Справа № 159/3907/24
Провадження № 2/169/320/24
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року селище Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Ковальчук О. В.,

за участю

секретаря судового засідання Гаврилюк Н. В.,

справа № 159/3907/24

сторони справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Турійськ Волинської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

представник позивача ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пікун Борис Іванович звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 грудня 2007 року між позивачем та відповідачкою укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 2332. На момент одруження у ОСОБА_2 була дитина дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільних дітей у сторін немає. Зазначив, що спільне життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів, подружні відносини між ними фактично припинені. З 2016 року позивач працює за кордоном, відповідачка з цього часу зловживає алкогольними напоями, неодноразові спроби зі сторони ОСОБА_1 вилікувати ОСОБА_2 від залежності залишились безрезультатними. Відповідачка відмовляється розривати шлюб в добровільному порядку, а позивач не бажає надалі перебувати у шлюбі, оскільки між сторонами втрачено почуття любові, взаєморозуміння та поваги. Вважає, що їхній шлюб існує лише формально, збереження сім`ї стало неможливим, ствердив про відсутність підстав для збереження шлюбу, просив строку для примирення не надавати, позов задовольнити та шлюб розірвати. В зв`язку з перебуванням за кордоном інтереси позивача представлятиме його представник адвокат Пікун Б. І.

Ухвалою судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 19 серпня 2024 року справу за вказаною позовною заявою передано на розгляд до Турійського районного суду Волинської області за територіальною юрисдикцією (підсудністю).

Ухвалою судді Турійського районного суду Волинської області від 06 вересня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

Будь-яких інших процесуальних дій у справі не вчинялося.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Пікун Борис Іванович в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, 02 жовтня 2024 року представник позивача подав до суду заяву, згідно якої просив розгляд справи здійснювати за їх відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позові, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував (а. с. 33).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причину своєї неявки суду не повідомила, у встановлений судом строк відзив на позов не подала.

Суд вважає, що, оскільки судочинство здійснюється на засадах змагальності і неявкою до суду незалежно від причин, відповідач фактично відмовилася надавати докази на захист своїх прав у суді, в зв`язку з чим суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів за її відсутності, оскільки в справі є достатньо матеріалів та доказів для розгляду спору та постановлення рішення відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням вказаної статті Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 109 Сімейного кодексу України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, 21 грудня 2007 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , актовий запис № 2332. Після державної реєстрації шлюбу подружжю присвоєно прізвище « ОСОБА_6 » (а. с. 8).

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався таким правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Приймаючи до уваги заяву позивача, суд вважає, що причини, що спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги статті 110 цього ж Кодексу.

Згідно статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (стаття 110 Сімейного кодексу України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачкою не подано будь-яких заперечень проти розірвання шлюбу, то відповідно відмова в позові про розірвання шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право залишити його після розірвання шлюбу. ОСОБА_2 з клопотанням про відновлення дошлюбного прізвища до суду не зверталась.

За таких обставин справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами.

Згідно частини другої статті 114, абзацу другого частини третьої статті 115 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

У зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідачки на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 105, 109, 110, 112-114 Сімейного кодексу України, статтями 4, 7, 10, 13, 81, 130, 141, 247, 263-265, 274, 280 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований 21 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Луцького міського управління юстиції Волинської області, актовий запис № 2332.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя О. В. Ковальчук