Справа№751/9928/24
Провадження №2/751/2151/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2024 року місто Чернігів

Суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова Діденко А. О.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до « ОСОБА_2 », « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 », «Перепелиця Віка», «Кобиж Марина», « ОСОБА_5 » про спростування недостовірних відомостей,

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до « ОСОБА_2 », « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 », « ОСОБА_6 », « ОСОБА_7 », « ОСОБА_5 » про спростування недостовірних відомостей.

Вивчивши дану позовну заяву та додані документи, доходжу висновку, що у відкриті провадження слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Суд зазначає, що цивільні справи передбачають або вирішення певного правового спору про цивільне право особи у порядку позовного провадження, або передбачають вирішення певних окремих категорій справ («інші справи, передбачені законом»), які безпосередньо закріплені в нормах ЦПК України (зокрема справи окремого та наказного провадження, справи про видачу дозволу на виконання рішень третейських судів та інше).

Подана ОСОБА_1 заява хоча й має назву «позовна заява про спростування недостовірних відомостей», проте вона не може бути визнана позовною заявою чи будь-яким іншим процесуальним документом у розумінні ЦПК України.

Вимоги до позовної заяви викладені у статті 175 ЦПК України, а вимоги до документів, що додаються до неї, - у статті 177 ЦПК України.

Проте жодним із вказаним у цих статтях вимогам заява ОСОБА_1 не відповідає. Зокрема, не зазначені повне найменування та ім`я сторін, їх місцезнаходження та місце проживання чи перебування, поштовий індекс, відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; не конкретизований зміст позовних вимог до кожного з відповідачів, спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; не викладені обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до кожного з відповідачів, та не зазначенні докази, що підтверджують вказані обставини; відсутні перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; відсутнє підтвердження позивача про те, що нею не подано інших позовів до цих відповідачів з тим самим предметом та з тих самих підстав; не додані доказ надсилання відповідачам копій поданих до суду документів; не додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, тощо.

Відтак вимога ОСОБА_1 , вказана у заяві, яка не є позовною заявою, не свідчить про існування спору про цивільне право та одночасно не належить до інших справ, що передбачені ЦПК України як такі, що підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Верховний Суд у постанові від 06 липня 2022 року в справі № 203/3236/19 зазначив, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Таку правову позицію висловлено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 800/559/17, від 03 квітня 2018 року у справі № 9901/152/18 та від 30 травня 2018 року у справі № 9901/497/18.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Отже, враховуючи вищезазначене, у відкритті провадження слід відмовити.

Відсутність наведення в позовної заяві відомостей про фактичні обставини, що визначають зміст спірних правовідносин, які зумовлюють порушення певних цивільних прав позивача, а також відсутність відомостей про спосіб захисту прав, про який просить позивач, та про осіб, які, на думку позивача, порушили його права, унеможливлює відкриття провадження у справі за правилами цивільного судочинства.

Відмовляючи у відкритті провадження з цієї підстави, на виконання ч. 5 ст. 186 ЦПК України суд роз`яснює ОСОБА_1 , що розгляд її заяви у нинішній редакції (за відсутності обов`язкових відомостей про учасників справи, без конкретизації змісту позовних вимог, без викладення обставин, якими вона обґрунтовує свої вимоги до кожного з відповідачів тощо) не підлягає судовому розгляду взагалі.

Також суд роз`яснює позивачу, що вона має право звернутися до суду за захистом своїх прав в порядку цивільного судочинства у тому разі, якщо в позовній заяві буде наведено обґрунтування порушення її цивільного права, вказано докази такого порушення, наведено відомості про конкретний спосіб захисту цивільного права та про особу, яка порушила таке цивільне право (відповідач у справі), згідно з правилами територіальної, інстанційної та юрисдикційної підсудності, визначеними статтями 19-32 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 2, 19, п. 1 ч. 1 ст. 186, ст.ст. 188, 353, 354 ЦПК України -

Постановив:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до « ОСОБА_2 », « ОСОБА_3 », « ОСОБА_4 », « ОСОБА_6 », « ОСОБА_7 », « ОСОБА_5 » про спростування недостовірних відомостей.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А. О. Діденко