Справа № 754/7130/21
У Х В А Л А

Іменем України

02 жовтня 2024 року Деснянський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

за участю секретаря судового засідання Нагорної М.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника відповідачки Стеценка Ю.В. ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням (квартирою),

за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , 3-особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про встановлення порядку користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовною заявою до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням (квартирою).

Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 18.05.2021 року вказану цивільну справу було прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в підготовчому засіданні.

Представник відповідачки - адвокат Стеценко Ю.В. в підготовчому засіданні заявив клопотання про витребування доказів від Комунального некомерційного підприємства «Київська міська психоневрологічна лікарня №2» та Територіального медичного об`єднання "Психіатрія" проходження лікування у закладах з надання психіатричної допомоги ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 07.06.2023 року було виправлено допущену в резолютивній частині ухвали суду від 07.06.2022 року описку.

Ухвалою судді, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 29.11.2022 року було закрито підготовчий розгляд справи та призначено справу в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

Ухвалою судді, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 22.03.2023 року було визнано явку позивача в судове засідання обов`язковою.

В судовому засіданні від 13.07.2023 представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Стеценко Ю.С. заявив клопотання про застосування заходів процесуального примусу до позивача ОСОБА_4 у вигляді накладення штрафу у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2 684 грн..

Згідно ухвали суду, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 13.07.2023 року до позивача булозастосовано захід процесуального примусу у вигляді попередження.

19.09.2023 позивач в судове повторно засідання не з`явився.

Згідно ухвали Деснянського районного суду м.Києва від 19.09.2023, було визнано причини неявки позивача в дане судове засідання неповажними. Повторно визнано явку позивача в судове засідання обов`язковою, та стягнуто з ОСОБА_4 в дохід державного бюджету України штраф в розмірі 805,20 грн..

Постановою Київського апеляційного суду від 06.03.2024 ухвалу Деснянського районного суду м.Києва від 19.09.2023 було скасовано.

В судовому засіданні від 02.10.2024 представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Стеценко Ю.С. заявив клопотання про повторний виклик позивача на виконання вимог ухвали від 22.03.2023 та попередити позивача про залишення його позову без розгляду у випадку його неявки та просив суд відкласти розгляд справи для виклику позивача.

Згідно ухвали суду, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 02.10.2024, судом було відмовлено в задоволенні даного клопотання представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Стеценко Ю.С..

В судовому засіданні від 02.10.2024 представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Стеценко Ю.С. подав заяву про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А., яку вмотивовано тим, що своєю ухвалою від 02.10.2024 про відмову у клопотанні про повторний виклик позивача на виконання вимог ухвали від 22.03.2023 з попередженням позивача про залишення його позову без розгляду у випадку його неявки та відмову відкласти розгляд справи для виклику позивача, головуюча суддя Зотько Т.А. змінила свою попередню позицію, що вказує на упередженість головуючого до сторони відповідача та створила своєю відмовою перешкоди відповідачці ОСОБА_2 у реалізації права, передбаченого п.2 ч.1 ст.43 ЦПК України..

Вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши подану заяву про відвід, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до вимог ч.3 ст.40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. (Частина третя статті 40 в редакції Закону № 460-IX від 15.01.2020).

Враховуючи той факт, що представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Стеценко Ю.С. подав заяву про відвід судді Деснянського районного суду м. Києва Зотько Т.А. в день призначеного судового розгляду 02.10.2024, тобто пізніше ніж за три дні до призначеної дати судового засідання, а відтак дана заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід вирішується судом, що розглядає справу.

Статтями 36-37 ЦПК України встановлений вичерпний перелік підстав, за яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу).

Стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

З огляду на викладене та враховуючи, викладені у поданій заяві підстави відводу, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Стеценко Ю.С. не містить підтвердження належними доказами наявність обставин, які б викликали сумнів у безсторонності головуючого в справі.

Доводи представника ґрунтуються виключно на його незгоді з процесуальними рішеннями суду, вчиненими в межах розгляду даної, справи, судом не встановлено обгрунтованих підстав упередженості судді, а незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в заяві про відвід судді Зотько Т.А., слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 36 - 40 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Стеценка Ю.В. про відвід головуючому судді Зотько Т.А. у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 про встановлення порядку користування житловим приміщенням (квартирою), зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , 3-особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про встановлення порядку користування житловим приміщенням - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються в апеляційну скаргу на рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено 04.10.2024.

Суддя: