Справа № 740/3724/24
Провадження № 2/740/1205/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2024 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Карпуся І.М.,

із секретарем судового засідання Дьоміною Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

Позивачка через представника - адвоката Мохира Д.В. звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 .

Позов аргументує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивачки - ОСОБА_3 . ОСОБА_4 прийняла спадщину після померлої матері та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,0843 га, кадастровий номер :01:007:0128, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

До складу спадкового майна також входить і житловий будинок АДРЕСА_1 . Проте нотаріусом відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Житловий будинок АДРЕСА_1 належав ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Ніжинською державною нотаріальною конторою 21.12.1982 № 5728. В подальшому старий житловий будинок та господарські будівлі та споруди були знесені і на їх місці, на підставі рішення виконкому Ніжинської міської ради народних депутатів № 191 від 12.04.1983, побудовано новий будинок, прибудови, мансарда та сарай, які згідно інформації КП «Ніжинське МБТІ» не є самочинно збудованими та не потребують введення в експлуатацію.

Ухвалою судді 18.06.2024 провадження у справі відкрито, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду 16.08.2024 за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Представником позивачки - адвокатом Мохиром Д.В. подано заяву про розгляд справи за відсутності його і позивачки та підтримку позову.

Представник відповідача Ніжинської міської ради в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини ( ч.1 ст.1220, ч.1 ст.1270 ЦК України).

За змістом ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За змістом частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.42 зворот).

Згідно спадкової справи № 178/2023, заведеної до майна ОСОБА_2 (а.с. 40-80), спадщину після померлої прийняла її дочка ОСОБА_1 та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,0843 га, кадастровий номер :01:007:0128, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , вид цільового призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).

Постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Варавою Н.П. від 21.03.2024 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2 на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на вказаний житловий будинок.

Згідно довідки КП «Ніжинське МБТІ» від 07.12.2023 № 01935, житловий будинок в АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві особистої власності станом на 31.12.2012 за ОСОБА_3 в цілому, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Ніжинської державної нотаріальної контори 21.12.1982 за № 5728 (а.с.26).

Як вбачається з приміток у довідці про характеристики житлового будинку АДРЕСА_1 , виданої КП "Ніжинське МБТІ" за №622 від 01.12.2023, старий житловий будинок, що належав ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 21.12.1982 за р.№ 5728 був знесений, сараї та льох також знесені. Новий житловий будинок побудовано згідно рішення виконкому Ніжинської міської Ради народних депутатів № 191 від 12.04.1983 та згідно ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є самочинним та не потребує введення в експлуатацію. Прибудови, мансарда та сарай, побудовані до 1992 року, що згідно ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не є самочинним та не потребує введення в експлуатацію. АДРЕСА_2 ) назва змінена рішенням виконкому Ніжинської міської Ради народних депутатів про перейменування вулиць міста за № 177 від 21.07.1992 (а.с. 10-18).

У матеріалах справи міститься повідомлення заводу «Ніжинсільмаш» до Ніжинської державної нотаріальної контори від 21.11.1983 про видачу позики строком на 10 років ОСОБА_2 на будівництво будинку в АДРЕСА_1 . На підставі даного повідомлення державним нотаріусом 23.11.1983 накладено заборону на відчуження вказаного житлового будинку (а.с. 31-32).

За відомостями технічного паспорту на спірний житловий будинок, виготовлений 13.11.2023 КП "Ніжинське МБТІ", будинок споруджений у 1987 році, прибудови та інші споруди - у період до 1992 року.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 №449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення».

До 05.08.1992 закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Єдиним документом, що засвідчував факт існування об`єкта нерухомого майна й містив його технічні характеристики, був технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Відповідно до абзацу 3 пункту 78 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 05.08.1992.

Відповідно до положень пункту 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 № 127, в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 404 від 09.08.2012, чинній з 08.10.2012 по 11.12.2023, не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992.

Таким чином, індивідуальні житлові будинки, збудовані у період до 05.08.1992, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію, у тому числі по окремо визначеній «спрощеній» процедурі. Єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатами його технічної інвентаризації.

Вказані висновки узгоджуються з позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 21.10.2020 у справі № 201/7012/18.

Статтею 55 Конституції України гарантовано право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України).

Відповідно до абзацу третього частини другої статті 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна.

Отже, враховуючи, що спірний житловий будинок не вважається самочинним та не потребував введення в експлуатацію, оскільки був побудований згідно рішення виконкому Ніжинської міської Ради народних депутатів № 191 від 12.04.1983 і споруджений 1987 році спадкодавцем ОСОБА_2 до 05.08.1992, вона набула за життя право власності на нього, проте право власності за життя спадкодавцем не було зареєстроване, у зв`язку з чим позивачка, яка прийняла спадщину після ОСОБА_2 , до складу якої увійшло і право власності на спірний будинок, позбавлена можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому її права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за нею права власності.

Керуючись ст.ст. 81, 263-265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України,

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Ніжинської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Карпусь