РІШЕННЯ

Іменем України

09.09.2024 Справа №607/9608/24 Провадження №2/607/2334/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді Марциновської І.В.,

за участю: секретаря судового засідання Хавщ Я.А.,

представника відповідача адвоката Ващука Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу,

УСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (далі за текстом ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») звернулося до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.01.2021 між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_1 укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 202416086 на транспортний засіб марки «Infiniti QX», державний номерний знак НОМЕР_1 .

31.01.2021 на вул. Руській в м. Тернополі відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Infiniti QX», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 та транспортного засобу марки «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Винуватим у вчиненні указаної дорожньо-транспортної пригоди визнаний ОСОБА_1 .

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.04.2021 у справі № 607/3855/21 ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП за фактом залишення місця зазначеної вище дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до звіту № 578 розмір збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 113920,26 грн (без ПДВ на запасні частини). З урахуванням суми франшизи 1500 грн позивач сплатив ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 112240,26 грн.

За таких підстав позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» у порядку регресу виплачене страхове відшкодування у сумі 112240,26 грн, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

01.05.2024 відкрите провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначене підготовче засідання у справі на 28.05.2024 та наданий сторонам строк для подання заяв по суті справи.

28.05.2024 без виходу до нарадчої кімнати, усною ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання, закрите підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті на 25.06.2024.

10.06.2024 до суду надійшов відзив, у якому відповідач позов не визнав та просив у позові відмовити повністю. У судовому засіданні 16.08.2024 указаний відзив залишений без розгляду відповідно до ст. 126 ЦПК України.

14.06.2024 до суду надійшла відповідь на відзив. У судовому засіданні 16.08.2024 відповідь на відзив залишена без розгляду з підстав залишення без розгляду відзиву відповідача.

25.06.2024 судове засідання відкладене на 16.08.2024 у зв`язку з неявкою відповідача та його представника.

16.08.2024 судове засідання відкладене на 09.09.2024 для уточнення анкетних даних відповідача.

У судовому засіданні 09.09.2024 представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Ващук Я.С. позов не визнав та просив у позові відмовити повністю. Пояснив, що суб`єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 не уповноважений на складення звіту про визначення розміру матеріального збитку, оскільки не має на те відповідної кваліфікації. Також указаний звіт є недопустимими доказом, оскільки експерт не попереджений про кримінальну відповідальність та у звіті не зазначено, що останній складений для подання до суду. У цій частині свої заперечення обґрунтовував постановою Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18. Також зауважив, що у звіті вказано, що дата складання звіту 10 червня 9 липня 2020 року, а дорожньо-транспортна пригода мала місце у 2021 році. Також вважає порушенням визначення вартості матеріального збитку на дату складення звіту, а не на дату дорожньо-транспортної пригоди. Зауважив, що відповідач не був присутній під час огляду транспортного засобу, а сам огляд здійснювався через 124 дні після дорожньо-транспортної пригоди, протягом яких власник міг експлуатувати автомобіль, що, у свою чергу, могло вплинути на правильність викладених у звіті висновків.

У судове засідання 09.09.2024 уповноважений представник позивача ОСОБА_4 не з`явилася. Подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі. Позов підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, та просила позов задовольнити повністю.

У судове засідання 09.09.2024 відповідач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про дату, час і місце цього засідання, не з`явився, однак приймає участь у судовому процесі через свого представника.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням договору страхування та відшкодуванням шкоди і регулюються нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про страхування» та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Так, згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

При цьому страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (ст. 980 ЦК України).

Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі за текстом Закон) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону).

Відповідно до ст. 6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Частина 6 ст. 82 ЦПК України визначає, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.03.2021, постановленою у справі № 607/3806/21 (а.с. 13-14), встановлено, що 31.01.2021 о 23 год. 00 хв. на вул. Руській у м. Тернополі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Infiniti QX», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись дорогою, що має по дві смуги для руху в кожному напрямку, не був достатньо уважним, не стежив належно за дорожньою обстановкою та її зміною, внаслідок чого здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , що рухався в зустрічному напрямку. Під час дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Указаною постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладене адміністративне стягнення.

Дана постанова суду залишена без змін постановою Тернопільського апеляційного суду від 23.04.2021 та набрала законної сили.

Відтак з урахуванням положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України суд вважає, що обставини щодо порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху, що призвело до настання дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої транспортний засіб «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками, доказуванню не підлягають.

Суд встановив, що станом на 11.03.2021 цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу марки «Infiniti QX», державний номерний знак НОМЕР_1 ,ОСОБА_1 була застрахована за чинним полісом страхування № 202416086 у ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (а.с. 5).

Також згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 власником транспортного засобу марки «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , є ОСОБА_2 (а.с. 6-7).

Таким чином внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки з вини ОСОБА_1 потерпілому ОСОБА_2 була завдана майнова шкода.

25.05.2021 ОСОБА_2 подав до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» повідомлення про настання страхового випадку, який мав місце 11.03.2021 за участю транспортного засобу марки «Infiniti QX», державний номерний знак НОМЕР_1 , та подав заяву про виплату страхового відшкодування (а.с. 8-9, 10).

Звітом № 578 від 09.07.2021 встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, без урахування ПДВ та ВТВ, станом на 04.06.2021 становить 113920,26 грн (а.с. 19-38).

03.09.2021 ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складений страховий акт № 109.00195121-5 та проведений розрахунок суми страхового відшкодування пошкодженого транспортного засобу марки «Mazda 6», державний номерний знак НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2 , згідно з якими сума страхового відшкодування становить 112420,26 грн (а.с. 39, 40). Указана сума виплачена потерпілому, що підтверджується платіжною інструкцією № 50711875 від 06.09.2021 та реєстром безготівкових термінових переказів № 464 від 06.09.2021 (а.с. 41, 42).

Щодо доводів відповідача суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 33 Закону страхувальник, у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово має надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Тобто страхувальник має вчинити дії для повідомлення страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди.

У свою чергу, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (ст. 34 Закону). Тобто страховик після повідомлення страхувальником про дорожньо-транспортну пригоду має здійснити всі дії для встановлення та виплати страхового відшкодування.

Крім того, у страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає і тоді, коли має місце неналежна поведінка й з боку потерпілого, а саме: невиконання обов`язків, визначених Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (п.п. 37.1.3 п. 37.1 ст. 37 Закону); неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту дорожньо-транспортної пригоди, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років з моменту дорожньо-транспортної пригоди, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого (п.п. 37.1.4 п. 37.1 ст. 37 Закону).

Аналізуючи зазначені норми законодавства, слід дійти висновку, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і недотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого.

Разом з тим у порушення принципу пропорційності законом не встановлено механізму захисту права осіб (поновлення права), які добросовісно виконують покладені на них обов`язки, якщо шкода не відшкодована не з їхньої вини. Відтак тлумачення права щодо відшкодування шкоди за наслідками страхового випадку за Законом має здійснюватися з огляду на добросовісне виконання зобов`язань та поведінки всіх учасників (добросовісна чи недобросовісна поведінка/дії) та пропорційність інтересів усіх учасників цих правовідносин.

Указаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.12.2021 у справі № 147/66/17.

Як зазначив суд вище, в матеріалах справи наявні докази на підтвердження факту подання потерпілим повідомлення про настання страхового випадку та заяви про виплату страхового відшкодування. Такі повідомлення та заява подані потерпілим впродовж одного року з моменту дорожньо-транспортної пригоди.

Докази того, що відповідач діяв добросовісно та у строк не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди письмово повідомив позивача про настання страхового випадку, суду не надані.

Відтак суд зазначає, що факт здійснення огляду належного потерпілому транспортного засобу після минування значного проміжку часу мав місце унаслідок недобросовісної поведінки саме відповідача та не може мати своїм наслідком порушення прав потерпілого, який діяв добросовісно.

При цьому огляд автомобіля здійснювався за адресою: АДРЕСА_1 , де згідно з інформацією, яка наявна у відкритому доступі в мережі Інтернет, розташований автосалон Fiat, офіційний дилер в Тернопільській області. Також у звіті зазначено, що одометр має шестизначний лічильник та його показання не викликають сумнівів з погляду їхньої вірогідності.

Указане спростовує доводи представника відповідача про можливе використання потерпілим транспортного засобу до моменту його огляду та невідповідність вихідних даних під час проведення оцінки.

При цьому згідно з п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 № 145/5/2092 (далі за текстом Методика), виклик заінтересованих осіб для технічного огляду із зазначенням дати, місця та часу проведення огляду КТЗ (після їх узгодження з виконавцем дослідження) здійснюється замовником у разі потреби.

Крім цього, за змістом ст. 36 Закону страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Відповідно до ст. 34 Закону для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» у випадку завдання збитку проведення незалежної оцінки є обов`язковим.

Як зазначено у п. 1.2, 1.4 Методики остання встановлює механізм оцінки (визначення вартості) колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), а також вимоги до оформлення результатів оцінки, оціночні процедури визначення вартості КТЗ та застосовується з метою, зокрема визначення матеріальних збитків, завданих власнику в разі пошкодження КТЗ.

Відповідно до п. 1.3 Методики її вимоги є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз та експертних досліджень судовими експертами науково-дослідних інститутів судових експертиз Міністерства юстиції України, експертами науково-дослідних експертно-криміналістичних центрів Міністерства внутрішніх справ України, експертами інших державних установ, суб`єктами господарювання, до компетенції яких входить проведення судових авто товарознавчих експертиз та експертних досліджень, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки КТЗ у випадках, передбачених законодавством України або договорами між суб`єктами цивільно-правових відносин.

Згідно з п. 4.3 Методики за результатами оцінки оцінювач складає звіт про оцінку КТЗ. За результатом оцінки, виконаної суб`єктом оціночної діяльності - органом державної влади або органом місцевого самоврядування самостійно, складається акт оцінки КТЗ.

Виходячи з викладеного, висновок експерта складається у разі проведення судової автотоварознавчої експертизи, а звіт оцінювача - за результатами проведення оцінки КТЗ. При цьому як висновок експерта, так і звіт оцінювача складаються на єдиних засадах, визначених Методикою.

Разом з тим до указаних документів як до доказів у розумінні положень ЦПК України застосовуються різні вимоги, зокрема в частині повідомлення експерта про можливість настання кримінальної відповідальності за завідомо неправдивий висновок, а також в частині необхідності зазначення, що висновок складений для суду. Такі вимоги під час складення звіту оцінювача законом не передбачені.

Відтак посилання у цій частині на постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18 не є релевантними, оскільки у даній постанові Велика Палата Верховного Суду надавала оцінку висновку експертного дослідження, а не звіту про визначення вартості матеріального збитку, який складений не експертом, а суб`єктом оціночної діяльності.

Крім цього, відповідно до п. 7.2 Методики вартість КТЗ, яка наведена в іноземній валюті, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ на дату оцінки, що також спростовує доводи представника відповідача у цій частині.

Слід відмітити, що звіт № 578 складений ФОП ОСОБА_3 за замовленням ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та містить марку, модель і державний реєстраційний номер транспортного засобу, який проходив оцінку. При цьому оцінювач зазначив, що оцінка проведена на підставі Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні», він діяв неупереджено та об`єктивно, обмежень до виконання оцінки та зацікавленості у результатах оцінки він не мав.

Також ФОП ОСОБА_3 має кваліфікацію оцінювача за напрямом оцінки майна «Оцінка об`єктів у матеріальній формі», свідоцтво МФ № 3803 від 17.09.2005, видане Фондом державного майна України; свідоцтво про включення інформації про оцінювача до Державного реєстру оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності № 11575 від 18.11.2013; сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 1020/20 від 23.11.2020.

Як вбачається зі свідоцтва Фонду державного майна України про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів № 750 від 04.11.2003, таке видане ОСОБА_3 та свідчить про те, що останній зареєстрований в Державному реєстрі оцінювачів як оцінювач, який має право здійснювати оцінку майна та майнових прав (а.с. 38).

Згідно з сертифікатом суб`єкта оціночної діяльності Фонду державного майна України № 14/20 від 11.01.2020 такий виданий ОСОБА_3 за напрямком оцінки майна, щодо яких дозволена практична оціночна діяльність: оцінка об`єктів у матеріальній формі; спеціалізації в межах: оцінка колісних транспортних засобів (а.с. 37).

28.11.2019 ОСОБА_3 отримав посвідчення про підвищення кваліфікації оцінювача за напрямом оцінки майна: «Оцінка об`єктів в матеріальній формі» та спеціалізацією в межах напрямку «Оцінка колісних транспортних засобів» (а.с. 37).

Указане спростовує доводи представника відповідача про складення звіту № 578 неуповноваженою на те особою.

При цьому суд зауважує, що сторона відповідача не надала інший звіт оцінювача або висновок експерта, які б спростовували розрахунок суми збитків, зазначених позивачем. Клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи суду також не заявлялось.

Так само неспроможними є доводи відповідача щодо дати складення висновку, оскільки з загального змісту указаного звіту вбачається, що мала місце описка щодо року складення звіту, де помилково зазначено 2020 рік замість вірного 2021 рік.

Ураховуючи викладене суд вважає, що звіт про визначення вартості матеріального збитку № 578 є належним доказом розміру заподіяної потерпілому матеріальної шкоди. Відтак суд доходить висновку, що доводи сторони відповідача у цій частині є необґрунтованими, а відтак підстави для визнання звіту № 578 недопустимим доказом відсутні.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою.

Частиною 1 статті 1191 ЦК України передбачено, що особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Відповідно до п.п. «в» п. 38.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

Частини 1, 5 ст. 81 ЦПК України визначають, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд встановив, що постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08.04.2021, винесеною у справі № 607/3855/21, встановлено, що 31.01.2021 о 23 год. 00 хв. на вул. Руській у м. Тернополі водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки «Infiniti QX», державний номерний знак НОМЕР_1 , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, залишив місце події (а.с. 17-18).

Указаною постановою суду ОСОБА_1 визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.

Дата постанова набрала законної сили 20.04.2021.

Відтак з урахуванням положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України суд вважає, що обставини щодо самовільного залишення ОСОБА_1 місця пригоди після дорожньо-транспортної пригоди за його участю доказуванню не підлягають.

За таких обставин суд дійшов висновку, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» має право зворотної вимоги (регресу) до ОСОБА_1 у розмірі виплаченого потерпілому ОСОБА_2 відшкодування у сумі 112420,26 грн.

За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Так, при зверненні до суду з даним позовом позивач сплатив судовий збір у сумі 3028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 18484435 від 16.04.2024 (а.с. 4). Відтак з урахуванням вказаних норм закону сплачений судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке.

Так, у відзиві відповідач зазначив, що у зв`язку з розглядом даної справи відповідач планує понести судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн. Докази на підтвердження розміру цих витрат будуть подані в процесі розгляду справи.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Разом з тим відповідач та його представник під час розгляду справи не подали до суду докази на підтвердження розміру витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи. Так само відповідач та його представник не подали заяву про намір подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому суд звертає увагу, що відповідач та його представник не були позбавлені можливості заявити про намір подати докази на підтвердження розміру витрат, які відповідач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, до закінчення судових дебатів, однак такі дії стороною відповідача вчинені не були.

З урахуванням викладених обставин суд доходить висновку, що заяву відповідача про розподіл понесених відповідачем судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн слід залишити без розгляду.

Керуючись ст. 4, 13, 76-82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування витрат в порядку регресу задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», кошти, виплачені як страхове відшкодування, у сумі 112420 (сто дванадцять тисяч чотириста двадцять) гривень 26 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» судові витрати у виді судового збору у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень.

Заяву ОСОБА_1 про стягнення судових витрат у виді витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7000 (сім тисяч) гривень залишити без розгляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування», місцезнаходження: вул. Борщагівська, буд. 154, м. Київ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 33908322.

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Представник відповідача: адвокат Ващук Ярослав Сергійович, місцезнаходження: АДРЕСА_3 .

СуддяІ. В. Марциновська

Повне судове рішення складене 19.09.2024.