Справа № 643/2358/24
Провадження № 2/643/1955/24
25.09.2024 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Семенової Я.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Кашуби Ю.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстрації, -
Короткий зміст позовних вимог та доводів позивача
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування будинком за адресою: АДРЕСА_1 ; зняти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування пред`явлених позовних вимог посилалася, що житловий будинок в частині АДРЕСА_2 , належить їй, ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зазначила, що відповідач ОСОБА_2 є її сином, але стосунки в них не склалися та влітку 2019 року відповідач залишив місце проживання та більше там не з`являвся. Посилалася, що з сином вона не спілкується, місце його перебування їй невідоме. Зазначила, що вона, ОСОБА_1 , отримуючи пенсію в невеликому розмірі, вимушена самостійно сплачувати комунальні платежі, крім того, вона страждає на ряд захворювань, у зв`язку чим постійно придбаває ліки, необхідні продукти харчування. Як про це зазначила позивач, відповідач за цей час не намагався повернутися до житла, його речі у спірному жилому приміщенні відсутні, комунальні послуги за місцем реєстрації останній не сплачує, спілкування з нею не підтримує. Посилалася, що внаслідок реєстрації відповідача в її будинку, вона, ОСОБА_1 , позбавлена можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг. З огляду на викладене, просила визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 , та зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 .
Аргументи учасників справи
Відповідач процесуальним правом на подання відзиву на позов не скористався.
Треті особи процесуальним правом на подання пояснень щодо позову не скористалися.
Рух справи
Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 15 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишив без руху, надав позивачці строк 10 днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви.
Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 09 квітня 2024 року продовжив ОСОБА_1 строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення копії ухвали.
Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 25 квітня 2024 року відкрив провадження у справі, залучив до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розгляд справи ухвалив проводити в порядку загального позовного провадження, призначив проведення підготовчого засідання.
Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 04 липня 2024 року закрив підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , призначив справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з викликом учасників справи.
Московський районний суд м. Харкова ухвалою від 19 вересня 2024 року задовольнив заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Найдьонової О.Г. про її участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Участь у справі сторін та інших учасників справи
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, як про це зазначено у позові, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Найдьонова О.Г., яка приймала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримала позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , просила їх задовольнити з підстав, як про це зазначено у позові.
Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив, процесуальним правом на подання відзиву не скористався, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надійшло.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання третіх осіб, про причини неявки суду не повідомили.
Клопотань про відкладення розгляду справи треті особи не подавали, правом на подання пояснень третьої особи не скористалися.
Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
За правилами п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин
Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Л.М. 25 вересня 2023 року, зареєстрованого в реєстрі за №2546, спадкова справа №94/2021, спадкоємцем 36/100 частки житлового будинку АДРЕСА_1 , є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).
Як вбачається з витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №74079747 від 25.09.2023, наданого приватним нотаріусом Олійник Л.М., спадкоємцем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є ОСОБА_1 , на нерухоме майно: 36/100 частки житлового будинку на земельній ділянці площею 895 кв.м., розташовано житловий будинок літ. А-1 з прибудовами, дерево, обкладене цеглою, загальною площею 147,1 кв.м., житловою площею 99 кв.м., та надвірні будівлі: вбиральня літ. Е, душ літ. Л, льох літ. Д, льох літ. З, льох літ. Р, сарай літ. О, огорожі №2, 7-10, колодязь №4, в цілому, АДРЕСА_1 (а.с. 9).
Як убачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, №370848633 від 21.03.2024, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 147,1 кв.м., житловою площею 99 кв.м., з прибудовами та надвірними будівлями: вбиральня літ. Е, душ літ. Л, льох літ. Д, льох літ. З, льох літ. Р, сарай літ. О, огорожі №2, 7-10, колодязь №4, належить на праві спільної часткової власності: ОСОБА_1 , частка 36/100, ОСОБА_3 , частка 45/100, ОСОБА_4 , частка 19/100 (а.с. 32-33).
За адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані такі особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб з Реєстру територіальної громади міста Харкова від 20.03.2024 (а.с. 35).
Згідно з копією довідки, виданої лікарем КНП «Міська поліклініка №20» ХМР ОСОБА_7 26.01.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з існуючою медичною документацією за медичною допомогою за місцем декларування не звертався з 30.05.2019 по теперішній час (декларація № 0001-2307-ОРОО) (а.с. 11).
Відповідно до копії акту від 15.12.2023 про не проживання особи за місцем реєстрації, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 засвідчили, що за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 15 березня 2010 року фактично не проживає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).
Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні 28 серпня 2024 року зазначив, що він проживає та перебуває на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_3 . Повідомив, що ОСОБА_2 виїхав з будинку АДРЕСА_1 ) десь 10 років тому. Після цього він, ОСОБА_10 , не бачив останньго, нічого про нього не чув. Повідомив, що ОСОБА_1 після смерті свого чоловіка проживає сама. Зазначив, що він та ОСОБА_1 є сусідами.
Як пояснив свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні 28 серпня 2024 року, він проживає за адресою: АДРЕСА_3 , вони з ОСОБА_1 є сусідами. Зазначив, що ОСОБА_2 не проживає за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , вже давно. Повідомив, що востаннє бачив ОСОБА_2 на похоронах його батька десь у 2020-2021 році, після цього він ОСОБА_2 більше не бачив. Зазначив, що позивачка ОСОБА_1 проживає наразі сама, йому невідомо про наявність будь-яких перешкод ОСОБА_2 у користуванні спірним жилим приміщенням.
У судовому засіданні 24 вересня 2024 року Московським районним судом м. Харкова без виходу до нарадчої кімнати було прийнято відмову позивача від допиту свідка ОСОБА_8 та задоволено клопотання позивача про допит свідка ОСОБА_11 .
Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні 24 вересня 2024 року пояснила, що вона проживає та перебуває на реєстраційному обліку за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначила, що позивач ОСОБА_1 є її сусідкою, з якою вони добре спілкуються. Пояснила, що ОСОБА_1 проживає сама, сина ОСОБА_1 - ОСОБА_2 вона, свідок, не бачила вже дуже давно, десь 8-10 років. Пояснила, що причини такої відсутності ОСОБА_2 за адресою домоволодіння їй невідомі, про конфліктні ситуації між позивачем та відповідачем вона не обізнана. На запитання суду повідомила, що особистих речей ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 , вона, ОСОБА_11 , ніколи не бачила. Зазначила, що, як їй відомо, після закінчення технікуму ОСОБА_2 не проживав за адресою: АДРЕСА_1 , позаяк став проживати окремо від матері.
Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб.
Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Тобто, за змістом ст. 319 ЦК власник сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.
Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.
Разом з тим, як убачається зі змісту ст. 319 ЦК, обмеження права власності не підлягають розширеному тлумаченню.
Закріплений у п. 1 ч. 2 ст. 319 ЦК принцип, відповідно до якого дії власника щодо його майна не повинні суперечити закону, є загальним універсальним обмеженням прав власника. Відсутність прямої заборони в законі надає власнику широке коло можливостей для здійснення права власності, в той час як заборона на здійснення певних дій є механізмом стримання власника.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника ( подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Водночас, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Згідно зі ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За приписом ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Під час судового розгляду судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тривалий час, його особистих речей в будинку немає, обставин щодо наявності перешкод для відповідача у його проживанні за місцем реєстрації, а також щодо поважності причин невикористання ним свого права користування спірним жилим приміщенням, судом не встановлено.
Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вказаною вище адресою понад один рік, суду не надано.
Доказів, що підтверджували б той факт, що позивач або треті особи будь-яким чином перешкоджають відповідачу у користуванні спірним жилим приміщенням, матеріали справи не містять.
За правилами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Існування домовленості між сторонами про право користування жилим приміщенням не встановлено.
Таким чином, позов в частині визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням підлягає задоволенню.
Вирішуючи вимогу позивача про зняття з реєстраційного обліку відповідача ОСОБА_2 , суд доходить такого висновку.
01 грудня 2021 року набув чинності Закон України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону, зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до п. 2 п. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується).
За змістом п. 6 п. 22 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад», зміни до реєстру територіальної громади орган реєстрації вносить на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, виселення, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Таким чином, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення дає підстави уповноваженому державному реєстраційному органу здійснити функції щодо зняття цієї особи з реєстрації, з огляду на що позовні вимоги про зняття відповідача з реєстрації за адресою спірного жилого приміщення не підлягають задоволенню.
Розподіл судових витрат
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №53 від 20.03.2024 позивачем ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 4, 81, 82, 141, 142, 158, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-283ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстрації, - задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст. 284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи безпосередньо до Харківського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ;
відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової карти платника податків невідомий, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_2 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 ;
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , реєстраційний номер облікової карти платника податків: НОМЕР_3 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено та підписано 04 жовтня 2024 року.
Суддя: Я.Ю. Семенова