ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 лютого 2024 року

м. Харків

справа № 621/1476/22

провадження № 22-ц/818/150/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря - Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач: керівник Чугуївської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації

відповідач: Зміївська міська рада Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_1

третя особа - Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України»

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну за позовом керівника Чугуївської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації до Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області, ОСОБА_1 , третя особа Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України» про визнання незаконними та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на землю та повернення земельної ділянки, -

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 16 серпня 2023 року, постановлене суддею Шаховою В.В.,

в с т а н о в и в:

У серпні 2022 року керівник Чугуївської окружної прокуратури, звернувся до суду із позовом, в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації, Харківського обласного управління лісового управління лісового та мисливського господарства, який в подальшому уточнив та зазначив, про захист інтересів державі в особі Харківської обласної військової адміністрації та просив: визнати незаконним та скасувати рішення Чемужівської сільської ради від 22.09.2011 року №111-VI «Про затвердження проекту землеустрою меж земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд» щодо передачі земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0099 загальною площею 0,25 га у приватну власність ОСОБА_1 ; визнати недійсним виданий ОСОБА_1 державний акт від 03.05.2012 року ЯК №160521, зареєстрований 24.04.2012 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №02029 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0099 площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0099, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 ; судові витрати стягнути з відповідачів на користь Харківської обласної прокуратури.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 16 серпня 2023 року позовну заяву керівника Чугуївської окружної прокуратури задоволено. Визнано незаконним та скасувати рішення Чемужівської сільської ради від 22.09.2011 року №111-VI «Про затвердження проекту землеустрою меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд» щодо передачі земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0099 загальною площею 0,25 га у приватну власність ОСОБА_1 . Визнано недійсним виданий ОСОБА_1 державний акт від 03.05.2012 року серії ЯК №160521, зареєстрований 24.04.2012 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №02029 на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0099 площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . Зобов`язано ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0099, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Гетьман О.М. просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що суд не взяв до уваги, що прокурором не доведено зміни цільового призначення переданої у власність земельної ділянки. Вважає, що ОСОБА_1 дотримано усіх вимог законодавства щодо безоплатної приватизації отриманої земельної ділянки. Питання щодо законності оскаржуваного прокурором рішення органу місцевого самоврядування від 29.09.2011 було предметом дослідження у справі №621/1445/16. Вважає, що прокурором заявлено тотожний позов, який вже був предметом розгляду, підстав для його задоволення не має. Також суд не взяв до уваги висновок експертизи проведений у справі №621/1445/16, в якому зазначено, що цільове призначення земельної ділянки не змінено, за цільовим призначенням земельна ділянка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, виходив із того, що оскільки передача ОСОБА_1 спірної земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0099 відбулась з порушенням вимог статей 149, 151 Земельного кодексу України. Чемужівською сільською радою Зміївського району Харківської області при прийнятті рішення від 22.09.2011 року №111-VI «Про затвердження проекту землеустрою меж земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд», не були дотримані вимоги статей 18-20, 116, 118, 149, 186 Земельного кодексу України, статті 75 Лісового кодексу України, статті 50 Закону України «Про землеустрій», не відбулось вилучення та зміни цільового призначення спірної земельної ділянки, у зв`язку з чим рішення сільської ради підлягає визнанню незаконним та скасуванню, а державний акт визнанню недійсним. Оскільки вказана земельна ділянка частково знаходилась на землях ДП «Зміївське лісове господарство» правонаступником якого є ДСГП «Ліси України», а саме кв. 57 Чемужівського лісництва Зміївського району Харківської області, тому вона перебуває у постійному користуванні підприємства на підставі матеріалів лісовпорядкування 2001 року, які згідно з пунктом 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками підтверджують їх право користування зазначеними земельними ділянками. Доводи відповідача про законність та обґрунтованість прийнятого Чемужівською сільською радою Зміївського району Харківської області рішення від 22.09.2011 № 111-VI, не знайшли свого підтвердження і спростовуються належними та допустимими доказами у справі.

Проте судова колегія не може погодитися з такими висновками суду, з огляду на таке.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням ХХХVI сесії V скликання Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 04 березня 2010 року № 628-V «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) між земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд особистого селянського господарства та для будівництва індивідуальних гаражів» ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельної ділянки площею 0,25 га АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель запасу житлової та громадської забудови.

Рішенням ХІІ сесії VІ скликання Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області від 22 вересня 2010 року № 111-VІ «Про затвердження проекту землеустрою меж земельної ділянки ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд»

ОСОБА_1 затверджено проект землеустрою меж земельної ділянки площею 0,25 га АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із земель запасу житлової та громадської забудови. Дана земельна ділянка передана ОСОБА_1 безкоштовно у приватну власність.

На підставі вказаного рішення та технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі, затвердженої посадовими особами Відділ Держкомзему у Зміївському районі Харківської області, ОСОБА_1 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 160521, який зареєстровано в книзі реєстрації державних актів на право власності, постійного користування, договорів оренди земельних ділянок та обліковується в державному реєстрі земель за реєстраційним номером 02029 від 24 квітня 2012 року.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.

Відповідно до частини другої статті 1 ЛК України ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцем розташування виконують водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Земельні відносини, що виникають при використанні лісів, регулюються ЗК України, а також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому Кодексу (частина друга статті 3 ЗК України).

Відповідно до статті 8 ЛК України у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізовується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

Згідно з частиною першою статті 84 ЗК України у державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності.

Землі лісогосподарського призначення є окремою категорією земель (пункт «е» частини першої статті 19 ЗК України) і належать до земель державної власності, які не можуть передаватися в приватну власність, крім випадків, визначених ЗК (пункт «г» частини четверта статті 84 ЗК України).

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 га у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств.

Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для заліснення.

За змістом статті 31 ЛК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, статті 75 ЛК України, статті 50 Закону України «Про землеустрій» та Порядку розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 677, вилучення земельної ділянки для потреб, не пов`язаних із веденням лісокористування у постійного землекористувача, та її передача у приватну власність для обслуговування жилого будинку чи ведення особистого селянського господарства, має здійснюватися за згодою державного підприємства та лише після припинення права постійного користування земельної ділянки постійним землекористувачем за його заявою з подальшою розробкою проєкта відведення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-50цс15, правовий статус земельних ділянок лісового фонду визначається нормами земельного та лісового законодавства відповідно до їх цільового призначення за даними земельного кадастру.

Документами, які підтверджують право лісогосподарських підприємств на земельні ділянки, є державні акти на право постійного користування земельними лісовими ділянками або планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Отже, при розгляді справи суд має встановлювати правовий статус земельної ділянки та її цільове призначення за даними земельного кадастру.

Відсутність у лісогосподарського підприємства свідоцтва про право власності на земельну ділянку не свідчить про відсутність такого права, оскільки за положеннями пункту 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України, такими документами можуть бути планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Таким чином, земельні ділянки у межах населеного пункту, зайнятті зеленими насадженнями, віднесені до категорії лісів, належать до земель лісогосподарського призначення та можуть належати лісогосподарському підприємству, якщо це підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Частинами першою та другою статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Приписами ст. 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Із змісту частин 1, 2, 6-10 цієї статті вбачається, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву про вибір розміру та мети використання земельної ділянки до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Вибір місця розташування земельної ділянки та надання дозволу і вимог на розроблення проекту її відведення здійснюються в порядку, встановленому статтею 151 ЗК України. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність.

Відповідно до частини першої статті 126 ЗК України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом на землю, який видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий.

Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду із позовом, прокурор наголошував, що відповідачем порушено права Харківської обласної військової адміністрації, оскільки у власність відповідачу передано земельну ділянку з кадастровим номером: :01:002:0099, яка знаходиться за межами населеного пункту та віднесена до земель державної власності лісового фонду та знаходиться у користуванні ДП «Зміївське лісове господарство», правонаступником якого є ДСГП «Ліси України». Вважає, що земля вибула із володіння держави незаконно.

Судова колегія звертає увагу на те, що питання правомірності набуття права власності на спірну земельну ділянку вже було предметом судового розгляду. Так 20.07.2016 заступник керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області (правонаступником якої наразі є Чугуївська окружна прокуратура Харківської області), в інтересах держави в особі Державного агентства лісових ресурсів України Харківського обласного управління лісового та мисливського господарства, Державного підприємства «Зміївське лісове господарство» звертався до суду із позовом до Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, ОСОБА_1 про скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки, третя особа: Відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області (справа № 621/1445/16-ц).

Зазначена справа була досліджена судом першої та апеляційної інстанції при розгляді даної справи.

У вказаному позові прокурором було заявлено наступні позовні вимоги: визнати незаконним та скасувати рішення Чемужівської сільської ради від 04.03.2010 № 628-V «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо встановлення в натурі (на місцевості) меж земельних ділянок для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд, ведення особистого селянського господарства та для будівництва індивідуальних гаражів»; визнати незаконним та скасувати рішення Чемужівської сільської ради від 22.09.2011 № 111-VI «Про передачу земельної ділянки у приватну власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд»; визнати недійсним державний акт серії ЯК № 160521 від 03.05.2012 на право власності на земельну ділянку ОСОБА_1 , скасувавши його державну реєстрацію (кадастровий номер :01:002:0099); зобов`язати ОСОБА_1 повернути у власність держави земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:002:0099.

На підтвердження своїх доводів, під час розгляду судом першої інстанції справи № 621/1445/16-ц, прокурором було надано до суду копії наступних документів (доказів): рішення Чемужівської сільради від 04.03.2010 № 628-V (про надання дозволу на розробку проекту землеустрою); рішення Чемужівської сільради від 22.09.2011 №111-VI (про затвердження проекту землеустрою); державного акту серії ЯК № 160521 від 03.05.2012; технічного звіту встановлення меж земельної ділянки на предмет суміжності та перетину, виконаного у 2013 році; проекту організації та розвитку лісового господарства, плану лісонасаджень; довідки форми 6-зем станом на 01.07.2014; інформації ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 17.02.2016 № 66; переписки прокурора в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»; розрахунок ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 24.06.2016; інформація Чемужівської сільської ради від 22.06.2016 № 08-09/456.

В ході розгляду вище зазначеної справи, ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08 червня 2017 року за клопотанням ДП «Зміївське лісове господарство» по справі була призначена судова земельно-технічна експертиза, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл.проф. М.С.Бокаріуса.

Згідно з висновком експерта Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса № 23422, складеного 22 серпня 2019 року, цільове призначення земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0099 не змінено та затверджено, за основним цільовим призначенням відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови, та не потребує зміни цільового призначення.

При цьому судовим експертом запрошувались завірені в органах землеустрою складальні оригінали планшетів, де проводились лісовпорядні роботи та мають загальні кордони з іншими землекористувачами (власниками) та каталоги координат земельної ділянки меж лісового кварталу земель лісового фонду. Такі дані надані не були.

Також у висновку експерта зазначено, що визначити межу земель лісогосподарського призначення на основі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування неможливо. Експерт зазначив, що надати відповідь на питання «Чи має місце перетин земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0099 з землями державного лісового фонду України постійного лісокористувача ДП «Зміївське лісове господарство» не надається можливим у зв`язку із ненаданням органами землеустрою необхідних документів. Визначити межу земель лісогосподарського призначення на основі планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування неможливо.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 24 січня 2017 року у справі №621/1445/16-ц в задоволенні позову відмовлено.

Постановою Харківського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року рішення Зміївського районного суду Харківської області від 10 січня 2017 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 15 грудня 2021 року касаційну скаргу Харківської обласної прокуратури задоволено частково. Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 24 січня 2017 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року в частині вимог про визнання незаконними та скасування рішень Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки скасовано. Позовні вимоги заступника керівника Чугуївської місцевої прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі державного підприємства «Зміївське лісове господарство» до Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, ОСОБА_1 , третя особа Відділ Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області, про визнання незаконними та скасування рішень Чемужівської сільської ради Зміївського району Харківської області, визнання недійсним та скасування державного акта на право власності на земельну ділянку та витребування земельної ділянки залишено без розгляду.В іншій частині рішення Зміївського районного суду Харківської області від 24 січня 2017 року та постанову Харківського апеляційного суду від 11 листопада 2020 року залишено без змін.

Звертаючись до суду із даним позовом, керівник Чугуївської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Харківської обласної військової адміністрації, просить про визнання незаконним та скасування рішення Чемужівської сільської ради від 22.09.2011 №111-VI «Про затвердження проекту землеустрою меж земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд» щодо передачі земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:0099; визнання недійсним виданого ОСОБА_1 державного акту від 03.05.2012 серія ЯК №160521, зареєстрованого 24.04.2012 ; зобов`язати ОСОБА_1 повернути земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0099.

На підтвердження своїх доводів, під час розгляду судом першої інстанції справи № 621/1476/22, прокурором було надано до суду копії наступних документів (доказів): витягу з Реєстру речових прав на нерухоме майно; рішення Чемужівської сільради від 04.03.2010 № 628-V (про надання дозволу на розробку проекту землеустрою); рішення Чемужівської сільради від 22.09.2011 №111-VI (про затвердження проекту землеустрою); державного акту серії ЯК № 160521 від 03.05.2012; проекту організації та розвитку лісового господарства, плану лісонасаджень; технічного звіту встановлення меж земельної ділянки на предмет суміжності та перетину, виконаного у 2013 році; витягу із генерального плану; інформації ДП «Харківська державна лісовпорядна експедиція» від 17.02.2016 № 66; довідки форми 6-зем станом на 01.07.2014; переписки прокурора в порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».

З аналізу документів, наявних у справах №№ 621/1445/16-ц, 621/1476/22 вбачається, що прокурором на підтвердження своїх доводів в обох випадках надано до суду такі ж самі докази, за винятком витягу із генерального плану та довідки вартості земельної ділянки, долучених до позову у справі № 621/1476/22.

Тобто наявні у справі № 621/1476/22 документи було предметом дослідження суду та судовим експертом під час проведення судової земельно-технічної експертизи, призначеної у справі № 621/1445/16-ц.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно з ч. ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не надано доказів того, що земельна ділянка вибула із володіння держави в особі ХОВА незаконно та безпідставно надана ОСОБА_1 а також недоведено приналежність спірної земельної ділянки до земель лісового фонду та зміни її цільового призначення.

Наданий прокурором технічний звіт та матеріали лісовпорядкування не підтверджують наявність перетину спірної земельної ділянки із землями лісового фонду.

Прокурором не спростовано, що видана ОСОБА_1 земельна ділянка відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови.

Від проведення експертизи у даній справі позивач відмовився.

Оскільки позивачем не доведено порушення інтересів держави в особі Харківської обласної військової адміністрації внаслідок надання ОСОБА_1 спірної земельної ділянки підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та безпідставно ухвалив рішення про задоволення позовних вимог. Рішення суду не відповідає вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, з Чугуївської окружної прокуратури на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 5581,50 грн

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 376, 381, 382, 383, 384,ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 16 серпня 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову керівника Чугуївської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Харківської обласної державної адміністрації відмовити.

Стягнути Чугуївської окружної прокуратури на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 5581,50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 22.02.2024 року.