ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9690/24 Справа № 225/625/24 Суддя у 1-й інстанції - Геря О. Г. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м.Кривий Ріг

Справа № 225/625/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Гладиш К.І.

сторони:

позивач Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Украгазбанк»,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» на заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 19 серпня 2024 року, яке ухвалено суддею Герею О.Г. та повне судове рішення складено 19 серпня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

У березні 2024 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Украгазбанк» (надалі ПАТ АБ «Украгазбанк», АБ «Украгазбанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Украгазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Украгазбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2203/1129 від 27 червня 2008 року, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 50 600,00 доларів США, на строк з 27.06.2008 по 26.06.2021, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,8% річних (відповідно до п.1.1 Кредитного договору), а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно з умовами Кредитного договору.

Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, згідно договору іпотеки №867 від 27 червня 2008 року укладеного одночасно з цим договором, між банком та Іпотекодавцями - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в забезпечення зобов`язань за дійсним договором банком приймається в іпотеку трикімнатна квартира, житловою площею 38,60 кв.м., загальною площею 54,60 кв.м., яка знаходиться у АДРЕСА_1 (предмет іпотеки).

У встановлений Кредитним договором строк сума кредиту і відсотки за користування ним сплачувались нерегулярно, у зв`язку із чим виникла прострочена заборгованість.

09 липня 2010 року АБ «Украгазбанк» звернувся до Пролетарського районного суду м.Донецька із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Пролетарського районного суду м.Донецька від 22 листопада 2010 року у справі №25084/10 позовні вимоги АБ «Украгазбанк», в особі Донецької філії АБ «Украгазбанк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 2203/1129 від 27.06.2008 року в розмірі 59146,69 доларів США, яка складається з: строкової заборгованості по кредиту у розмірі 43464,08 доларів США., простроченої заборгованості за кредитним договором у розмірі 5514,12 доларів США, заборгованості за простроченими процентами 9589,85 доларів США, нарахованих процентів за період з 01.05.2010 року по 31.05.2010 року у розмірі 578,64 доларів США, та пені у розмірі 32418,86 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №867 від 27 червня 2008 року квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3 від 06.02.2003 року. Також, стягнуто судові витрати в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього 1820 гривень 00 копійок.

Обставини щодо укладення відповідачем вищезазначеного Кредитного договору, щодо отримання кредитних коштів за цим Кредитним договором, щодо порушення умов цього Кредитного договору, щодо наявності заборгованості за цим Кредитним договором встановлено рішенням Пролетарського районного суду м.Донецька від 22 листопада 2010 року у справі №2-5084/10 за позовом АБ «Украгазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому дані обставини доказуванню не підлягають.

Станом на 26.02.2024, за Кредитним договором існує заборгованість у загальній сумі 154507,24 дол. США, яка складається з: заборгованості по кредиту прострочена у розмірі 48978,36 дол. США; заборгованості по процентах прострочена у розмірі 90 355, 37 дол. США; заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року у розмірі 15173,51 дол. США.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у загальній сумі 154507,24 дол. США та суму сплаченого судового збору в розмірі 72735,45 грн.

Заочним рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 19 серпня 2024 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» заборгованість за кредитним договором №2203/1129 від 27 червня 2008 року у загальній сумі 56 260, 70 дол. США, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 48 978,36 дол. США; заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту (3% річних) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у розміру 7 282,34 дол. США.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» витрати, пов`язані з оплатою судового збору у розмірі 26 485 грн. 15 коп.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ АБ «Украгазбанк» просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк» заборгованість за кредитним договором №2203/1129 від 27 червня 2008 року, яка складається з: заборгованості по процентах прострочена у розмірі 90 355, 37 дол. США та заборгованості за несвоєчасне погашення процентів (3% річних) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року у розмірі 8 967,62 дол. США.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано положення кредитного договору щодо порядку нарахування процентів за користування кредитними коштами, а саме зміст п.п. 3.1.4. та 3.1.7. п. 3.1., за якими сторони договору перебачили, що проценти нараховуються за фактичну кількість днів користування кредитом на суму фактичного залишку на позичковому рахунку, проценти нараховувати за зобов?язаннями позичальника за період з дня одержання кредиту до дня його погашеня, враховуючи перший день видачі кредиту та не враховуючи останній день користування кредитом. Проценти нараховуються на залишок заборгованості за кредитом. Заборгованість не погашена, а тому позивач має право нараховувати проценти до повного виконання позичальником своїх зобов?язань. Також, суд не врахував рішення Пролетарського районного суду м.Донецька від 22 листопада 2010 року у справі №2-5084/10, згідно, поміж іншого, було встановлено наявність заборгованості за простроченими процентами та за процентами за період з 01 травня 2010 року по 31 травня 2010 року.

Крім того, наголошує на тій обставині, що суд не має права за власною ініціативою застосовувати позовну давність.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ПАТ АБ «Украгазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №2203/1129 від 27 червня 2008 року у загальній сумі 56 260, 70 дол. США, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 48 978,36 дол. США; заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту (3% річних) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у розміру 7 282,34 дол. США, учасниками справи не оскаржується, та, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в апеляційному порядку не переглядається.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.10.2018 у справі № 186/1743/15-ц, згідно якої, у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Украгазбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по прострочених процентах у розмірі 90 355, 37 дол. США та заборгованості за несвоєчасне погашення процентів (3% річних) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року у розмірі 8 967,62 дол. США.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача АТ «Украгазбанк» - адвоката Ткачук О.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Украгазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Украгазбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2203/1129 від 27 червня 2008 року, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 50 600,00 доларів США, на строк з 27.06.2008 по 26.06.2021, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,8% річних (відповідно до п.1.1 Кредитного договору), а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно з умовами Кредитного договору.

Згідно із п.3.1 Кредитного договору Банк зобов`язується:

3.1.7. проценти нараховувати за зобов`язаннями Позичальника за період з дня одержання кредиту до дня його погашення, враховуючи перший день видачі кредиту та не враховуючи та не враховуючи останній день користування кредитом. Проценти нараховуються на залишок заборгованості за кредитом.

3.1.10 на залишок простроченої заборгованості за кредитом проценти нараховувати, виходячи із процентної ставки зазначеної у п.1.1., збільшеної на 1 (один) процент, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості.

Відповідно до п.2.1. Кредитного договору, згідно договору іпотеки №867 від 27 червня 2008 року укладеного одночасно з цим договором між Банком та Іпотекодавцем - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , в забезпечення зобов`язань за дійсним договором банком приймається в іпотеку трикімнатна квартира, житловою площею 38,60 кв.м., загальною площею 54,60 кв.м., яка знаходиться у АДРЕСА_1 (предмет іпотеки).

У встановлений Кредитним договором строк сума кредиту і відсотки за користування ним сплачувались нерегулярно, у зв`язку із чим виникла прострочена заборгованість.

09 липня 2010 року АБ «Украгазбанк» звернувся до Пролетарського районного суду м.Донецька із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Пролетарського районного суду м.Донецька від 22 листопада 2010 року у справі №25084/10 позовні вимоги АБ «Украгазбанк» в особі Донецької філії АБ «Украгазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 2203/1129 від 27.06.2008 року в розмірі 59146,69 доларів США, яка складається з: строкової заборгованості по кредиту у розмірі 43464,08 доларів США., простроченої заборгованості за кредитним договором у розмірі 5514,12 доларів США, заборгованості за простроченими процентами 9589,85 доларів США, нарахованих процентів за період з 01.05.2010 року по 31.05.2010 року у розмірі 578,64 доларів США, та пені у розмірі 32418,86 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №867 від 27 червня 2008 року квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3 від 06.02.2003 року.

Стягнуто судові витрати в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього 1820 гривень 00 копійок.

Відповідно до розрахунку позивача, станом на 26.02.2024, за Кредитним договором існує заборгованість у загальній сумі 154507,24 дол. США, яка складається з: заборгованості по кредиту прострочена у розмірі 48 978,36 дол. США; заборгованості по процентах прострочена у розмірі 90 355,37 дол. США; заборгованості за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року у розмірі 15 173,51 дол. США.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Украгазбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по прострочених процентах у розмірі 90 355, 37 дол. США та заборгованості за несвоєчасне погашення процентів (3% річних) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року у розмірі 8 967,62 дол. США, суд першої інстанції виходив з того, що якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор, на власний розсуд, змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим, права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З ухваленням судом у 2010 році рішення про стягнення заборгованості, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та фактичного виконання ним грошового зобов`язання не відбулось, відтак, кредитор має право на стягнення з відповідача сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення до 23.02.2022 року, виходячи із розміру заборгованості за тілом кредиту.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення, в оскаржуваній частині, не відповідає.

У відповідності до положень ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України) .

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання

Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) дійшла висновку, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору.

На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні.

Встановлено, що між Відкритим акціонерним товариством акціонерним банком «Украгазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Украгазбанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №2203/1129 від 27 червня 2008 року, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 50 600,00 доларів США, на строк з 27.06.2008 по 26.06.2021, із сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 13,8% річних (відповідно до п.1.1 Кредитного договору), а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно з умовами Кредитного договору.

09 липня 2010 року АБ «Украгазбанк» звернувся до Пролетарського районного суду м.Донецька із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Пролетарського районного суду м.Донецька від 22 листопада 2010 року у справі №25084/10 позовні вимоги АБ «Украгазбанк», в особі Донецької філії АБ «Украгазбанк», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про вимоги про стягнення заборгованості, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 2203/1129 від 27.06.2008 року в розмірі 59146,69 доларів США, яка складається з: строкової заборгованості по кредиту у розмірі 43464,08 доларів США., простроченої заборгованості за кредитним договором у розмірі 5514,12 доларів США, заборгованості за простроченими процентами 9589,85 доларів США, нарахованих процентів за період з 01.05.2010 року по 31.05.2010 року у розмірі 578,64 доларів США, та пені у розмірі 32418,86 грн., шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором №867 від 27 червня 2008 року квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3 від 06.02.2003 року.

Стягнуто судові витрати в сумі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 грн., а всього 1820 гривень 00 копійок.

Отже, у справі, яка переглядається, кредитор, звернувшись у 2010 році до суду із позовом до ОСОБА_1 про дострокове погашення всієї заборгованості за кредитним договором на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, у зв`язку із чим право кредитора нараховувати передбачені договором проценти припинилось.

За таких обставин позовні вимоги про сплату процентів, які нараховані поза межами строку кредитного договору, є безпідставними, оскільки право Банку нараховувати проценти припинилось зі спливом строку дії кредитного договору, а тому колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції п.п. 3.1.4. та 3.1.7. п. 3.1. Кредитного договору № 2203/1129 від 27.06.2008 року, якими визначено строки та порядок нарахування процентів, зокрема, щодо повного виконання зобов?язань за цим Договором.

Разом з тим, у постанові Верховного Суду від 18 серпня 2021 року в справі № 201/15310/16 зазначено, що необхідно розмежовувати вимогу про стягнення боргу за основним зобов`язанням (actio in personam) та вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки (actio in rem).

18 вересня 2018 року Верховний Суд у складі Великої Палати (справа №921/107/15-г/16) прийшов до висновку, що чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з прийняттям судового рішення. Що ж стосується іпотеки, то вона має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання. Тобто, наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством.

Також, на думку колегії Великої Палати, звернення стягнення на предмет іпотеки є відмінною вимогою від вимоги про стягнення заборгованості, адже порядок задоволення вимог іпотекодержателя врегульовано спеціальною статтею 33 Закону України «Про іпотеку», а не загальними нормами Цивільного Кодексу, які регулюють відносини пов`язані з основним зобов`язанням.

На підставі цього суд зазначив, що застосування кредитором іншого законного засобу для захисту свого порушеного та не поновленого боржником належним чином права не є подвійним стягненням заборгованості.

Тобто, наявність судового рішення про стягнення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами, шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, не перешкоджає кредитору звернутися до суду з позовом про стягнення такої заборгованості із боржника, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового виснвоку про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Украгазбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по прострочених процентах у розмірі 10 168,49 доларів США, які було нараховано в межах строку кредитування (станом на 31 травня 2010 року) та правомірність нарахування яких визначена рішенням Пролетарського районного суду міста Донецька від 22 листопада 2010 року у справі №25084/10.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частиною другою ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Саме такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладений у постанові від 01.10.2014 року у справі №6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.05.2018 року у справі № 686/21962/15-ц.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12 від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц, якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі статті 1050 ЦК України. Разом з тим права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі №310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі №916/190/18.

Відтак, у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати та три відсотки річних від простроченої суми.

Позивач заявив вимоги про стягненя з ОСОБА_1 3% річних за час прострочення сплати процентів за користування кредитним коштами у період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, виходячи із простроченої суми процентів у розмірі 90 355,37 дол. США.

Оскільки, колегією суддів частково задоволено позовні вимоги щодо стягнення заборгованості по простроченим процентам, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних від суми заборгованості 10 168,49 дол. США, за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, у загальному розмірі 1 521,40 дол. США, виходячи із наступного розрахунку:

- період 12.03.2017 - 31.12.2017, кількість днів 295, сума боргу 10 168,49 дол. США, процентна ставка 3,000%, проценти 248,80 дол. США;

- період 01.01.2018 - 31.12.2018, кількість днів 365, сума боргу 10 168,49 дол. США, процентна ставка 3,000%, проценти 306,60 дол. США;

- період 01.01.2019 - 31.12.2019, кількість днів 365, сума боргу 10 168,49 дол. США, процентна ставка 3,000%, проценти 306,60 дол. США;

- період 01.01.2020 - 31.12.2020, кількість днів 366, сума боргу 10 168,49 дол. США, процентна ставка 3,000%, проценти 307,44 дол. США;

- період 01.01.2021 - 31.12.2021, кількість днів 365, сума боргу 10 168,49 дол. США, процентна ставка 3,000%, проценти 306,60 дол. США;

- період 01.01.2022 - 23.02.2022, кількість днів 54, сума боргу 10 168,49 дол. США, процентна ставка 3,000%, проценти 45,36 дол. США;

Всього 1 521,40 дол. США.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача простроченої заборгованості по процентам у розмірі 10 168,49 дол. США та заборгованості за несвоєчасне погашення процентів (3% річних) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у розміру 1 521,40 дол. США.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів скасовує рішення суду в оскаржуваній частині, на підставі п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 3376 ЦПК України, у зв`язку з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права та ухвалює нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ АБ «Украгазбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по прострочених процентах та заборгованості за несвоєчасне погашення процентів (3% річних) за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 року.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк», та збільшує цей розмірі з 26 485,15 грн до 32 003,60 грн, тобто пропорційно до задоволеної частини позовних вимог (72 735,45 грн (судовий збір сплачений за подання позовної заяви) х 44% (задоволені позовні вимоги у відсотковому співвідношенні) = 32 003,60 грн).

Крім того, з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Украгазбанк`підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 8 325,05 грн, тобто пропорційно до задоволених вимог (69 375,45 грн (судовий збір сплачений за подання апеляційної скарги) х 12% (задоволені вимоги апеляційної скарги у відсотковому співвідношенні до заявлених вимог) = 8 325,05 грн).

Керуючись ст. ст. 367, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» - задовольнити частково.

Заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 19 серпня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по прострочених процентах у розмірі 90 355, 37 дол. США та заборгованості за несвоєчасне погашення процентів (3% річних), за період з 12.03.2017 по 23.02.2022, у розмірі 8 967,62 дол. США - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по прострочених процентах та заборгованості за несвоєчасне погашення процентів (3% річних) задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» заборгованість по прострочених процентах у розмірі 10 168 (десять тисяч сто шістдесят вісім) доларів США 49 (сорок дев?ять) центів США та заборгованість за несвоєчасне погашення процентів (3% річних), за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, у розмірі 1 521 (одна тисяча п?ятсот двадцять один) доллар США 40 (сорок) центів США.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по прострочених процентах та заборгованості за несвоєчасне погашення процентів (3% річних) відмовити.

Заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 19 серпня 2024 року в частині розміру судових витрат, стягнутих з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк», змінити, збільшивши цей розмір з 26 485,15 гривень до 32 003 (тридцяти двух тисяч трьох) гривень 60 (шістдесяти) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Украгазбанк» судові витрати у справі, понесені на оплату судового збору за подання апеляційної скарги, у розмірі 8 325 (вісім тисяч триста двадцять п?ять) гривень 05 (п?ять) копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2024 року.

Головуючий:

Судді: