Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1270/24 Головуючий у 1-й інст. Тимошенко А. О.
Категорія 72 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

за участю секретаря

судового засідання Кузьменко А.О

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу №283/1270/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 19 липня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Тимошенка А.О.

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив розірвати, укладений між ним та відповідачкою шлюб, який зареєстрований Малинським районним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Житомирській області від 14 лютого 2017 року за актовим записом №14.

На обґрунтування позову вказував, що їх подружні відносини з відповідачкою фактично розірвані, спільного господарства вони не ведуть, шлюб має формальний характер. Із відповідачкою у них зовсім різні погляди на життя, за характером не сходяться, що суперечить подальшому сумісному проживанню. Проживати однією сім`єю не здається для нього можливим, тому подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Рішення позивача про розірвання шлюбу усвідомлене, добровільне та безпосередньо пов`язане з бажанням припинити подальше подружнє життя. Спільних неповнолітніх дітей в шлюбі не мають.

Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 19 липня 2024 року позов задоволено. Шлюб, зареєстрований 14 лютого 2017 року між ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3 ) Малинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області за актовим записом № 14, розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції в частині стягнення судового збору у сумі 1 211,20 грн., ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповноту з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалити нове, яким стягнути із неї на користь позивача 50 відсотків сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 605,60 грн., інші 50 відсотків сплаченого судового збору за подання позовної заяви - повернути позивачу з державного бюджету.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вона до початку розгляду справи по суті визнала позов, тому суд повинен був розподілити судові витрати пропорційно між сторонами відповідно до ч. 1 ст.142 ЦПК України, що також підтверджується усталеною судовою практикою.

Позивач правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористався.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

ОСОБА_1 разом із апеляційною скаргою подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі.

За приписами ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням наведеного, колегія суддів здійснює розгляд справи за відсутності всіх учасників справи, які не з`явились в судове засідання та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно з частиною 1 статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши це у заяві по суті справи, або в окремій письмовій заяві.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина 4 статті 206 ЦПК України).

Відповідачка ОСОБА_1 скористалася своїм правом, передбаченим положеннями частини 1 статті 206 ЦПК України, та звернулася до суду із заявою про визнання позову, у зв`язку із чим судом рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 19 липня 2024 року позов задоволено.

Відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно частини 2 статті 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

За правилами частини 3 статті 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до частини 5 статті 7 Закону України «Про судовий збір» повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики.

З урахуванням вищевикладеного, у зв`язку із визнанням відповідачкою ОСОБА_1 позову до початку розгляду справи по суті, 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, повинно було бути повернуто позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету.

Однак, суд першої інстанції на вказане належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про стягнення судового збору у повному обсязі із відповідачки.

Таким чином, рішення суду в частині розподілу судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про стягнення із відповідачки сплаченого за подання позову судового збору у розмірі 605,60 грн. та повернення повивачу 50 відсотків сплаченого за подання позову судового збору, що становить 605,60 грн., із державного бюджету з вищевказаних підстав.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Малинського районного суду Житомирської області від 19 липня 2024 року в частині розподілу судових витрат скасувати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору у сумі 605,60 грн., сплаченого за подання позовної заяви відповідно до квитанції до платіжної інструкції №0.0..1 від 08 травня 2024 року на розрахунковий рахунок UA0006829, отримувач коштів ГУК у Жит.обл/ТГ м.Малин/22030101, ідентифікаційний код отримувача 37976485, банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.), код установи банку 899998.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 жовтня 2024 року.

Головуючий Судді