13.05.2024 Єдиний унікальний номер 205/4883/24
Єдиний унікальний номер 205/4883/24
Провадження № 2/205/2652/24
13 травня 2024 року м. Дніпро
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Приходченко О.С.
при секретарі Король Т.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу,
19 квітня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» через систему «Електронний суд» звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу, який зареєстровано судом 22 квітня 2024 року.
Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2024 року позов було прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 травня 2024 року було вирішено питання про заочний розгляд справи.
Позивач у своєму позові посилався на те, що 17 вересня 2018 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір фінансового лізингу автомобіля № DNF0A!00000553, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1484, відповідно до умов якого банк передав у платне володіння, користування автомобіль Nissan Leaf, 2015 року випуску, держномер НОМЕР_1 , вартістю 444 850 грн., строком на 60 місяців, а ОСОБА_1 зобов`язався щомісячно загальний лізинговий платіж у розмірі 9 573 грн. 54 коп. Останній лізинговий платіж відповідачем було сплачено 30 жовтня 2020 року. 15 лютого 2021 року підписано акт приймання-передачі транспортного засобу, згідно з яким автомобіль прийнято на стоянку банку. Разом з тим, ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо сплати лізингового платежу не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на квітень 2024 року склав 26 314 грн. 88 коп. 15 вересня 2023 року строк дії договору закінчився. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором фінансового лізингу у сумі 26 314 грн. 88 коп., яка складається із заборгованості за лізинговими платежами в рахунок компенсації вартості предмета лізингу у розмірі 16 408 грн. 69 коп., заборгованості за відсотками за користування предметом лізингу у розмірі 9 906 грн. 19 коп., а також судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40коп. У своїй заяві до суду представник позивача просив, справу розглядати за його відсутності, ухваливши заочне рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
Відповідач ОСОБА_1 про дату та час судового засідання повідомлений в порядку, передбаченому ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідачів. Будь-які заяви чи клопотання від відповідачів до суду не надходили.
Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 17 вересня 2018 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір фінансового лізингу автомобіля № DNF0A!00000553, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Повєткіною Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1484, відповідно до умов якого банк передав у платне володіння, користування автомобіль Nissan Leaf, 2015 року випуску, держномер НОМЕР_1 , вартістю 444 850 грн., строком на 60 місяців, а ОСОБА_1 зобов`язався щомісячно здійснювати загальний лізинговий платіж у розмірі 9 573 грн. 54 коп. (а.с. 6-10, 11).
15 лютого 2021 року транспортний засіб Nissan Leaf, 2015 року випуску, держномер НОМЕР_1 , відповідачем на підставі акту прийому-передачі було передано на стоянку АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 13).
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Аналогічне визначення договору лізингу міститься у статті 1 ЗУ «Про фінансовий лізинг».
За статтею 4 цього Закону лізингоодержувач фізична або юридична особа, яка отримує право володіння та користування предметом лізингу від лізингодавця.
До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом.
До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.
Правовідносини сторін у цій справі виникли з договору фінансового лізингу та регулюються законом, чинним на час укладення договору фінансового лізингу.
За положеннями ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЗУ «Про фінансовий лізинг» обов`язками лізингодавця є: у передбачені договором строки надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору; попередити лізингоодержувача про відомі йому особливі властивості та недоліки предмета лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров`я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого предмета лізингу під час користування ним; відповідно до умов договору своєчасно та у повному обсязі виконувати зобов`язання щодо утримання предмета лізингу; відшкодовувати лізингоодержувачу витрати на поліпшення предмета лізингу, на його утримання або усунення недоліків у порядку та випадках, передбачених законом та/або договором; прийняти предмет лізингу в разі дострокового розірвання договору лізингу або в разі закінчення строку користування предметом лізингу. Лізингодавець може мати інші права та обов`язки відповідно до умов договору лізингу, цього Закону та інших нормативно-правових актів.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про фінансовий лізинг» лізингоодержувач має право відмовитися від договору лізингу в односторонньому порядку, письмово повідомивши про це лізингодавця, у разі якщо прострочення передачі предмета лізингу становить більше 30 днів, за умови, що договором лізингу не передбачено іншого строку.
Згідно зі ст. 16 ЗУ «Про фінансовий лізинг» лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом та інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.
Відповідачем порушуються взяті на себе зобов`язання щодо сплати лізингових платежів, внаслідок чого станом на 28 березня 2024 року відповідно до розрахунку, наданого позивачем, виникла заборгованість у розмірі 26 314 грн. 88 коп. (а.с. 14).
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит, будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Таким чином, з урахуванням того, що відповідач користувався предметом лізингу, не виконував належним чином умови договору фінансового лізингу, допустив порушення покладених на нього зобов`язань щодо своєчасної сплати лізингових платежів, що є подією дефолту, не повідомив про відмову від договору лізингу в односторонньому порядку у встановлені законом строки, на повідомлення про настання події дефолту жодним чином не відреагував, прострочену заборгованість не сплатив, тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 26 314 грн. 88 коп., яка складається із заборгованості за лізинговими платежами в рахунок компенсації вартості предмета лізингу у розмірі 16 408 грн. 69 коп. та заборгованості за відсотками за користування предметом лізингу у розмірі 9 906 грн. 19 коп.
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 1 ст. 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, саме, судовий збір.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 422 грн. 40 (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Таким чином, загальна сума, яку належить стягнути зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк», складає 28 737 грн. 28 коп. (26 314 грн. 88 коп. + 2 422 грн. 40 коп. = 28 737 грн. 28 коп.).
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 806 ЦК України, ч. 1 ст. 141, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263-265, ч. 4 ст. 268, ч. 1 ст. 280, ст. ст. 281, 282 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Відповідачами може бути подано заяву про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення позивачем може бути оскаржено в Дніпровський апеляційний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя: