УХВАЛА

04 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 206/4992/21

провадження № 61-12735сво23

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача Фаловської І. М.,

суддів Грушицького А. І., Гулька Б. І., Крата В. І., Луспеника Д. Д., Синельникова Є. В., Червинської М. Є.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 01 грудня 2022 року у складі судді Поштаренко О. В. та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 липня 2023 року у складі колегії суддів: Максюти Ж. І., Барильської А. П., Зайцевої С. А., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовів

ОСОБА_2 у листопаді 2021 року звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70,7 кв. м, що є спільним сумісним майном його та ОСОБА_1 .

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 посилався на те, що він та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 04 квітня 2009 року, який було розірвано рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 29 листопада 2013 року.

Під час спільного проживання сторони придбали квартиру АДРЕСА_1 , яка є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому вважав за необхідне поділити її між ними в рівних частках, а саме визнати за ним право власності на 1/2 частку зазначеного майна.

ОСОБА_1 у грудні 2021 року звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати за нею право власності на 2/3 частки квартири АДРЕСА_2 .

На обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 посилалася на те, що з 04 квітня 2009 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано на підставі рішення суду.

08 травня 2009 року у них з відповідачем народився син, який є особою з інвалідністю та перебуває на її утриманні.

Під час перебування у зареєстрованому шлюбі сторони 17 лютого 2010 року придбали спірну квартиру, яку відповідач не мав наміру ділити з нею і обіцяв свою частку залишити сину.

Враховуючи те, що їх син не здатний до самообслуговування та у нього збільшується гіперактивність, відповідач не проживає разом з сином та не здійснює його догляд, а також не сплачує аліменти, ОСОБА_1 вважала, що існують підстави для відступу від рівності часток співвласників нерухомого майна, тому просила визнати за нею право власності на 2/3 частки спірної квартири.

Короткий зміст судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Самарський районний суд міста Дніпропетровська рішенням від 01 грудня 2022 року позов ОСОБА_2 задовольнив.

Визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 70,7 кв. м, що є спільним сумісним майном ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 відмовив.

Рішення місцевого суду мотивовано тим, що проживання дитини з матір`ю само по собі не є підставою для збільшення частки у майні одному з подружжя; ОСОБА_1 не довела наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірної квартири.

Врахувавши принцип рівності часток подружжя у спільному майні, місцевий суд дійшов висновку про задоволення первісних позовних вимог та про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 13 липня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишив без задоволення, а рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 01 грудня 2022 року залишив без змін.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що задовольняючи первісні позовні вимоги та відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірна квартира, яка була придбана подружжям у період шлюбу, є їх спільною сумісною власністю, частки сторін є рівними, а підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна відповідно до частини третьої статті 70 СК України відсутні.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У серпні 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 01 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 липня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі як на підставу оскарження судових рішень заявник посилається на пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а саме, що судами першої та апеляційної інстанцій застосовано норми статей 70, 71 СК України без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 344/5539/17.

Також зазначає, що суди не дослідили докази, а саме довідку ЛКК № 576, згідно з якою ОСОБА_3 , 2009 року народження, є інвалідом дитинства (підгрупа А) з 30 жовтня 2013 року, дитина потребує постійного прийому медичних препаратів для проведення корекції когнітивних розладів, проведення лікування в умовах профільного стаціонарного відділення та амбулаторно, постійної логопедичної та психологічної корекції. Наявні у матеріалах справи докази підтверджують, що ОСОБА_2 не в повному обсязі виконує судові накази про стягнення аліментів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка під час розгляду справи судом першої інстанції становила 11 033,80 грн та 22 752 грн, що є самостійною підставою для збільшення частки ОСОБА_1 при поділі майна подружжя.

Відзив на касаційну скаргу не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Верховний Суд ухвалою від 18 жовтня 2023 року відкрив провадження у цій справі та витребував її матеріали із Самарського районного суду міста Дніпропетровська.

Справа № 206/4992/21 надійшла до Верховного Суду 30 листопада 2023 року.

Верховний Суд ухвалою від 03 вересня 2024 року справу призначив до судового розгляду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду в кількості п`яти суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у зв`язку з необхідністю відступлення від висновків щодо застосування норм статті 70 СК України, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 листопада 2023 року у справі № 521/11825/20 (провадження № 61-3341св23), згідно з якою наявність заборгованості зі сплати аліментів не є підставою для відступу від рівності часток у спільному майні подружжя.

У справі № 521/11825/20 розглядався спір про поділ спільного сумісного майна подружжя, визнання права власності. У позові зазначено, що відповідач не виконує рішення суду, не сплачує коштів на утримання дитини, яка є інвалідом, та станом на 01 липня 2020 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 62 500 грн, а тому позивач вважала, що є підстави для відступу від рівності часток під час поділу майна подружжя та визнання за нею права власності на 3/4 частини спірної квартири. Верховний Суд погодився з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, які, частково задовольняючи позов, керувалися тим, що спірна квартира придбана сторонами у період перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя, а тому є їх спільною сумісною власністю, та зробили висновок, що наявні правові підстави для поділу квартири шляхом визнання за кожною із сторін права власності на 1/2 її частку, що відповідає положенням частини першої статті 70 СК України. Також касаційний суд погодився з тим, що проживання дитини з матір`ю, існування у батька заборгованості зі сплати аліментів, з огляду на встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини та положення статті 70 СК України, самі по собі не є підставою для збільшення частки одного з подружжя. Наявність інших обставин, за яких можливе відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі спірного майна, позивачем не доведено. Верховний Суд вважав, що у разі подальшої несплати відповідачем аліментів, позивач не позбавлена можливості у порядку статті 190 СК України укласти договір про припинення права на аліменти у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо).

Водночас колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 грудня 2018 року у справі № 456/828/17 (провадження № 61-252св17) зазначила про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя, у зв`язку з ухиленням відповідача від виконання прямих батьківських обов`язків з утримання дитини, а саме наявністю заборгованості за аліментами.

Під час вирішення спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами другою, третьою статті 70 СК України, в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але й інші обставини.

Також за обставин пред`явлення позовних вимог про поділ спільного майна подружжя колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду погодилася із висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для відступу від засад рівності часток подружжя у зв`язку із існуючою заборгованістю за аліментами, про що зазначила у постанові від 01 грудня 2021 року у справі № 459/1995/15-ц (провадження № 61-18144св20).

Подібних висновків дійшла колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постановах від 01 грудня 2021 року у справі № 344/5539/17 (провадження № 61-12286св20) та від 30 листопада 2022 року у справі № 373/185/21 (провадження № 61-21464св21).

На думку колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, під час вирішення спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, наявність обставини щодо ухилення відповідача від виконання прямих батьківських обов`язків з утримання дитини, а саме наявність заборгованості за аліментами, є підставою для відступлення від засад рівності часток подружжя відповідно до частин другої, третьої статті 70 СК України.

Необхідність відступлення від висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 листопада 2023 року у справі № 521/11825/20 (провадження № 61-3341св23), викликана відмінним підходом щодо тлумачення статті 70 СК України в частині обставин, які дають підстави для відступлення від засад рівності часток подружжя при поділі майна у судовому порядку, зокрема наявності у відповідача заборгованості за аліментами.

У частині другій статті 403 ЦПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у державі. Єдність

у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.

Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

З урахуванням наведеного, справа підлягає прийняттю до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

З огляду на вказане справа розглядатиметься Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду справу № 206/4992/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 01 грудня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 13 липня 2023 року.

Призначити справу № 206/4992/21 до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. М. Фаловська

Судді А. І. Грушицький

Б. І. Гулько

В. І. Крат

Д. Д. Луспеник

Є. В. Синельников

М. Є. Червинська