справа № 755/7050/23
головуючий у суді І інстанції Коваленко І.В.
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Чернова Олександра Валерійовича та ОСОБА_2 на додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року

за заявою представника ОСОБА_3 - адвоката Заверухи Ігоря Леонідовича про ухвалення додаткового рішення

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

в с т а н о в и в :

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до 30 червня 2025 року.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 08 лютого 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн щомісячно, на період навчання доньки в Інституті Романістики Варшавського університету (Республіка Польща), починаючи з 25 травня 2023 року та до припинення навчання у вищому навчальному закладі, але більше, ніж до досягнення ОСОБА_2 23-річного віку. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судові витрати щодо сплати судового збору у розмірі 1 073 грн 60 коп.

14 лютого 2024 року представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Заверуха І.Л. подав заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати на правничу допомогу під час розгляду справи судом першої інстанції у розмірі 26 773 грн 33 коп.

Додатковим рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року задоволено заяву представника ОСОБА_3 - адвоката Заверухи І.Л. про ухвалення додаткового рішення.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 26 733 грн 33 коп.

Додаткове рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач своїм правом на подачу письмових пояснень чи заперечень, а також на звернення з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не скористалася, а витрати на правову допомогу у заявленій сумі є реальними, відповідають складності справи та обсягу наданих послуг і виконаних робіт та документально підтверджені.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Чернов О.В. подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач особисто не отримувала від суду або від відповідача заяви про ухвалення додаткового рішення та доданих до неї документів, а тому була позбавлена об`єктивної можливості та права подати свої заперечення на указану заяву.

Судом першої інстанції направлялася повістка про виклик до суду у судове засідання, призначене на 01 березня 2024 року, однак до такої повістки не було додано копію заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення з додатками.

До заяви про ухвалення додаткового рішення додано докази направлення її копії лише представнику позивача - адвокату Залевській Н.С., однак при з`ясуванні причин її відсутності у судовому засіданні 01 березня 2024 року адвокат Залевська Н.С. повідомила позивачу ОСОБА_1 , що вона не бачила письмову заяву про ухвалення додаткового рішення та додані до неї копії документів, оскільки через електронний кабінет вони їй фактично не надходили і вона особисто їх не отримувала, а також вважала, що після засідання 08 лютого 2024 року договір про надання правничої допомоги з позивачем ОСОБА_1 між ними припинений, а тому до суду будь-яких письмових заяв та/або повідомлень вона не направляла і в судовому засіданні 01 березня 2024 року, особисто участі не приймала. Також Залевська Н.С. зазначила, що вона особисто повідомила суд про те, що вона вже не представляє інтереси позивача ОСОБА_1 , тому в судове засідання 01 березня 2024 року вона не прийде. (фотокопі з смс-листування між позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Залевською Н.С. додаються до скарги).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій просить скасувати додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, здійснивши розгляд справи відповідача про ухвалення додаткового рішення, за відсутності третьої особи та відповідача, допустив суттєві порушення, як норм процесуального, так і матеріального права, що призвели до ухвалення незаконного і несправедливого по суті рішення.

Вказує, що письмових відомостей про надсилання стороною відповідача заяви від 13 лютого 2024 року про ухвалення додаткового рішення у справі та доданих до неї документів (доказів), як того вимагають приписи частини 9 статті 83 ПК України, безпосередньо на адресу ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку та/або на електронну адресу, адвокатом Заверухою І.Л. не були надіслані та підтверджень (доказів) щодо дотримання стороною відповідача свого процесуального обов`язку, матеріали цивільної справи не містять.

Від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Заверуха І.Л. надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 та залишити додаткове рішення суду без змін.

Відзив обґрунтовано тим, що частиною 8 статті 141 ЦПК України не визначено обов`язку заявника надсилати докази понесення судових витрат комусь окрім суду. Попри це, копія заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення з додатками засобами електронного суду була направлена представнику позивача - адвокату Залевській Н.С., що представник позивача визнає у своїй апеляційній скарзі.

Щодо направлення копії заяви ОСОБА_2 , представник відповідача зазначає, що хоч позивач і вказала у позовній заяві третю особу ОСОБА_2 , суд першої інстанції не залучав таку особу до участі у справі, а в першому судовому засіданні, у яке з`явилася і ОСОБА_2 , суд роз`яснив сторонам, що указана особа судом не залучена як третя особа і вона може бути присутня у судовому засіданні лише як вільний слухач.

Вказує, що надсилання ОСОБА_2 повістки про виклик у судове засідання, призначене на 01 березня 2024 року ніяк не могло вплинути на її права, оскільки вона не є учасником цієї справи.

Від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Чернов О.В. надійшла відповідь на відзив, у якій він підтримав вимоги апеляційної скарги.

За змістом частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України (у редакції станом на час надходження апеляційної скарги та призначення справи до розгляду) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Згідно з частинами 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (частина 1, пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України).

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини 1, 2 статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо) (частина 8 статті 141 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заява про ухвалення додаткового рішення є заявою з процесуальних питань.

Тож подання учасником справи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу потрібно здійснювати із дотриманням вимог ЦПК України, встановлених для подання клопотань (заяв) з процесуальних питань.

Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом (частина 3 статті 182 ЦПК України).

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення з процесуальних питань визначені у статті 183 ЦПК України.

Будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення) (пункт 6 частини 1 статті 183 ЦПК України).

Згідно з частиною 2 статті 183 ЦПК України до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень, додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).

Відповідно до частини 4 статті 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що представник відповідача ОСОБА_3 - адвокат Заверуха І.Л. до заяви про ухвалення додаткового рішення додав докази направлення її копії лише представнику позивача - адвокату Залевській Н.С. (а.с. 135-136 т. 2).

Позивач у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що адвокат Залевська Н.С., яка представляла її інтереси під час розгляду справи судом першої інстанції, повідомила її про те, що після засідання 08 лютого 2024 року договір про надання правничої допомоги між ними був припинений.

Будь-яких доказів припинення повноважень адвоката Залевської Н.С. представляти інтереси позивача у цій справі матеріали справи не містять, а тому апеляційний суд вважає, що надсилання заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками представникові учасника справи вважається надсиланням указаних документів і позивачу.

Разом із тим до заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення не надано докази направлення її третій особі - ОСОБА_2 .

Апеляційний суд відхиляє доводи відповідача про те, що суд першої інстанції не залучав ОСОБА_2 до участі у справі у якості третьої особи, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивачем в уточненій позовній заяві зазначено ОСОБА_2 третьою особою, в ухвалі про відкриття провадження у справі та в усіх інших ухвалах та рішеннях у цій справі зазначено третьою особою ОСОБА_2 , а також судом першої інстанції здійснювалося повідомлення ОСОБА_2 про розгляд цієї справи.

Враховуючи викладене, в апеляційного суду відсутні підстави вважати, що у ОСОБА_2 відсутній процесуальний статус третьої особи у цій справі, а тому відповідно до вимог частиною 2 статті 183 ЦПК України їй також мала бути направлена копія заяви про ухвалення додаткового рішення з додатками, а докази направлення мали бути додані до такої заяви.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 21 вересня 2022 року у справі № 725/1301/21 (провадження № 61-20691св21) зазначив, що, встановивши порушення позивачем установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме ненаправлення позивачем на адреси інших учасників справи (відповідачів) документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, що позбавило відповідачів можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув без розгляду клопотання позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене, колегія апеляційного суду вважає, що порядок встановлений статтею 183 ЦПК України представником відповідача ОСОБА_3 - адвокатом Заверуха І.Л. під час подання заяви про ухвалення додаткового рішення не дотриманий.

Указані обставини залишені судом першої інстанції поза увагою, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви про ухвалення додаткового рішення.

При цьому апеляційний суд не надає оцінку обґрунтованості та доведеності розміру витрат на правову допомогу, які заявлені відповідачем до стягнення, оскільки порушення процесуального порядку подачі заяви про ухвалення додаткового рішення є самостійною підставою для повернення її без розгляду.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Таким чином, апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового судового рішення про повернення без розгляду заяви відповідача про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись статтями 259, 268, 383 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Чернова Олександра Валерійовича задовольнити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Додаткове рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 01 березня 2024 року скасувати з ухваленням нового судового рішення про повернення без розгляду заяви представника ОСОБА_3 - адвоката Заверухи Ігоря Леонідовича про ухвалення додаткового рішення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська