Справа № 495/9345/24
Номер провадження 2/495/4534/2024
30 жовтня 2024 рокум. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого судді Боярського О.О.,
за участі секретаря судових засідань Червинської І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський в порядку загального позовного провадження в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Білгород-Дністровський відділ ГУ ДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -
Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог.
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, в якому просить суд:
- визнати ОСОБА_2 , 1986 року народження, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в житловому будинку за АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги обґрунтовує зокрема тим, що відповідно до свідоцтва про шлюб, чоловіком позиваки є ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
За життя чоловіку позивачки на праві власності належав житловий будинок за АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними витягом з ДРРПНМ та копією довідки (витяг) з погосподарської книги, наявними в матеріалах справи.
За вказаною адресою також зареєстрований та проживав син позивачки: ОСОБА_2 , 1986 року народження.
Позивачка вказує, що на протязі останніх дев`яти років Відповідач ОСОБА_2 у вищевказаному житловому будинку не проживає, особистих речей не залишив, будь-яких платежів на утримання будинку не сплачує.
Зазначені обставини підтвердженні відповідним Актом перевірки житлових умов, складеному в присутності сусідів позивачки.
На підставі наведеного просить задовольнити позов.
Ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року провадження по справі відкрито за правилами загального позовного провадження.
30.10.2024 року сторони у судове засідання не з`явились.
Позивачка в судове засідання не з`явилася, просить позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, пор час та місце розгляду справи повідомлявся. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень не надав. Заяв про відкладення розгляду справи до суду від нього не надходило.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
У відповідності до положень статті 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Фактичні обставини справи.
Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , чоловіком позиваки є ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 .
За життя чоловіку позивачки на праві власності належав житловий будинок за АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідними витягом з ДРРПНМ та копією довідки (витяг) з погосподарської книги, наявними в матеріалах справи.
За вказаною адресою також зареєстрований та проживав син позивачки: ОСОБА_2 , 1986 року народження.
Позивачка вказує, що на протязі останніх дев`яти років Відповідач ОСОБА_2 у вищевказаному житловому будинку не проживає, особистих речей не залишив, будь-яких платежів на утримання будинку не сплачує.
Зазначені обставини підтвердженні відповідним Актом перевірки житлово-побутових умов від 04 жовтня 2024 року, складеному депутатами Кароліно-Бугазької сільської ради в присутності сусідів позивачки.
Позиція суду та оцінка аргументів сторін.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, укладати інші не заборонені законом угоди.
Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК, до членів сім`ї наймача (власника) належать дружина наймача (власника), їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача (власника) може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство, що також підтверджується ч. 2 ст. 3 СК.
Задоволення позовних вимог має на меті захист економічних прав позивачки, а саме необхідність менше платити за вивезення сміття, оскільки тариф встановлюється за кожну прописану в будинку людину, можливість вільного укласти будь-які правочини, щодо належного майна, тощо.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Так у Рішенні Європейського Суду від 29.11.1991 року у справі «Пайн Велей Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю. Зазначенні сподівання, тобто те, на що розраховую я, як власник спірної квартири, відповідачем порушені.
За статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і використання практики Європейського суду з прав людини» практика Європейського суду є джерелом права у національній правовій системі.
З погляду Європейського Суду повага власності основний метод права, міжнародного й внутрішнього дотримання. У Конвенції говориться, що держава зобов`язана дотримувати, виконувати, зміцнювати, захищати й забезпечувати права власності фізичних і юридичних осіб. Порушення Конвенції й Протоколів будуть тоді, коли піде недотримання, невиконання й не забезпечення державою зазначених норм.
Відповідно до ст. 1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
В силу ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважитися.
У першу чергу ця повага повинна виходити від держави й втілюватися у вигляді прийняття законодавчих, виконавчих дій, що захищають право власності від незаконних зазіхань із боку кого б то не було.
Стаття 405 ЦК України, визначає право членів сім`ї власника житла на користування цим житлом.
Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням.
Оцінюючи встановлене, подані докази, враховуючи зазначені вимоги закону, виходячи з того, що зібрані по справі докази в їх сукупності вказують на те, що відповідач на спірній житловій площі більше одного року не проживає без поважних на те причин, належні йому речі в квартирі відсутні. Відтак, пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням
Висновки за результатами розгляду справи
Оцінюючи встановлене, подані докази, враховуючи зазначені вимоги закону, виходячи із засад справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі.
Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 90, 258, 259, 263, 265, 268, 293 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Білгород-Дністровський відділ ГУ ДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , 1986 року народження, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в житловому будинку за АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя О.О. Боярський