Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 червня 2024 року місто Луцьк
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Шевчук Л. Я.,
суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,
секретар с/з Трикош Н. І.,
розглянувши заяву представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» про визнання незаконним призупинення дії трудового договору, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, за апеляційною скаргою Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2024 року,
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2024 року у цій справі позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Ухвалено визнати незаконним призупинення Державним підприємством «Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» дії трудового договору з ОСОБА_1 , оформлене наказами № 5-к від 25 березня 2022 року «Про призупинення дії трудового договору» та № 7-к від 22 квітня 2022 року «Про призупинення трудового договору».

Стягнуто з ДП «Волинський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» () в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 28 березня 2022 року по 01 грудня 2022 року в розмірі 129 72,32 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Волинського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року у цій справі апеляційну скаргу ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» залишено без задоволення, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2024 року у цій справі залишено без змін.

01 травня 2024 року представник позивачки ОСОБА_1 адвокат Місюк Р. П. подав апеляційному суду заяву, у якій просить ухвалити додаткове судове рішення у справі про стягнення з ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» в користь позивачки ОСОБА_1 15 000 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційний суд дійшов висновку, що заяву представника позивачки ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення слід задовольнити частково.

Згідно із пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Апеляційний суд не вбачає необхідності у виклику сторін в судове засідання для вирішення питання про постановлення додаткового судового рішення.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції повинна містити зазначення розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як передбачено частинами 1, 13 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Постановою Волинського апеляційного суду від 30 квітня 2024 року апеляційну скаргу ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» залишено без задоволення, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 січня 2024 року у цій справі залишено без змін.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами (частина 1, 2 статті 137 ЦПК України).

Частина 4 статті 137 ЦПК України визначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Стороною позивача апеляційному суду надано договір про надання правничої допомоги від 05 квітня 2024 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № 05 від 05 квітня 2024 року на суму 15 000 грн, акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги від 05 квітня 2024 року від 08 квітня 2024 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1293, ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АС № 1083765 від 08 квітня 2024 року.

08 травня 2024 року на адресу апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання представника ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації», в якій він просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення та у разі неможливості відмовити у задоволенні заяви, просить зменшити витрати на правову допомогу, оскільки, на думку представника відповідача, розмір витрат на правову допомогу є необґрунтованим та не відповідає критеріям співмірності, в зв`язку з чим просить зменшити розмір витрат на правову допомогу.

Відповідно до частин 5, 6 статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.

При визначенні розміру витрат на правову допомогу апеляційний суд враховує складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг і виконаних ним робіт (підготовка відзиву на апеляційну скаргу, участь у двох судових засіданнях), принципи співмірності та розумності, а також враховує конкретні обставини справи, а тому доходить висновку про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу і стягнення з відповідача ДП «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» в користь позивачки ОСОБА_1 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 133, 137, 270, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення у цій справі задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Львівський науково-виробничий центр стандартизації, метрології та сертифікації» в користь позивачки ОСОБА_1 7 000 (сім тисяч) грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Судді