Справа № 462/2339/20
УХВАЛА

04 листопада 2024 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді: Бориславського Ю.Л.,

при секретарі судового засідання: Каралюс Т.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - про визнання за ОСОБА_1 право власності на частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та частину гаражу №133 заг. пл. 36,1 кв.м., що розташований у АДРЕСА_2 в АГК «Космос», суд

в с т а н о в и в:

на розгляді Залізничного районного суду м. Львова знаходиться матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - про визнання за ОСОБА_1 право власності нам частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та частину гаражу №133 заг. пл. 36,1 кв.м., що розташований у АДРЕСА_2 .

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 04.06.2020 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження.

У судове засідання 04.11.2024 року учасники справи не з`явилися, про місце, дату та час судового розгляду були повідомлені належним чином, представник відповідача адвокат Водопийко Х.Т. повторно подала суду заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з її зайнятістю в іншому судовому процесі, заяв від інших учасників справи про відкладення та причини неявки до суду не подано.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд виходить з такого.

Згідно ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У рішенні від 10 липня 2017 року у справі «Гінчо проти Португалії» Європейський суд з прав людини зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

Із змісту ст. 223 ЦПК України вбачається, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з таких підстав: перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно ч.3 вказаної статті якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.

Згідно ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 1 статті 64 ЦПК України визначено, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Судом встановлено, що справа № 462/2339/20 перебуває у провадженні Залізничного районного суду м. Львова з 27.04.2020 року, у справі ухвалою від 13.07.2023 року призначено експертизу та зупинено провадження у справі, після поновлення провадження у справі судові засідання відкладалися у зв`язку із неявкою, зокрема, сторони позивача.

Позивач ОСОБА_1 у судові засідання особисто жодного разу не з`явилася, від допиту її у якості свідка відмовилася заявою від 10.12.2020 року.

Представник позивача ОСОБА_5 , який, в інтересах ОСОБА_1 , подав позов до суду був призваний ІНФОРМАЦІЯ_1 03.03.2022 року.

27.04.2022 року позивач ОСОБА_1 уклала договір про надання правової допомоги із адвокатом Вівчарським В.П.

Як вбачається із матеріалів справи, про судові засідання, після поновлення провадження у справі, які були призначені на 03.10.2024 року та 04.11.2024 року, суд повідомляв сторону позивача шляхом скерування поштової кореспонденції, що підтверджується матеріалами справи.

Так, скеровані поштові відправлення для позивача ОСОБА_1 , направлені позивачу за адресою, вказаною у позовній заяві, відділенням пошти повернуто суду у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Відповідно до правового висновку сформованого Верховним Судом у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Вівчарівський В.П. повідомлення суду про судове засідання 03.10.2024 року отримав 11.09.2024 року /т.3 а.с.41/ за адресою, вказаною ним для надсилання кореспонденції суду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак у судове засідання 03.10.2024 не з`явився, жодних заяв та клопотань суду не подав.

Повідомлення суду про судове засідання 04.11.2024 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Вівчарівський В.П. отримав 11.10.2024 року /т.3 а.с.51/ за адресою, вказаною ним для надсилання кореспонденції суду, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, однак у судове засідання 04.11.2024 не з`явився, жодних заяв та клопотань суду не подав.

Згідно ч.5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Крім цього, суд враховує, що після проведеної судової експертизи справу повернено суду із висновком експерта 12.08.2024 року, ухвалою суду від 04.09.2024 року провадження у справі поновлено, проте сторона позивача жодного разу не поцікавилась станом розгляду справи та результатами проведеної судової експертизи, після повернення справи до суду.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 223, ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Попри те, що конституційне право на суд є правом, його реалізація покладає на учасників справи певні обов`язки. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні цього суду у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Із аналізу ч. 5 ст. 223, ч. 1 ст. 257 ЦПК України вбачається, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача (ВС/КЦС № 310/12817/13 від 22.05.2019).

Так, сторона позивача у судові засідання, призначені на 03.10.2024 р. та 04.11.2024 р. повторно не з`явилася, заяви про розгляд справи у відсутності позивача /її представника/ не подано, про дату, час та місце розгляду справи позивач та її представник повідомлялися належним чином, зацікавленості провадженням у справі сторона позивача не проявила.

Враховуючи наведене, зокрема, строки розгляду справи, неприпустимість зловживання процесуальними правами, повторні неявки позивача та її представника, неподання стороною позивача заяви про розгляд справи у її відсутності, суд приходить до висновку, що позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - про визнання за ОСОБА_1 право власності нам частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та частину гаражу №133 заг. пл. 36,1 кв.м., що розташований у АДРЕСА_2 , не може бути розглянута по суті за відсутності позивача /її представника/ із врахуванням заявлених вимог та конкретних обставин справи, а тому враховуючи положення ст. 223, 257 ЦПК України, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. 12, 13, 44, 58, 64, 128, 130, 131, 223, п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 - про визнання за ОСОБА_1 право власності на частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та частину гаражу №133 заг. пл. 36,1 кв.м., що розташований у АДРЕСА_2 в АГК «Космос» - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання, або у строки та порядку визначені ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Бориславський Ю. Л.