Єдиний унікальний номер 725/5343/24
Номер провадження 2/725/982/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.09.2024 року м. Чернівці

Першотравневий районний суд м. Чернівці в складі:

головуючої судді Федіної А.В.,

за участю секретаря судового засідання Ватаманюк В.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

та представника відповідача ОСОБА_2 в режимі ВКЗ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго, ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 року позивач через свого представника звернувся до суду з вище вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що 04.02.2024 року о 09 год. 30 хв. у м. Чернівці по вул. Головній, 265-У ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «IVECO AS 440S42T» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «KRONE» реєстраційний номер НОМЕР_2 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «NISSAN PATHFINDER» реєстраційний номер НОМЕР_3 , який перебував у користуванні ОСОБА_5 та який належить ОСОБА_3 , в результаті чого зазначений автомобіль зазнав механічних пошкоджень. Постановою Першотравневого районного суду міста Чернівці від 21.02.2024 року відповідача ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративне правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП по факту вказаної ДТП та на момент зазначеної події його цивільно-правова відповідальність була застрахована в AT «СК «ІНГО», яку у встановленому законом порядку було повідомлено про настання страхового випадку.

В подальшому, 19 лютого 2024 року від відповідача AT «СГ «ІНГО» на електронну адресу позивача надійшов звіт ремонтної калькуляції №6581435 з відновлення належного йому транспортного засобу відповідно до якого вартість відновлювального ремонту автомобілі марки «NISSAN PATHFINDER» реєстраційний номер НОМЕР_3 складає 77294,18 грн., зменшення суми страхового відшкодування на суму ПДВ 20% та з урахуванням зносу у розмірі 23805,97 грн. розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті складає 53 488,21 грн. Проте фактичний розмір завданої шкоди, як і вартість матеріального збитку є значне вищим від отриманого страхового відшкодування. Цього ж дня на електронну адресу відповідача AT «СГ «ІНГО» позивачем направлено заяву з запереченнями щодо визначення вартості відновлювального ремонту та повідомлення про замовлення судової автотоварознавчої експертизи, разом з тим 11 квітня 2024 року відповідачем AT «СГ «ІНГО» на його розрахунковий рахунок було зараховано 50978,99 грн.

26 лютого 2024 року з метою визначення реального розміру вартості відновлювального ремонту належного мені на праві власності автомобіля «NISSAN PATHFINDER» реєстраційний номер НОМЕР_3 судовим експертом Юзвою СГ. було проведено судову автотоварознавчу експертизу та відповідно до висновку експерта № 17/24 за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «NISSAN PATHFINDER», 2016 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження у ДТП 04.02.2024 року становить 123091 грн. 70 коп. з урахуванням ПДВ на матеріали та складові, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «NISSAN PATHFINDER», 2016 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження у ДТП 04.02.2024 року становить 74188 грн. ( грн. 24 коп. з урахуванням ПДВ на матеріали та складові, вартість матеріального, завданого власнику автомобіля «NISSAN PATHFINDER», 2016 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження у ДТП 04.02.2024 року становить 64056 грн. 20 коп. без урахування ПДВ.

З урахуванням наведеного, посилаючись на норми матеріального права, вважає, що з відповідача AT «СК «ІНГО» підлягає стягненню різниця між виплаченою сумою відновлювального ремонту в розмірі 53488,21 грн., реальною вартістю відновлювального ремонту в розмірі 123091,70 грн. з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленому законодавством, що складає 23805,97 грн. (без урахування ПДВ, що складає 24 618.34 грн., а всього в сумі 21179,18 грн. Крім того, оскільки ДТП мала місце з вини відповідача ОСОБА_4 на останнього покладається обов`язок відшкодувати різницю між реальним вартістю відновлювального ремонту в розмірі 123091,70 грн. і страховою виплатою розмірі 50978,99 грн. та заявленою ним вимогою страхової компанії про стягнення 21179,18 грн. в розмірі 23806,13 грн.

На вказану позовну заяву надійшов відзив в якому представник АТ «СК «Інго» позовні вимоги посилався на те, що страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування у вигляді вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу на підставі проведеної оцінки пошкоджень автомобіля та складеного за її наслідками звіту про визначення вартості матеріального збитку. Натомість, у тексті позовної заяви Позивач надає розрахунок суми, що підлягає стягненню з АТ «СК «ІНГО» різниця між виплаченою сумою відновлювального ремонту в розмірі 53488,21 грн. та реальним вартістю відновлювального ремонту в розмірі 123 091,70 грн. з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, що складає 23 805,97 грн. без урахування ПДВ, що складає 24 618,34 грн., а всього в сумі 21 179,18 грн. та з такими розрахунками позивача відповідач не погоджується, оскільки з урахуванням положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія відшкодовує вартість збитків, оцінених експертним шляхом за мінусом фізичного зносу, втрати товарної вартості та франшизи.

В судове засідання позивач не з`явився, в його інтересах діяв представник, який в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, з підстав зазначених у тексті позовної заяви.

Представник відповідача АТ «СК «Інго» приймала участь в судовому засіданні дистанційно в режимі ВКЗ та заперечувала проти задоволення позову, надала суду пояснення аналогічні тексту відзиву та додаткових пояснень, звертала увагу на неправильність наведених позивачем у позовній заяві розрахунків.

Справа слухалась у відсутності відповідача ОСОБА_4 , який не з`явився в судове засідання, незважаючи на те, що вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду за зареєстрованим місцем проживання.

Крім того, зі змістом процесуальних рішень у даній справі сторони могли знайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою http://reyestr.court.gov.ua/ , а також інформація щодо даної справи розміщується на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за наступною веб-адресою сторінки: http://ptr.cv.court.gov.ua/sud2408/, де в розділі «Громадянам» містяться відомості щодо стадії розгляду та дати призначення судових засідань у даній справі, про що також сторонам було повідомлено в ухвалі про відкриття провадження по справі.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

У своїй постанові від 29 січня 2020 року у справі № 5015/1763/12 Верховний Суд вказав на те, що сам факт неотримання стороною справи кореспонденції, якою суд, з дотриманням вимог процесуального закону, надсилав судові повістки за належною адресою, самостійно зазначеною стороною у справі, та яка повернулася в суд у зв`язку з неотриманням адресатом, не може вважатися неналежним повідомленням сторони про час та місце судового розгляду, оскільки зумовлена не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторони щодо отримання кореспонденції, яка надходила на його адресу.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно вимог ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що постановою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 21.02.2024 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а/с 11).

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 04.02.2024 року о 09 год. 30 хв. в м. Чернівці по вул. Головній, 265-У водій ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом «ІVECO AS 440S42T» реєстраційний номер НОМЕР_1 з напівпричепом «KRONE» реєстраційний помер НОМЕР_2 не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу та скоїв наїзд на припаркований автомобіль марки «NISSAN PATHFINDER» реєстраційний номер НОМЕР_5 , який перебуває у користуванні ОСОБА_5 .

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію автомобіля НОМЕР_6 від 28.03.2023 року пошкоджений транспортний засіб марки «NISSAN PATHFINDER» реєстраційний номер НОМЕР_5 належить на праві власності позивачу ОСОБА_3 (а/с 5).

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно ст.ст. 979, 981 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Договір страхування укладається в письмовій формі. Договір страхування може укладатись шляхом видачі страховиком страхувальникові страхового свідоцтва (поліса, сертифіката).

Так, з матеріалів справи вбачається, що на момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4 , як особи, яка правомірно експлуатувала забезпечений транспортний засіб «ІVECO AS 440S42T» реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована в AT «СК «ІНГО», ліміт відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду заподіяну майну - складає 130000 грн., франшиза 1600 грн.

У відповідності до вимог ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

За змістом п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ).

За наслідками розгляду справи встановлено, що про вказаний вище страховий випадок було повідомлено АТ «СК «Інго», якою 11 квітня 2024 року було перераховано позивачу 50 978,99 грн. в якості суми страхового відшкодування, яка розрахована на підставі звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу № 60756 від 20.02.2024 року відповідно до якого вартість матеріального збитку заподіяного власнику після аварійного пошкодження автомобіля «Nissan» д.н. НОМЕР_7 без врахування ВТВ складає 58 566,27 гривень з урахуванням ПДВ на запасні частини та 52 628,99 грн. без урахування ПДВ на запасні частини.

Разом з тим, позивач не погоджувався із визначеним відповідачем розміром завданої шкоди та на його замовлення 26 лютого 2024 року судовим експертом Юзвою СГ. було проведено судову автотоварознавчу експертизу і відповідно до висновку експерта № 17/24 за результатами проведення такої експертизи встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «NISSAN PATHFINDER», 2016 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 . реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження у ДТП 04.02.2024 року становить 123 091 грн. 70 коп. з урахуванням ПДВ на матеріали та складові; вартість матеріального збитку становить 74 188 грн. 24 коп. з урахуванням ПДВ на матеріали та складові та вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «NISSAN PATHFINDER», 2016 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_3 внаслідок його пошкодження у ДТП 04.02.2024 року становить 64 056 грн. 20 коп. без урахування ПДВ (а/с 19-23).

Надаючи оцінку сумі розміру страхового відшкодування, яке б підлягало виплаті позивачу страховою компанією, в контексті наданих позивачем доказів та заявлених вимог, суд враховує наступне.

Так, згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Мінюсту та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення збитків з урахуванням фізичного зносу та втрати товарної вартості.

Пунктом 1.6 цієї Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості відновленого після пошкодження автомобіля порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого автомобіля. За змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля та величини втрати товарної вартості. Величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкоджених.

Водночас згідно з пунктом 12.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.

Отже, з АТ «СК «Інго» підлягає стягненню на користь позивача грошова сума в розмірі 13027,21 грн. як розмір невиплаченого страхового відшкодування за шкоду пов`язану з пошкодженням належного позивачу автомобіля, виходячи з різниці вартості матеріального збитку без ПДВ за висновком експерта висновку експерта № 17/24 від 26.02.2024 року в сумі 64 056,20 грн. та розміру страхового відшкодування виплаченого позивачу АТ «СК «ІНГО» в сумі 51028,99 грн., тобто 13027,21 грн., при цьому таке відшкодування не може зменшуватись на суму франшизи, оскільки франшиза в сумі 1600 грн. вже була вирахувана страховою компанією при виплаті страхового відшкодування 11.04.2024 року.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_3 до АТ «СК «Інго» підлягають частковому задоволенню.

Верховний Суд у своїй постанові від 22.01.2019 року у справі №676/518/17 доходить наступного висновку, що відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками слід розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливо б було відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням».

Крім того, аналогічного висновку дійшов Верховний Суд також і у постанові від 04 грудня 2019 року у справі №359/2309/17 вказавши, що системний аналіз п.32.7 ч.1 ст.32 закону №1961-IV, ст.22, абз.3 п.3 ч.1 ст.988, ст.ст.1166, 1187, 1194 ЦК, пп.1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й уразі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі така майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (правовласності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення різниці суми страхового відшкодування підставні та підлягають задоволенню, при цьому суд враховує положення ч. 2 ст. 264 ЦПК України відповідно до якої при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог, а тому з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача підлягає стягненню заявлена позивачем в позовних вимогах сума в розмірі 23806,13 грн.

У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, при цьому згідно роз`яснень, які містяться в п. в п. 35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивач поніс витрати у вигляді сплати судового збору в загальній сумі 1211,20 грн. та витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 4000 грн., у зв`язку з чим вказані судові витрати в рівних частках підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог до кожного з них.

На підставі вище викладеного та керуючись ст.ст. 3, 12, 29, 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст.ст. 22, 979, 981, 988, 1166, 1187, 1188, 1194 ЦК України, Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Мінюсту та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092, ст.ст. 2, 4, 5, 7, 1, 12, 76-89, 116, 117, 206, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» () на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , розмір невиплаченого страхового відшкодування за шкоду пов`язану з пошкодженням автомобіля «NISSAN PATHFINDER», 2016 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_3 у сумі 13027,21 грн. (тринадцять тис. двадцять сім грн. 21 коп.)

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , різницю між страховим відшкодуванням та вартістю відновлювального ремонту шкоду пов`язану з пошкодженням автомобіля «NISSAN PATHFINDER», 2016 року виготовлення, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 . реєстраційний номер НОМЕР_3 у сумі 23 806, 13 грн. (двадцять три тисячі вісімсот шість грн. 13 коп.).

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» () на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 , судовий збір в сумі 372,44 грн., а також витрати на проведення експертного дослідження в сумі 1230 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_9 , на користь ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_8 судовий збір в сумі 605,60 грн., а також витрати на проведення експертного дослідження в сумі 2000 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Чернівецького апеляційного суду.

Повний текст рішення виготовлений 03.10.2024 року.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці А. В. Федіна