк» щодо прийняття до виконання виконавчого листа Тячівський ВДВС надав відповідь від 19 вересня 2023 року № 24.7-38/45374, що такий виконавчий лист до відділу не надходив і на виконанні не перебуває.

На час подання цієї заяви судове рішення не виконано, заборгованість відповідач не погасив.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи в касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Верховний Суд, перевіривши правильність застосування судами норм права в межах касаційної скарги, дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви і доводи Верховного Суду та застосовані норми права

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення (стаття 129 Конституції України).

Із наведеними конституційними положеннями кореспондується частина перша статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Конституційний Суд України в рішенні від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010 у справі № 1-7/2010 вказав, що необґрунтована відмова у видачі дубліката виконавчого листа фактично унеможливлює виконання прийнятого судового рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема виконавчих листів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист є виконавчим документом (частини перша, третя статті 431 ЦПК України).

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. Водночас, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Схожі за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц, від 23 червня 2021 року у справі № 2-162/12.

Отже, необхідними умовами для видачі судом дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено, а по-друге, звернення із заявою про видачу дубліката виконавчого листа до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців (частина перша статті 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

У цій справі стягувач стверджував, що оригіналу виконавчого листа у нього немає, оскільки він його разом з іншими документами надіслав до Тячівського ВДВС. Проте згідно з відповіддю Тячівського ВДВС від 19 вересня 2023 року № 24.7-38/45374 вказаний виконавчий лист до відділу не надходив та на виконанні не перебуває.

Факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що оригінал виконавчого документа втрачено, що унеможливлює виконання рішення суду.

Банк звернувся до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у жовтні 2023 року, тобто в межах трирічного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Ураховуючи наведене, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви банку про видачу дубліката виконавчого листа.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (частина перша статті 412 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 412 ЦПК України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на те, що у справі допущено неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

Керуючись статтями 400, 412, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Акціонерного товариства «Ідея Банк» задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 13 листопада 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 18 квітня 2024 року скасувати.

Ухвалити у справі нове судове рішення, яким заяву Акціонерного товариства «Ідея Банк» про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 461/1418/23 за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Видати Акціонерному товариству «Ідея Банк» дублікат виконавчого листа на виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 квітня 2023 року у справі № 461/1418/23 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості за договором кредиту та страхування від 22 березня 2021 року № Е07.00113.007778721 у розмірі 79 233,99 грн та судового збору в розмірі 1 984,97 грн.

Постанова Верховного Суду набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий М. Є. Червинська

Судді А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

В. М. Коротун

М. Ю. Тітов