ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 686/24213/23

Провадження № 22-ц/4820/964/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Корніюк А.П., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Чебан О.М.,

учасники справи: апелянт ОСОБА_1 та її представник адвокат Тарадай О.Т.,

ОСОБА_2 та його представник адвокат Тарасевич Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2024 року (суддя Карплюк О.І.) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягненні аліментів на утримання дитини,

в с т а н о в и в:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що сторони перебувають у шлюбі з 07.05.2019 року, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає разом із ОСОБА_1 та перебуває повністю на її утриманні, а батько ухиляється від виконання батьківських обов`язків, фінансової допомоги на сина не надає. Відповідач ОСОБА_2 офіційно працевлаштований, отримує постійний дохід та пенсію як особа з інвалідністю ІІІ групи, інших зобов`язань зі сплати аліментів не має, а тому може сплачувати аліменти на утримання сина.

Із урахуванням викладеного, просила суд стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання сина, який обґрунтовував тим, що сторони перебувають у шлюбі та мають сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час перебуває повністю на утриманні батька. Зазначає, що всі витрати пов`язані із вихованням та матеріальним забезпеченням дитини здійснюються лише ним, без участі матері, що підтверджується копіями товарних чеків. ОСОБА_2 повністю забезпечує харчування дитини, купує продукти, одяг, взуття, ліки, оплачує всі витрати, які пов`язані із відвідуванням сином дитячого садочка, додаткові заняття, сам постійно відводить та забирає сина із дошкільного навчального закладу.

Із урахуванням викладеного, оскільки відповідачка має рівний із позивачем обов`язок по утриманню сина, працює та має постійний дохід, ОСОБА_2 просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь на утримання дитини ОСОБА_4 , аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2024 року у первісному позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно відмовлено.

Зустрічний позов задоволено.

Вирішено стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 жовтня 2023 року і до його повноліття.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1073,60 грн.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову суд першої інстанції виходив із недоведеності позовних вимог ОСОБА_1 , а саме того, що малолітня дитина знаходиться на її утриманні, а батько матеріально дитини не утримує.

Задовольняючи зустрічний позов ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що батько надав належні докази щодо утримання сина, а тому є підстави для задоволення зустрічного позову про стягнення аліментів на його користь з ОСОБА_1 на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити первісні позовні вимоги ОСОБА_1 , у зустрічному позові ОСОБА_3 відмовити.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що надані ОСОБА_3 фінансові чеки, платіжні інструкції за харчування сина в дитячому садочку, та чеки з аптеки, як підтвердження понесених ним витрат на виховання сина та його матеріальне забезпечення, жодним чином не можуть підтверджувати те, що утриманням та вихованням сина займається лише він. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Малолітній ОСОБА_5 проживає разом з апелянткою, на підтвердження чого нею було надано акт про фактичне місце проживання дитини, відповідно до якого малолітній ОСОБА_5 проживає разом з мамою та своїм братом ОСОБА_6 за адресою по АДРЕСА_1 .

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 заперечує проти апеляційної скарги ОСОБА_1 , оскільки вважає вимоги викладені в апеляційній скарзі незаконними та необґрунтованими. В апеляційній скарзі не було наведено достатніх підстав для скасування оскаржуваного рішення, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні апелянтка ОСОБА_1 та її представник адвокат Тарадай О.Т. підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Тарасевич Л.М. в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог п.3,4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Апеляційний суд вважає, що висновки суду не відповідають обставинам справи, не ґрунтуються на нормах матеріального права.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.05.2019 року, від якого мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження.

За довідкою №З-03-38173 від 12.09.2023 року ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 зареєстровані за адресою АДРЕСА_2 . (а.с.5).

Відповідно до довідки №З-03-47256 станом на 07.11.2023 року в квартирі АДРЕСА_3 значаться зареєстрованими ОСОБА_2 та ОСОБА_8 (а.с.110).

Відповідно до акта про фактичне місце проживання від 28.09.2023 року ОСОБА_2 зареєстрований та фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 разом з малолітнім сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.31).

Як вбачається із матеріалів справи, малолітній ОСОБА_10 відвідує дошкільний заклад освіти №5 «Соловейко», що знаходиться за адресою по АДРЕСА_4 , який більш територіально наближений до місця реєстрації дитини, та місця проживання батька.

Крім того, встановлено судом та проти чого не заперечували сторони, з вересня 2023 року сторони не проживають разом, ОСОБА_1 разом з синами ОСОБА_7 , 2012 року народження, та ОСОБА_9 , 2020 року народження, переїхала проживати на орендовану квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

Сторонами в судовому засіданні в своїх поясненнях визнано, що їх малолітній син ОСОБА_5 періодично проживає як з батьком, так і з мамою, періодичність хто скоріше забере його із садочка. Як мати, так і батько займаються як вихованням, так і утриманням сина. На теперішній час вирішується між сторонами в судому порядку спір щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_5 .

Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України, обставини які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За ч.ч.1,2 статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Згідно з частиною першою статті 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно частини 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У силу положень статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Колегією суддів встановлено, і що визнано сторонами, що малолітній ОСОБА_8 , з вересня 2023 року залишаючись зареєстрованим за місцем проживання батька, фактично періодично проживає як з батьком так із мамою на орендованій квартирі. В силу того, що між батьками склалися неприязні відносини і батько проживає ближче до садочка, який відвідує ОСОБА_5 та працює дистанційно, в нього виходить частіше і раніше ніж прийде мама,забирати сина з садочка до себе за своїм місцем проживання, однак це не зменшує участі мами у утриманні та вихованні свого сина ОСОБА_5 . Як мати та і батько в повній мірі приймають участь в утриманні малолітнього сина.

Зважаючи на те, що як батько, так і мати малолітнього ОСОБА_5 виконують свої зобов`язання щодо утримання малолітнього сина, підстави для стягнення аліментів з одного з них на користь іншого на утримання сина ОСОБА_5 відсутні.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на зазначене уваги не звернув, дійшов висновків щодо задоволення зустрічного позову, які не відповідають фактичним обставинам справи, у зв`язку з чим оскаржуване рішення суду в частині зустрічного позову підлягає скасуванню. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 слід відмовити. В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.

Колегія суддів зазначає, що після вирішення спору щодо визначення місця проживання дитини, та сторона з ким буде визначено місце проживання дитини, за умови ухилення іншої сторони від утримання сина, не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 20 лютого 2024 року в частині задоволеного зустрічного позову ОСОБА_3 та судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04 червня 2024 року.

Судді: Т.О. Янчук

А.П. Корніюк

О.І. Ярмолюк