Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4205/24
Провадження №: 2/332/2148/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Ретинської Ю.І., за участю секретаря Карліної А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Біліченка Олега Олександровича до Публічного Акціонерного Товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, -

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року адвокат Біліченко Олег Олександрович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Приватного акціонерного товариства «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я в розмірі 60000 грн.

В обґрунтування своїх доводів позивач зазначив, що ОСОБА_1 з 2017 року по теперішній час працює у ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ".

Відповідно до пунктів 1, 6, Акту №16 (Форма Н-1) про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 16.11.2018 року:

12.11.2018року о 16.40 на підприємстві Відповідача стався нещасний випадок з Позивачем, під час виконання останнім трудових обов`язків за режимом підприємства, внаслідок «різкого викиду реагенту, який попав йому на обличчя, збивши захисні каску та окуляри».

На потерпілого під час настання нещасного випадку впливали шкідливі та небезпечні фактори. На момент травмування Позивач був одягнений у спеціальний одяг спеціальне взуття, захисну каску, захисні окуляри.

13.11.2018року комісією було проведено огляд та перевірка технічного стану обладнання з яким працював Позивач, під час якої встановлено що: «причиною викиду первинного реагенту був імпульс стисненого повітря, а також утворення «пробки».

З аналізу підпунктів 8-11 пункту 6 цього Акту вбачається, що Позивачем не порушувались правила та умови виконання ним трудових функцій бункерувальника.

Згідно п. 9 Акту, Позивачу встановлено діагноз: «Хімічний опік рогівки 3 ступеня, кон`юктиви та шкіри повік 2 ступеня правого ока. Хімічний опік рогівки 2 ступеня, кон`юктиви та шкіри повік 1 ступеня лівого ока. Множинні сторонні тіла кон`юктиви обох очей».

Відповідно до пункту 1 Акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 12.11.2018 року о 16.40 на ПАТ «Запоріжсталь» від 16.11.2024 року (Форма Н-5):

наслідками нещасного випадку є: «Хімічний опік рогівки 3 ступеня, кон`юктиви та шкіри повік 2 ступеня правого ока. Хімічний опік рогівки 2 ступеня, кон`юктиви та шкіри повік 1 ступеня лівого ока. Множинні сторонні тіла кон`юктиви обох очей».

Згідно п. 4 цього Акту - причиною настання нещасного випадку є технічна (непередбачена позаштатна ситуація в роботі системи пилогазоочистки газів, що відходять агломераційної машини № 1 ПАТ «Запоріжсталь» і відсутність рекомендацій та способів дій обслуговуючого персоналу щодо їх усунення).

У відповідності до п. 6 Акту - нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Відповідно до первинної Довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААБ № 250386 від 06.03.2019 року Позивачу встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: трудове каліцтво.

Згідно первинної Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія АБ №0034668 від 06.03.2019 року ступінь втрати професійної працездатності Позивача складає 60 (шістдесят) %.

Відповідно до Довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААГ № 460379 від 01.05.2024 року Позивачу встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: трудове каліцтво.

Згідно Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія 12 ААА № 097228 від 01.05.2024 року ступінь втрати професійної працездатності Позивача складає 60 (шістдесят) %.

Отримання Позивачем трудового каліцтва, (інвалідності та втрати професійної працездатності на 60 %) - призводить його до фізичних та моральних страждань, що призводить до хвилювань, депресивного стану. У Позивача змінився стан та якість життя, що завдає йому постійних моральних страждань. Позивач оцінює спричинену йому моральну шкоду у розмірі 60000 гривень, яку просить стягнути з Відповідача. Також просить стягнути витрати на правову допомогу.

Представник відповідача ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги не визнав. Зазначив, що Позивачем не доведена неправомірність поведінки Відповідача у виникненні травми. Пунктом 4 Акту проведення розслідування нещасного випадку форми Н-5 від 16.11.2018 встановлено, що основною причиною настання нещасного випадку є непередбачена позаштатна ситуація в роботі системи пилогазоочистки газів, що відходять від агломераційної машини № 1 ПАТ «Запоріжсталь» та відсутність рекомендацій та способів дій обслуговуючого персоналу щодо їх усунення, супутні причини відсутні. У даному випадку Відповідач не є винним у настанні нещасного випадку, а відтак не може нести обов`язку з відшкодування моральної шкоди. Крім того, вважає, що розмір моральної шкоди не є обґрунтованим, не відповідає глибині душевних страждань, вимогам розумності і справедливості. У разі задоволення судом позовних вимог у сумі, що перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, просив вирішити питання про стягнення суми з урахуванням утримання з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів при їх виплаті.

09.08.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, згідно якої представник позивача просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, вважаючи їх законними та обґрунтованими. Зауважив, що у випадку отримання працівником професійних захворювань, трудового каліцтва наявність моральної шкоди у працівника презюмується. Не встановлення в Акті про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом форми Н-1 винних фізичних осіб (посадови) не може саме по собі виключати відповідальність юридичної особи.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив позов задовольнити у повному обсязі, а також стягнути витрати на правову допомогу в сумі 11000 гривень.

На адресу суду також надійшла заява представника відповідача про розгляд справи у його відсутності. Правову позицію ПАТ «Запоріжсталь» по даній справі, викладену у відзиві на позов, підтримує у повному обсязі

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2017 року по теперішній час працює у ПАТ "ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ "ЗАПОРІЖСТАЛЬ", що підтверджується трудовою книжкою.

Відповідно до пунктів 1, 6, Акту №16 (Форма Н-1) про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом від 16.11.2018 року:

12.11.2019року о 16.40 на підприємстві Відповідача стався нещасний випадок з ОСОБА_1 , під час виконання останнім трудових обов`язків за режимом підприємства, внаслідок «різкого викиду реагенту, який попав йому на обличчя, збивши захисні каску та окуляри».

На потерпілого під час настання нещасного випадку впливали шкідливі та небезпечні фактори. На момент травмування ОСОБА_1 був одягнений у спеціальний одяг спеціальне взуття, захисну каску, захисні окуляри.

13.11.2019року комісією було проведено огляд та перевірка технічного стану обладнання з яким працював ОСОБА_1 , під час якої встановлено що: «причиною викиду первинного реагенту був імпульс стисненого повітря, а також утворення «пробки».

З аналізу підпунктів 8-11 пункту 6 цього Акту вбачається, що ОСОБА_1 не порушувались правила та умови виконання ним трудових Функцій бункерувальника.

Згідно п. 9 Акту, ОСОБА_1 встановлено діагноз: «Хімічний опік рогівки 3 ступеня, кон`юктиви та шкіри повік 2 ступеня правого ока. Хімічний опік рогівки 2 ступеня, кон`юктиви та шкіри повік 1 ступеня лівого ока. Множинні сторонні тіла кон`юктиви обох очей».

Відповідно до пункту 1 Акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 12.11.2018 року о 16.40 на ПАТ «Запоріжсталь» від 16.11.2024 року (Форма Н-5):

наслідками нещасного випадку є: «Хімічний опік рогівки 3 ступеня, кон`юктиви та шкіри повік 2 ступеня правого ока. Хімічний опік рогівки 2 ступеня, кон`юктиви та шкіри повік 1 ступеня лівого ока. Множинні сторонні тіла кон`юктиви обох очей».

Згідно п. 4 цього Акту - причиною настання нещасного випадку є технічна (непередбачена позаштатна ситуація в роботі системи пилогазоочистки газів, що відходять агломераційної машини № 1 ПАТ «Запоріжсталь» і відсутність рекомендацій та способів дій обслуговуючого персоналу щодо їх усунення).

У відповідності до п. 6 Акту - нещасний випадок визнано таким, що пов`язаний з виробництвом.

Відповідно до первинної Довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААБ № 250386 від 06.03.2019 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: трудове каліцтво.

Згідно первинної Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія АБ №0034668 від 06.03.2019 року ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 складає 60 (шістдесят) %.

Відповідно до Довідки до акта огляду МСЕК серія 12 ААГ № 460379 від 01.05.2024 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, причина інвалідності: трудове каліцтво.

Згідно Довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія 12 ААА № 097228 від 01.05.2024 року ступінь втрати професійної працездатності ОСОБА_1 складає 60 (шістдесят) %.

Статтею 43 Конституції України кожному гарантовано право на належні, безпечні і здорові умови праці.

Відповідно до ч. 8 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень Цивільного кодексу України та Кодексу законів про працю України.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу.

Враховуючи зазначені положення, відповідач мав створити позивачу, як і іншим працівникам, належні безпечні умови праці, за яких факт настання професійних захворювань, нещасних випадків, іншого пошкодження здоров`я чи настання смерті були б неможливими.

Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до норм ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Отже, під поняттям «моральна шкода» охоплюються негативні наслідки немайнового характеру, які заподіяні фізичній особі внаслідок завданих їй фізичних, психічних та моральних страждань, що пов`язані із порушенням її прав чи охоронюваних законом інтересів.

Фізичні страждання це фізичний біль, функціональний розлад організму, зміни в емоційно-вольовій сфері, інші відхилення від звичайного стану здоров`я, які є наслідком дій (бездіяльності), що посягають на немайнові блага або майнові права громадянина. Суд наголошує, що моральна, і фізична шкода після нанесення, по суті є непоправними і не завжди можуть бути відшкодовані. Неможливо відшкодувати (визначити еквівалент) втрати здоров`я, неможливо відшкодувати почуття страху, відчуття болю.

При встановленні можливої суми відшкодування в грошовому еквіваленті суд зіставляє глибину моральних страждань і суму заявлених компенсацій. При цьому враховуються: загальні страждання, психологічний і фізичний стан потерпілого, погіршення функціонування його певних органів.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Крім того, згідно з рішенням Конституційного Суду України № 2 від 27.01.2004, моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричиняють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Як зазначено в п. 4.1. цього Рішення, ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Відсутність причинного зв`язку між завданою позивачу шкодою і протиправною поведінкою відповідача, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я на виробництві, оскільки до юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв`язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу.

Отже, закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов`язку власника відшкодувати моральну шкоду.

В ході розгляду справи встановлено, що у зв`язку з травмою на виробництві позивачу заподіяно моральну шкоду, що полягає в тому, що ОСОБА_1 втратив професійну працездатність у загальному розмірі 60%, його визнано особою з інвалідністю третьої групи. Після втрати працездатності у позивача змінилися умови життя, він періодично проходить лікування, повинен докладати додаткових зусиль для організації свого життя.

За таких обставин, з огляду на вищезазначені норми Законів, під час судового розгляду доведено, що позивачу спричинено моральну шкоду, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, внаслідок неналежного виконання відповідачем вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці, що спричинило виникнення у позивача травми та каліцтва внаслідок нещасного випадку на виробництві.

Суд також враховує значимість здоров`я як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, бере до уваги конкретні обставини справи, тяжкість ушкодження здоров`я, ступінь втрати професійної працездатності, пов`язані з цим фізичні і моральні страждання позивача, їх глибину, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, суд дійшов висновку, що є достатнім, розумним та справедливим розміром відшкодування моральної шкоди позивачу у сумі 60 000,00 грн.

Щодо оподаткування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно п.п. 164.2.14 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім, зокрема, сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння шкоди його життю та здоров`ю.

За текстом цього підпункту поняття моральної шкоди не поділено на категорії осіб, оскільки визначено тільки її загальне поняття, суми якого можуть бути стягнуті з різних підстав. Обмеження розміру моральної шкоди для платників податку, на користь яких за рішенням суду стягнуто суму моральної шкоди, спричинену внаслідок заподіяння шкоди їх життю та здоров`ю, погіршує конституційні права та законні інтереси таких осіб, що в певній частині нівелює рішення суду, щодо захисту таких прав.

Тому в рамках даної справи є вірним стягнення суми моральної шкоди без урахування утримання податку з доходів і зборів.

Подібний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 21.06.2022 в рамках справи № 599/645/21.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, що складає 1211 грн. 20 коп.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, необхідно зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно положень с. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результати розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу надання послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до п. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат, учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення, тощо, визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (складання позовної заяви, надання консультацій).

Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входять до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Вирішуючи це питання, суд виходить з того, що в межах цієї справи ОСОБА_1 отримував правову допомогу адвоката Біліченка О.О. та сплатив за це 11000 грн., з яких: надання юридичної консультації з приводу предмета спору склало 2000 гривень, складання позову склало 3000 гривень, складання відповіді на відзив склало 3000 гривень, представництво інтересів позивача у суді склало 3000 гривень, Вказані обставини підтверджуються наданими суду Договором про надання правової допомоги б/н від 17.07.2024, ордером АР №1162430 від 17.07.2024 року, Актом приймання виконаних робіт №1 від 08.08.2024 року, квитанцією до прибуткового касового ордеру від 08.08.2024 року.

Враховуючи викладене, проаналізувавши наведений перелік послуг, їх обсяг, додані до справи представником позивача документи, суд вважає, що відображена у цих доказах інформація щодо характеру та обсягу виконаної адвокатом роботи (наданих послуг) не відповідає критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт. Перевіривши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, на відповідність заявлених до стягнення сум наданому обсягу адвокатських послуг, беручи до уваги доводи представника відповідача щодо зменшення розміру заявлених представником позивача витрат на професійну правничу (правову) допомогу, суд вважає, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат представника позивача на професійну правничу (правову) допомогу до 8000, 00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Біліченка Олега Олександровича про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (, місцезнаходження: 69008, м. Запоріжжя: вул. Південне шосе, буд. 72) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду, завдану ушкодженням здоров`я, в сумі 60000 (шістдесят тисяч) гривень та понесені судові витрати на правову допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути в дохід держави з Публічного акціонерного товариства «Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» (, місцезнаходження: 69008, м. Запоріжжя: вул. Південне шосе, буд. 72) судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

У задоволенні решти вимог щодо стягнення витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний тест рішення виготовлено 30 вересня 2024 року.

Суддя Ю.І. Ретинська