Справа № 296/9196/24
Р І Ш Е Н Н Я (З А О Ч Н Е)

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" листопада 2024 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі головуючого судді Шкирі В.М., за участі секретаря судового засідання Сейко Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін, цивільну справу за позовом представника позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» - Тертиці Тамари Василівни до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

03.10.2024 через підсистему «Електронний суд» на електронну пошту Корольовського районного суду м. Житомира надійшла вказана позовна заява представника позивача ТОВ «Укр Кредит Фінанс» - Тертиці Т.В. яка просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача загальну суму заборгованості за кредитним договором № 1221-1979 від 11.06.2023 у розмірі 72000,00 грн та сплачений судовий збір в сумі 2442,40 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що 11.06.2023 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (credos.com.ua) уклали електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1221-1979, який разом з Правилами надання споживчих кредитів складають єдиний договір, де визначаються всі його істотні умови та з яким відповідач була попередньо ознайомлена.

Відповідно до умов договору, відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 14400,00 грн, строк кредитування 300 днів, базовий період 14 днів, знижена відсоткова ставка 2,50 % в день, стандартна відсоткова ставка - 3,00 % в день.

На момент звернення позивача до суду з цим позовом, позичальник умови Договору належним чином не виконала, кошти кредиту не повернула і проценти за користування ним не сплатила, в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду із позовом про стягнення заборгованості в примусовому порядку.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 04.10.2024 за позовом ТОВ «Укр Кредит Фінанс» відкрито провадження у справі з проведенням її розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання .

06.11.2024 сторони, та представник позивача, які належним чином були повідомленні про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися.

Одночасно із позовом, представник позивача надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якому позовні вимоги підтримує у повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує

Судом було вжито всіх заходів для повідомлення ОСОБА_1 про розгляд цієї справи, однак повістка-повідомлення про розгляд справи 06.11.2024 повернута до суду 25.10.2024 з гідно довідки Укрпошти від 21.10.2024 причина невручення: «адресат відсутній за вказаною адресою».

У постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19 наведено позицію, що у разі якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернено поштою у зв`язку з посиланням, зокрема на відсутність за вказаною адресою, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії, а повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки .

Отже, вважається, що відповідач повідомлена про розгляд справи 21.10.2024.

Верховний Суд у постановах від 13.11.2020 у справі№ 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19), від 08.12.2021 у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) зазначив, що якщо сторони чи їх представники, чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторони чи її представника, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні

Згідно ч. 5 ст. 259 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини.

11.06.2023 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту (credos.com.ua) уклали Договір про відкриття кредитної лінії № 1221-1979, в якому сторни погодили суму кредиту - 14400,00 грн строком на 300 днів зі сплатою відсотків, також визначили базовий період щодо сплати відсотків 14 днів, де застосовується знижена відсоткова ставка 2,50 % в день, та стандартну відсоткову ставку - 3,00 % в день в разі несплати в базовий період.

Відповідач підписав Договір о 22:23 годині одноразовим ідентифікатором (номер пароля А9924)

Також відповідач, окрім згаданого договору підписала одноразовим ідентифікатором (номер пароля А9924):

- правила відкриття кредитної лінії, де вказано, що кредит видається на 300 календарних днів (п. 3.1 Правил)

- паспорт споживчого кредиту, де вказано суму кредиту 14400,00 грн, строк кредитування - 300 календарних днів, базовий період - 14 календарних днів, стандартна ставка 3 % в день, знижена ставка - 2,5 % в день;

- таблицю обчислення загальної вартості кредиту.

Тобто сторони погодили, що кредит в сумі 14400,00 грн. має бути видано 11.06.2023, та в разі його повернення до 26.06.2023 ОСОБА_1 має сплатити відсотки за користування кредитом в сумі - 5040,00 грн, що разом з кредитом складе 19440,00 грн (п.2.3 Договору)

Отримання відповідачем кредитних коштів 11.06.2023 в сумі 14400,00 грн підтверджено:

- листом ПриватБанку до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про те, що 11.06.2023 за номером договору № 1221-19795 перераховано 14400,00 грн на картку № НОМЕР_1 (а.с. 49-62);

- довідкою ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування 14400,00 суми кредиту за договором № 1221-1979 від 11.06.2023 (а.с. 63).

Станом на 15.07.2024 заборгованість відповідача перед позивачем за Договором про відкриття кредитної лінії № 1221-1979 від 11.06.2023 становить 142992,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 14400,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 128592,00 грн.

Судом встановлено що з 11.06.2023 по 26.06.2023 відповідачу на 14400,00 грн кредиту нараховано відсотків за ставкою 2,50 (по 360,00 грн в день х 14 день = 5040,00 грн.) які мали бути сплачені не пізніше 26.06.2023 (базовий період) як передбачено п.2.3 Договору. Проте відповідач кошти по кредиту не сплатив.

З 27.06.2023 кредит набув статусу простроченого, та позивач нараховував відсотки за ставкою 3,00% в день.

Загалом відсотки нараховані по 05.04.2024 року (а.с. 64-69).

У позові представник позивача вказує, що кредитодавець прийняв рішення про можливість застосування до ОСОБА_1 програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання у сумі 70992,00 грн., та просить заборгованість за кредитним договором в розмірі 72000,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 14400,00 грн. та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 57600,00 грн.

Отже судом встановлено, що між сторонами існують зобов`язальні, цивільно-правові правовідносини з приводу кредитування, що регулюється нормами ЦК України

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Правовідносини з приводу надання кредиту регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність».

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківським кредитом визнається будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, сплати процентів за її користування та інших зборів з такої суми.

Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір.

В силу ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 у справі № 127/33824/19.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону, електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

ОСОБА_1 підписав 11.06.2023 Договір № 1221-1979 о 22:23 годині одноразовим ідентифікатором (номер пароля А9924).

Сторони погодили в договорі відкриття кредитної лінії на суму 14400,00 грн строком на 300 днів, перший базовий період 14 днів де застосовується знижена відсоткова ставка 2,50 % в день, а далі застосовується стандартна відсоткова ставка 3,00% в день.

Також відповідач, окрім договору 26.06.2023 підписала одноразовим ідентифікатором (номер пароля А9924):

- правила відкриття кредитної лінії, де вказано, що кредит видається на 300 днів (п. 3.1 Правил);

- паспорт споживчого кредитування, де вказано сума кредиту 13800,00 грн, строк кредитування - 300 календарних днів, базовий період - 14 календарних днів, стандартна ставка 3 % в день, занижена ставка - 2,5 % в день;

- таблицю обчислення загальної вартості кредиту, де вказано що вона складає 144000,00 грн з яких - 14400,00 кредит, а 129600,00 грн відсотки за користування кредитом.

З врахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд доходить висновку про укладання договору про відкриття кредитної лінії № 1221-1979 від 11.06.2023 між ТОВ «Укр Кредт Фінанс» та ОСОБА_1 оскільки сторони погодили істотні умови договору та підписали його.

За приписами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Частиною 1 ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже підписуючи договір відповідач погодилася з запропонованими умовами та при цьому підписала таблицю обчислення вартості кредиту, з якої вбачається, що вона була обізнана і має сплатити 144000,00 грн кредиту та 5040,00 грн процентів за користування кредитом протягом базового періоду (з 11.06.2023 по 26.06.2023 п.2.3 договору)

Також сторони погодили, що якщо користування кредитом складе 300 днів, відповідач має сплатити 14400,00 грн кредиту та 144000,00 грн -відсотків за користування таким кредитом (електронний підпис відповідача А9924 в таблиці обчислення загальнної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки да Договором (Графік платежів )

У постанові від 02.12.2015 у справі № 6-1341цс15 Верховний Суд України наголосив, що Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Договір про відкриття кредитної лінії № 1239-7426 від 15.07.2023 підписано відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора, відповідно до ч. 6, 8 ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».

За змістом ч. 13 ст. 11 вказаного Закону докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 36 Господарського процесуального кодексу України

Наведене свідчить,що відповідачознайомилася і погодилася з умовами договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Отже, суд встановив, що відповідачу було надано повну інформацію про умови кредитування та проценти які будуть нараховані за користування 14400,00 грн.

Позивач своїх зобов`язань дотримався та на виконання умов договору перерахував 11.06.2023 відповідачу 14400,00 грн, про що свідч докази долучені до позову:

- лист ПриватБанку до ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про те, що 11.06.2023 за номером договору № 1221-1979 перераховано 14400,00 грн на картку НОМЕР_1 ;

- довідка ТОВ «Укр Кредит Фінанс» про перерахування 14400,00 суми кредиту за договором № 1221-1979 від 11.06.2023.

Відповідач своїх зобов`язань не дотримався в повній мірі, так з 11.06.2023 по 26.06.2023 йому на 14400,00 грн кредиту нараховано відсотків за ставкою 2,50 (по 360,00 грн в день х 14 день = 5040,00 грн.) які мали бути сплачені не пізніше 26.06.2023 (базовий період) як передбачено п.2.3 Договору.

Проте відповідач заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії №1221-1979 від 11.06.2023 не сплатив

З 27.06.2023 кредит набув статусу простроченого, та позивач розпочав нараховувати відсотки за стандартною ставкою 3,00% в день, як те передбачено п.4.10 Договору.

Загалом відсотки нараховані по 05.04.2024 року, як те передбачено п.4.12 Договору.

У позові представник позивача вказує, що кредитодавець прийняв рішення про можливість застосування до ОСОБА_1 програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «Укр Кредит Фінанс», а саме часткового списання у сумі 70992,00 грн, та просить заборгованость за кредитним договором в розмірі 72000,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за кредитом 14400,00 грн та прострочена заборгованість за нарахованими процентами 57600,00 грн.

Оскільки представник позивача ч просить суд стягнути заборгованість із застосуванням до відповідача програми лояльності, що безумовно є правом позивача і суд не може виходити за межі позовних вимог, оскільки розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає із ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (п. 23 рішення ЄСПЛ від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України»).

Отже, за результатами розгляду справи, суд приймає рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, що були сплачені при зверненні до суду за платіжною інструкцією №40746 від 23.09.2024.

Керуючись ст. 77-81,83,89,95,141, 258,263-265,273,279,280,354,355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовільнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407) заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1221-1979 від 11.06.2023, яка станом на 15.07.2024 становить 72000 (сімдесят дві тисячі) гривень 00 копійок та складається з:

- 14400 (чотирнадцяти тисяч чотириста) гривень 00 копійок простроченої заборгованості за тілом кредиту;

- 57600 (п`ятдесят семи тисяч шістсот) гривень 00 копійок простроченої заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом до 05.04.2024 включно.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» (, адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407) судовий збір сплачений при подачі позов уза платіжною інструкцією №40746 від 23.09.2024 в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 20 копійок.

Заочне рішення може бути оскаржено відповідачем шляхом подання до Корольовського районного суду м.Житомира заяви про перегляд заочного рішення протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м.Житомира протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Cуддя В. М. Шкиря