Справа № 204/9270/24
Провадження № 2/204/3718/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Дніпро

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

за участю секретаря судового засідання Романюк М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 38 859,14 грн., моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн., витрати по оплаті послуг судового експерта у розмірі 6 000,00 грн. а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 19 червня 2024 року у м. Дніпрі, на перехресті вул. Діамантна та вул. Танцюрина Балка (попередня назва вул. Юдіна), відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Skoda Octavia A5, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля BMW X1, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , яка рухаючись по другорядній дорозі по вул. Діамантна, на перехресті нерівнозначних доріг, не дала дорогу автомобілю Skoda Octavia A5, номерний знак НОМЕР_1 , який рухався по головній дорозі по вул. Танцюрина Балка, чим порушила п. 16.11 ПДР України, а також вимоги дорожнього знаку 2.1 «дати дорогу», який встановлений по вул. Діамантна перед перехрестям та здійснила зіткнення. Внаслідок ДТП належний позивачу на праві власності транспортний засіб Skoda, номерний знак НОМЕР_1 , отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків позивачу. ДТП сталась з вини водія автомобіля BMW X1, номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 , на місці ДТП було складено європротокол. Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована на момент ДТП за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220475228 від 20 квітня 2024 року у ПрАТ «СК «ВУСО». З метою визначення розміру завданого матеріального збитку внаслідок даного ДТП позивач звернувся до незалежного судового експерта-автотоварознавця ОСОБА_3 . Згідно із складеним судовим експертом Висновком № 9873 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 10 липня 2024 року, вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Skoda, номерний знак НОМЕР_1 , з урахуванням зносу становить 55 406,86 грн. а вартість відновлювального ремонту без урахування зносу складає 94 353,92 грн. Витрати по складанню даного висновку склали 6 000,00 грн. Загальна вартість ремонту автомобіля Skoda, номерний знак НОМЕР_1 , склала 94 266,00 грн., що підтверджується документами з СТО. ПрАТ «СК «ВУСО» сплатила на користь позивача страхове відшкодування у загальному розмірі 55 406,86 грн. Тобто, загалом ПрАТ «СК «ВУСО» був сплачений весь розмір визначеного матеріального збитку з урахування зносу згідно висновку № 9873 від 10 липня 2024 року у розмірі 55 406,86 грн., що відповідає положенням статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Разом з цим, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Зазначив, що позивач має право на стягнення із відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди, яка є різницею між належним розміром страхового відшкодування (55 406,86 грн.) та вартістю ремонту автомобіля (94 266,00 грн.), що є реальними збитками (витратами) позивача в розумінні положень ст.ст. 22 та 1192 ЦК України та становить 38 859,14 грн. Крім того зазначив, що внаслідок вищевказаної ДТП позивачу була заподіяна моральна шкода, що полягає в душевних стражданнях. В результаті ДТП та того, що був суттєво пошкоджений автомобіль позивача, в нього виникли психотравматичні фактори, які призвели до погіршення здоров`я, депресії, порушення сну. Позивач втратив душевний спокій, тому що повинен був витрачати додатковий час, змінювати плани та відволікатися від своїх звичайних занять і роботи для врегулювання ситуації навколо ДТП. Тобто, ДТП, яка виникла не з вини позивача, а з вини відповідача, позбавила позивача ряду немайнових благ та примусила докласти додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи глибину емоційних переживань у зв`язку з ДТП і ушкодженням майна та здоров`я, вагу заподіяної душевної травми, з урахуванням того, що в результаті ДТП суттєво був пошкоджений автомобіль позивача, розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в сумі 20 000,00 грн. Крім того, позивач також поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. У зв`язку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 24 вересня 2024 року у вказаній справі було відкрито провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 24 вересня 2024 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви з додатками.

29 жовтня 2024 року від представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_4 до суду надійшли письмові пояснення по справі, в яких представник відповідача зазначив, що відповідач позовні вимоги не визнає з огляду на наступне. За позицією позивача розмір матеріальної шкоди складає 38 859,14грн. та є різницею між страховою виплатою та вартістю ремонту автомобіля. Однак, разом з цим, максимальний розмір страхового відшкодування повинен складати 160 000,00 грн. або 80 000,00 грн. (у разі оформлення європротоколу без участі уповноважених працівників Національної поліції України). На долучених до позовної заяви фотографіях видно наявність уповноважених представників Національної поліції України, що дає підстави для висновку, що розмір страхового відшкодування в даному випадку повинен становити 160 000,00 грн. Але, звертаючись до страхової компанії, з заявою про здійснення страхового відшкодування, позивач не просив здійснити страхову виплату в межах максимально встановлених законодавством розмірах, а просив про виплату страхового відшкодування лише у розмірі 55 406,86 грн. В той же час, в матеріалах справи відсутні докази відмови страхової компанії у здійсненні страхового відшкодування у розмірах, встановлених висновком експерта. Також, відсутні докази проведення експертизи самою страховою компанією. Таким чином вважає, що позивачем не вжито заходів щодо отримання від страхової компанії відшкодування відповідно в межах встановлених лімітів страхового відшкодування. Також просив звернути увагу, що подія ДТП мала місце 19 червня 2024 року, в той час як автотоварознавча експертиза проведена 10 липня 2024 року, тобто майже через місяць після ДТП. Також, у висновку відсутні будь-які посилання, що матеріальний збиток нанесений власнику транспортного засобу позивача саме внаслідок ДТП, яке мало місце 19 червня 2024 року. Наданий позивачем електронний європротокол не містить будь-яких записів про наявність пошкоджень транспортних засобів. Так само долучені до матеріалів справи фотокопії (до європротоколу) не дають можливості визначити, які саме пошкодження настали внаслідок ДТП, яка мала місце 19 червня 2024 року. Також, відсутня схема ДТП, з якої можливо було б встановити обставини його вчинення та можливий характер пошкоджень. У зв`язку з цим вважає, що відсутні належні та допустимі докази на підтвердження розміру матеріальних збитків, які настали внаслідок ДТП, що сталося 19 червня 2024 року. Також вважає, що позивачем придбані зайві деталі, без реальної потреби, пов`язаної з ДТП (ліва фара та ліва протитуманна фара не були зазначені серед пошкоджених частин. Також, до позовної заяви надано платіжний документ на суму 3 370,00 грн. (тюнінгована накладка переднього бампера), датований 26 травня 2024 року, в той час як ДТП мало місце 19 червня 2024 року, що виключає пов`язаність даного придбання, здійсненого позивачем, з дорожньо-транспортною пригодою. Згідно європротоколу відсутні відомості про наявність вини в діях відповідача під час настання ДТП. Крім того, на переконання відповідача, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, як відсутні і докази завдання позивачу моральної шкоди. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, то відповідач вважає, що сума витрат на професійну правову допомогу в розмірі 15 000,00 грн. є суттєво завищеною та не відповідає критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Враховуючи наявність правових підстав для відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, вважає, що відсутні і підстави для покладення на відповідача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у даній справі.

Також, 29 жовтня 2024 року від представника позивача ОСОБА_5 до суду надійшла відповідь на письмові пояснення відповідача, в якій зазначено наступне. У зв`язку із тим, що згідно зі ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова компанія відшкодовує витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу, то загальна сума страхового відшкодування склала 55 406,86 грн., відповідно до Висновку № 9873 від 10 липня 2024 року. А тому, вимагати від страхової компанії більшої суми, ніж визначена судовим експертом у висновку № 9873 від 10 липня 2024 року з урахуванням зносу, у позивача не було жодних правових підстав. Розмір страхової виплати законодавчо обмежений, так як страхова компанія не компенсує розмір зносу транспортного засобу. При відшкодуванні шкоди страхова компанія повинна відшкодувати збиток, який повинен бути розрахований у відповідності до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а якщо це відшкодування повністю не покриває відновлювальний ремонт, то різницю повинен відшкодувати винуватець. Крім того, зазначив, що ДТП відбулась 19 червня 2024 року, огляд пошкодженого автомобіля експертом відбувся 28 червня 2024 року, а складений даний Висновок був 10 липня 2024 року, а тому в цьому немає жодних невідповідностей чи суперечностей. Твердження відповідача про те, що є розбіжності і придбання позивачем зайвих деталей без реальної потреби, пов`язаної із ДТП, не відповідає дійсності і є хибною думкою. Фара ліва та ліва протитуманна фара були пошкоджені в цьому ДТП, а тому під час ремонту це було виявлено і вони потребували заміни, позивач був змушений придбати їх і замінити. Тюнінгована накладка переднього бампера також була ушкоджена, експерт у своєму висновку зазначив про її ушкодження, на фотознімках також видно ушкодження даної деталі. Вартість даної деталі в експертизі складає 3 490,00 грн., в той же час позивач її придбав за 3 370,00 грн., тобто ціна навіть нижча, ніж експерт порахував в експертизі. У експерта вказано ушкодження підсилювача фари правої та кріплення фари, а в документах по ремонту дані деталі мають назву кронштейн фари правої та площадка кріплення правої фари. Що стосується кронштейну правого бамперу, то експертом зазначено, що бампер передній має пошкодження місць кріплень і потребує заміни, в калькуляції дана деталь зазначена також. Також наполягав на тому, що вимога позивача про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. ґрунтується на положеннях ст. 23 та ст. 1167 ЦК України, внаслідок вищевказаної ДТП позивачу була заподіяна моральна шкода, що полягає в душевних стражданнях. Крім того, факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. підтверджується документально.

Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами.

Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 19 червня 2024 року, о 12.45 год., у м. Дніпрі, на перехресті вул. Діамантна та вул. Танцюрина Балка (попередня назва вул. Юдіна), відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Skoda Octavia A5, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля BMW X1, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що визнавалось сторонами у заявах по суті справи, а також підтверджується заявою про виплату страхового відшкодування від 19 червня 2024 року (а.с. 13), фотознімками з місця ДТП (а.с. 9 (зворотній бік) -10) та електронним європротоколом № В989972D72569 від 19 червня 2024 року (а.с. 9).

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обом транспортним засобам були спричинені механічні пошкодження.

Обидва транспортні засоби Skoda Octavia A5, номерний знак НОМЕР_1 , та BMW X1, номерний знак НОМЕР_2 , на час скоєння ДТП у розумінні пункту 1.7 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961 від 01.07.2004 року (надалі Закону № 1961) були забезпеченими (тобто їх володільці застрахували свою цивільно-правову відповідальність).

У пункті 33.2 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004 року (надалі Закон № 1961-IV) закріплено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди за участю лише забезпечених транспортних засобів, за умови відсутності травмованих (загиблих) людей, а також за згоди водіїв цих транспортних засобів щодо обставин її скоєння, за відсутності у них ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, ці водії мають право спільно скласти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. У такому разі водії транспортних засобів після складення зазначеного в цьому пункті повідомлення мають право залишити місце дорожньо-транспортної пригоди та звільняються від обов`язку інформувати відповідні підрозділи Національної поліції про її настання. У разі оформлення документів про дорожньо-транспортну пригоду без участі уповноважених на те працівників відповідних підрозділів Національної поліції розмір страхової виплати за шкоду, заподіяну майну потерпілих, не може перевищувати максимальних розмірів, затверджених Уповноваженим органом за поданням МТСБУ, що діяли на день настання страхового випадку.

Водії ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовились від оформлення працівниками поліції дорожньо-транспортної пригоди, вирішили скористатись правом складання «європротоколу», у зв`язку з чим було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду.

З електронного європротоколу № В989972D72569 від 19 червня 2024 року вбачається, що винним у ДТП себе визнала водій автомобіля BMW X1, номерний знак НОМЕР_2 , - ОСОБА_2 «обставини ДТП» зазначено, що ДТП сталось під час порушення водієм ОСОБА_6 знаку переваги руху або червоного світла.

При цьому, станом на дату ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля BMW X1, номерний знак НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_2 , була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 220475228, строк дії договору з 00.00 год. 21 квітня 2024 року по 00.00 год. 20 квітня 2025 року включно, розмір франшизи 0,00 грн. (а.с. 12).

Власником пошкодженого 19 червня 2024 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля Skoda Octavia A5, номерний знак НОМЕР_1 , якому протиправними діями ОСОБА_2 були спричинені механічні пошкодження, є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с. 11).

Того ж дня, тобто 19 червня 2024 року, ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» з заявою відповідно до статті 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про виплату йому страхового відшкодування (а.с. 13).

Крім того, з метою визначення розміру матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, 28 червня 2024 року ОСОБА_1 звернувся з відповідною заявою до експерта-автотоварознавця ОСОБА_3 та цього ж дня експерт-автотоварознавець ОСОБА_3 оглянув пошкоджений внаслідок ДТП транспортний засіб Skoda Octavia A5, номерний знак НОМЕР_1 , про що склав «Акт огляду ТЗ» (а.с. 23).

Згідно з висновком № 9873 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 10 липня 2024 року, складеним експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 , вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Skoda Octavia A5, номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого у наслідок ДТП, становить 55 406,86 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia A5, номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого у наслідок ДТП, становить 94 353,92 грн. (а.с. 19-34).

При цьому, згідно з пунктами 2.3, 2.4 розділу ІІ Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 року № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 року № 1335/5/1159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395, вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості); вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в частині 1 ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання.

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Статтею 6 Закону № 1961-IV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

При цьому, у статті 29 Закону № 1961-IV закріплено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

12 липня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» з заявою, в якій просив провести виплату страхового відшкодування за пошкоджений в ДТП автомобіль Skoda, номерний знак НОМЕР_1 , згідно висновку № 9873 від 10 липня 2024 року, складеного судовим експертом ОСОБА_3 у розмірі 55 406,86 грн. (а.с. 14).

Тобто, у вищевказаній заяві від 12 липня 2024 року ОСОБА_1 просив здійснити йому виплату страхового відшкодування у розмірі, який був визначений у висновку експерта № 9873 від 10 липня 2024 року, як вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Skoda Octavia A5, номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого у наслідок ДТП, а саме з урахуванням фізичного зносу, що повністю відповідає приписам статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Суд вважає за необхідне звернути увагу відповідача на те, що спеціальні норми Закону № 1961-IV обмежують розмір шкоди (збитків) (як оціненої, так і фактичної), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

У зв`язку з викладеним суд не приймає до уваги наведені у письмових поясненнях твердження сторони відповідача про те, що звертаючись до страхової компанії, позивач не вжив всіх заходів для отримання від страхової компанії відшкодування в максимально встановленому Законом розмірі.

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» подія ДТП, що мала місце 19 червня 2024 року, була визнана страховим випадком.

Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» виплату страхового відшкодування було здійснено на підставі висновку № 9873 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 10 липня 2024 року та сплачено на користь ОСОБА_1 55 406,86 грн., а саме: 01 серпня 2024 року сплачено 46 255,01 грн., 27 серпня 2024 року здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 5 442,01 грн. та 04 вересня 2024 року здійснено доплату у розмірі 3 709,84 грн., що підтверджується відповіддю ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» № 1689 від 04 вересня 2024 року (а.с. 18) та відповідними підтвердженнями про зарахування коштів на рахунок (а.с. 15-17).

Таким чином, суд вважає встановленим, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» виплата позивачу страхового відшкодування була здійснена у повній відповідності до вимог законодавства України, з урахуванням положень статті 29 Закону № 1961-IV.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд виходить з того, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином суд вважає, що відповідач ОСОБА_2 , яка керувала джерелом підвищеної небезпеки транспортним засобом BMW X1, номерний знак НОМЕР_2 , та з вини якої сталось ДТП, має відшкодувати позивачу ОСОБА_1 шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вже було зазначено вище, згідно з висновком № 9873 від 10 липня 2024 року, складеним експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 , вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia A5, номерний знак НОМЕР_1 , пошкодженого у наслідок ДТП, становить 94 353,92 грн.

В свою чергу, позивач у позовній заяві зазначив, що його реальні витрати по проведенню відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia A5, номерний знак НОМЕР_1 , склали 94 266,00 грн., тобто менше, ніж було зазначено у вищевказаному висновку експерта, на підтвердження чого надав відповідні видаткові накладні, акти виконаних робіт та квитанції (а.с. 36-40).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Представник відповідача у письмових запереченнях по справі хоча і заперечував щодо розміру відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia A5, номерний знак НОМЕР_1 , та відповідності отриманих автомобілем внаслідок ДТП пошкоджень і придбаних для його відновлення деталей, однак при цьому, не надав суду будь-яких інших належних та допустимих доказів на підтвердження іншого розміру завданого власнику автомобіля Skoda Octavia A5, номерний знак НОМЕР_1 , матеріального збитку, ніж той, що заявлений позивачем до стягнення. Клопотань про призначення по справі судової транспортно-товарознавчої експертизи з метою спростування заявленого позивачем розміру завданого внаслідок ДТП матеріального збитку стороною відповідача заявлено не було.

Враховуючи ненадання стороною відповідача достовірних та допустимих доказів на підтвердження розміру завданої позивачу шкоди, усі наведені ним заперечення щодо замінених під час проведення відновлювального ремонту деталей та агрегатів на автомобілі позивача, судом до уваги не беруться та відхиляються як недоведені та такі, що спростовуються наявним в матеріалах справи доказами.

При розгляді даної справи суд виходить з того, що в обґрунтування заперечень проти позову та підтвердження перед судом наведених обставин, відповідачем не надано суду жодного належного, допустимого та переконливого доказу. Усі заперечення відповідача зводяться лише до його незгоди та невизнання обставин наведених позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог. При цьому, обов`язок доведення перед судом переконливості своєї позиції покладається у рівній мірі як на позивача так і на відповідача. Саме тому, оцінюючи у сукупності наявні в матеріалах справи докази та повідомлені сторонами суду обставини, суд вважає переконливішою позицію позивача, оскільки вона підтверджена відповідним доказами, в той час як позиція відповідача ґрунтується виключно на запереченнях та припущеннях, та не підтверджена відповідним засобами доказування.

При цьому, суд зазначає, що кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог або заперечень.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки суд розглядає справи виключно в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних в матеріалах справи доказів, суд вважає встановленим та доведеним, що реальні витрати позивача по проведенню відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia A5, номерний знак НОМЕР_1 , склали 94 266,00 грн.

Враховуючи виплату Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» позивачу страхового відшкодування за шкоду, завдану майну, у розмірі 55 406,86 грн., суд приходить до висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода, завдана пошкодженням транспортного засобу у розмірі 38 859,14 грн. (94 266,00 грн. - 55 406,86 грн. = 38 859,14 грн.), а отже позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню.

Крім того, згідно приписів ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками, серед іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Так, судом встановлено, що за складання експертом-автотоварознавцем ОСОБА_3 . Висновку № 9873 за результатами проведення експертного автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ від 10 липня 2024 року позивачем ОСОБА_1 було сплачено 6 000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 9873 від 28 червня 2024 року (а.с. 35).

Враховуючи наведені положення законодавства та приймаючи до уваги те, що позивач для відновлення своїх порушених прав зазнав додаткових витрат, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 слід також стягнути витрати, пов`язані з залученням експерта у розмірі 6 000,00 грн., а отже позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині також підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 20 000,00 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною 2 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає:1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням суті позовних вимог, характеру дій особи, яка спричинила шкоду, фізичних та моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

У статті 1167 ЦК України зазначені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду: моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті; моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Стаття 23 ЦК України, передбачає можливість відшкодування моральної шкоди завданої особі внаслідок пошкодження її майна, тобто майна власником якого є ця особа.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є особою, яка потерпіла внаслідок винних дій ОСОБА_2 , яка скоїла дорожньо-транспортну пригоду та пошкодила майно позивача автомобіль Skoda Octavia A5, номерний знак НОМЕР_1 , якому протиправними діями ОСОБА_2 були спричинені механічні пошкодження. Вказаний автомобіль належить позивачу на праві приватної власності.

За таких обставин суд вважає, що позивач як власник пошкодженого майна має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди, яка виразилася у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв`язку із пошкодженням належного йому автомобіля.

Визначаючи розмір заподіяної позивачу моральної шкоди суд враховує те, що ДТП, внаслідок якого майно позивача - автомобіль Skoda A5, номерний знак НОМЕР_1 , був пошкоджений, сталось з вини ОСОБА_2 , після ДТП позивач був вимушений докласти додаткових зусиль для організації свого життя, у зв`язку з цим змінився звичний уклад його життя, він зазнав вимушених змін, докладав зусилля для відновлення попереднього стану, зазнав негативних емоцій та стресу, які знаходяться в причинному зв`язку з подією ДТП та протиправними діями ОСОБА_2 .

Враховуючи встановлені обставини, виходячи з засад розумності, справедливості та об`єктивності суд вважає, що розмір завданої позивачу моральної шкоди пред`явлений до стягнення є завищеним та не доведеним, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню зі стягненням з відповідача 1 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 правничу допомогу у вказаній справі надавав адвокат Константинов Р.Д., що підтверджується ордером серії АЕ № 1310503 від 16 серпня 2024 року (а.с. 45) та договором про надання правничої допомоги № 07/08/24 від 07 серпня 2024 року (а.с. 41).

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно роз`яснень, наведених у п. 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року №10 визначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді регламентовано ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

07 серпня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Константиновим Р.Д. було укладено Додатковий договір № 1 до договору про надання правничої допомоги № 07/08/24, в якій сторони договору обумовили, що за надані адвокатом послуги клієнт сплачує адвокату винагороду (гонорар), який становить 15 000,00 грн. (а.с. 42).

20 вересня 2024 року між ОСОБА_1 та адвокатом Константиновим Р.Д. було підписано акт про надання правничої допомоги № 1 до договору про надання правничої допомоги № 07/08/24 від 07.08.2024 р. та додаткового договору № 1 від 07.08.2024 р. (а.с. 43).

На підтвердження оплати наданих адвокатом послуг з надання правничої допомоги позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 07/08/24-1 від 07 серпня 2024 року (а.с. 44).

Позивач дійсно отримав правову допомогу від адвоката Константинова Р.Д., а тому не викликає сумнівів, що позивачем понесені витрати на правничу допомогу у справі.

Разом з цим, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з цим, згідно з ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

У поданих до суду 29 жовтня 2024 року письмових поясненнях по справі представник відповідача ОСОБА_4 наполягав на тому, що вартість правничої допомоги є очевидно завищеною, непропорційною ціні позову та не співмірною зі складністю даної справи.

Враховуючи подання представником відповідача клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, з урахуванням складності даної справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з конкретних обставин справи, суд вважає, що зазначена позивачем вартість та обсяг виконаної адвокатом роботи у розмірі 15 000,00 грн. є завищеними та належним чином не обґрунтованими, що суперечить принципу пропорційності розподілу судових витрат.

Суд вирішуючи питання про розмір витрат на правову допомогу виходить з того, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, відшкодовуються лише ті витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, вартість послуг з вивчення наданих документів, надання консультації з приводу можливих судових перспектив, аналізу судової практики, складання позовної заяви та підготовки і подання до суду процесуальних документів є очевидно завищеними та такими, що не відповідають складності виконаних адвокатом робіт.

Щодо зазначеної в акті про надання правничої допомоги № 1 від 20 вересня 2024 року послуги з участі в судових засіданнях, представлення і захисту прав та інтересів клієнта в суді, то суд вважає за необхідне звернути увагу, що така послуга адвокатом позивачу фактично взагалі не надавалась, оскільки, як вже було зазначено вище, розгляд даної справи проводився судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи викладене, з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи, керуючись принципами співмірності та розумності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат, а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, заявленої у справі ціни позову та значення справи для сторін, суд вважає за необхідне зменшити їх розмір та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 5 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а отже вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають частковому задоволенню.

Оцінюючи у сукупності усі інші аргументи сторін, наведені ними в обґрунтування своїх вимог або заперечень, суд до уваги їх не бере, оскільки вони не відносяться до предмета спору та є явно необґрунтованими.

Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (у мінімальному розмірі для позовних вимог майнового характеру).

На підставі ст.ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 6, 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та керуючись ст.ст. 2, 4, 81, 82, 133-137, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 ) матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 38 859,14 грн. (тридцять вісім тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень, 14 копійок), в рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000,00 грн. (одна тисяча гривень, 00 копійок) та вартість послуг, пов`язаних з залученням експерта у розмірі 6 000,00 грн. (шість тисяч гривень, 00 копійок), що разом становить 45 859,14 грн. (сорок п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят дев`ять гривень, 14 копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 ), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень, 20 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень, 00 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез