КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №626/3186/23
Провадження № 2/552/829/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.02.2024 року Київський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді - Турченко Т.В.,

При секретарі - Цимбалюк І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Полтаві цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

12.10.2023 року АТ «СЕНС БАНК» звернулось до Красноградського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 16.05.2018 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №501027516. Відповідно до умов кредитного договору, Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в поряду та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором щодо надання позичальнику кредиту виконав в повному обсязі та надав кошти в розмірі 151050,00 грн. з процентною ставкою 13,99 %, строком на 48 місяців. Однак, відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 22.01.2023 року має заборгованість в розмірі 85300,15 грн. 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року. З метою досудового врегулювання спору на адресу позичальника було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, однак, відповідачем дану вимогу залишено без реагування. В зв`язку з чим, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ«СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором №501027516 від 16.05.2018 року в розмірі 85300,15 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2684,00 грн.

17.10.2023 року суддею Красноградського районного суду Харківської області Дудченком В.О. відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою судді Красноградського районного суду Харківської області Дудченка В.О. від 06.11.2023 року цивільну справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором направлено за підсудністю до Київського районного суду м.Полтави.

28.11.2023 року дана справа надійшла на адресу Київського районного суду м.Полтави, цього ж дня була розподілена на суддю Турченко Т.В.

Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 30.11.2023 року дану цивільну справу прийнято до провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

04.02.2023 року на адресу Київського районного суду м.Полтави від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Колеснікова В.О. надійшов відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог за їх недоведеністю. Також просять застосувати відповідні правові наслідки, так як позивач звернувся до суду з позовом після спливу позовної давності.

18.01.2024 року від представника позивача АТ «СЕНС БАНК» Рудницького Ю.І. надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення, у разі неявки до суду відповідача, не заперечував.

13.02.2024 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Колеснікова В.О. про розгляд справи за його відсутності. Вказував на те, що позовну заяву вважають безпідставною, необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, так як в позовній заяві позивач зазначає, що відповідач має заборгованість в розмірі 85300,15 грн., проте, не зазначає за який саме період виникла дана заборгованість та з яких складових складається дана заборгованість. Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом по справі, оскільки даний доказ повністю залежить від волевиявлення однієї сторони. Також позовні вимоги про стягнення частини заборгованості заявлені до суду з пропуском строків позовної давності, адже з розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування заборгованості розпочалося з 2018 року, що виходить за межі строків позовної давності та є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. Також вказували на те, що 08.08.2022 року ОСОБА_1 укладено контракт добровольця територіальної оборони, на умовах визначених контрактом.

Враховуючи наявність у справі достатніх доказів та заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що 16.05.2018 року між АТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено угоду про надання споживчого кредиту №631178307.

Відповідно до умов кредитного договору, Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в поряду та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації.

Банк свої зобов`язання за договором щодо надання позичальнику кредиту виконав в повному обсязі та надав кошти в розмірі 151050,00 грн. з процентною ставкою 13,99 %, строком на 48 місяців.

12.08.2022 року найменування АТ «Альфа - Банк» змінено на АТ «СЕНС БАНК».

Так, відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» №2/2022 від 12.08.2022 р., вирішено змінити найменування Банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК».

Як вбачається з витягу з державного реєстру банків, 01.12.2022 Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «АЛЬФА БАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» (скорочене найменування - АТ «СЕНС БАНК»).

Пункт 1 ч.2 ст.11 Цивільного Кодексу України встановлює, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є зокрема договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного Кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 Цивільного Кодексу України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Згідно з ч.1ст. 628 Цивільного Кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1ст. 1048 Цивільного Кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Як передбачено ст. 526 Цивільного Кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст.610 Цивільного Кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Також, згідно ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Частиною 1 статті 612 Цивільного Кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року передбачено, що договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однією із форм її кредитування, в якій, у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Оскільки в цьому договорі передбачено всі істотні умови, необхідні для кредитного договору, то зобов`язання з надання кредиту є дійсним із моменту укладення кредитного договору - договору про відкриття кредитної лінії.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 ЦК України).

Відповідно до частини 2 статті 1048 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до умов кредитного договору, Банк зобов`язується надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується в поряду та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Судом достовірно встановлено, що Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі.

Однак, ОСОБА_1 не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором.

Умовами Кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору, останній зобов`язаний достроково виконати всі боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з дня отримання від Банку інформації.

Як вбачається з матеріалів справи, 26.09.2023 року на адресу позичальника було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, однак, відповідачем дану вимогу залишено без реагування, відповідач свідомо не скористався своїм правом на дотримання строку для погашення заборгованості за Кредитним договором.

З розрахунку заборгованості за кредитним договором складеної станом на 28.02.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором №501027516 від 16.05.2018 року в розмірі 85 300,15 грн., яка складається з: тіла кредиту в розмірі 41354,58 грн., відсотків з користування кредитом в розмірі 380,40 грн., простроченого тіла кредиту 40 444,00 грн. та відсотків за прострочену заборгованість в розмірі 3121,17 грн.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Колєсніков В.О. просив суд застосувати строк позовної давності, адже з розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування заборгованості розпочалося з 2018 року, що виходить за межі строку позовної давності.

Так, згідно зі ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Згідно з ст.257 та ч.3 ст.267 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки та застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України).

Як встановлено ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

При цьому, за змістом норми ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи.

Згідно з ч.5 ст.261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Так, згідно з розрахунку заборгованості за кредитним договором складеної станом на 28.02.2023 року вбачається, що останній раз відповідачем було здійснено погашення кредиту 16.07.2022 року, тобто з цього часу у позивача виникло право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач до суду з позовними вимогами звернувся 12.10.2023 року, тобто в межах строку звернення до суду.

А тому, в даному випадку, суд не може застосувати строк позовної давності.

Враховуючи, що судом достовірно встановлено, що на даний час відповідачем ОСОБА_1 не погашена заборгованість за вказаним Договором, що є порушенням законних прав та інтересів АТ«СЕНС БАНК».

Таким чином, сума в розмірі 85300,15 грн. на користь АТ«СЕНС БАНК» відповідачем не відшкодована і підлягає стягненню із ОСОБА_1 .

Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК з відповідача на користь АТ«СЕНС БАНК»» підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2684,00 грн., сплачений останнім при подачі позовної заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.525, 526, 530, 599, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст.274, 279, 265-269 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором №501027516 від 16.05.2018 року у розмірі 85 300,15 грн., яка складається з: тіла кредиту в розмірі 41354,58 грн., відсотків з користування кредитом в розмірі 380,40 грн., простроченого тіла кредиту 40 444,00 грн. та відсотків за прострочену заборгованість в розмірі 3121,17 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «СЕНС БАНК» судовий збір в розмірі 2684,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

ПОЗИВАЧ: АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК», м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, .

ВІДПОВІДАЧ: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 16.01.2024 року.

Головуючий Т.В.Турченко