Справа № 346/6817/23
Провадження № 2/346/394/24
28 травня 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області
в складі головуючого-судді Яремин М.П.
з участю: секретаря Тимошишин І.Л.
представника позивача адвоката Греська В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Коломийської міської ради Івано-Франківської області як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,-
свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебував з відповідачем в шлюбі, у якому в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 . Заочним рішенням Коломийського районного суду Івано-Франківської області від 17.06.2013 року шлюб між сторонами розірвано, вказану дочку залишено проживати з позивачем. Зазначає, що відповідач, після того, як покинула їхню сім`ю, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що проявляється у відсутності належного піклування про розвиток дитини. Також, у 2022 році з її сторони мало місце жорстоке поводження із дитиною, а саме 17.04.2022 року малолітня дочка, яку відповідач привезла до Республіки Польща у зв`язку з воєнним конфліктом, який триває в Україні, повідомила по телефону працівникам поліції про те, що над нею знущається матір, яка знаходиться в стані алкогольного сп`яніння, та її співмешканець ОСОБА_4 . Прибувши на місце події, патруль поліції не підтвердив підозри скоєння злочину та відмовився від виконання подальших дій. В той же день, близько 21:00 год., до квартири ОСОБА_5 постукала малолітня ОСОБА_3 та повідомила, що її мати спакувала свої речі та вийшла з нею з квартири, а по дорозі сказала їй, що не хоче більше займатися нею та наказала дочці не йти за нею. Залишена на самоті, дочка повернулась за місцем проживання та почала стукати до сусідів. Із наданих дитиною пояснень стало зрозуміло, що після приїзду до Республіки Польща матір погано до неї ставилась, включаючи побиття руками по тілу, вживала в її присутності алкоголь та придушувала її подушкою. 18.04.2024 року до ІІІ Комісаріату поліції у Кракові звернулась відповідач, яка вказала, що всю ніч шукала свою дочку. В той же день, приїхала бабуся ОСОБА_3 (мати позивача ОСОБА_7 ) та вказала, що внучка скаржилась на поведінку матері, а також те, що бачила синяки на її руці, а під час відео розмов - опухлу губу. За даним фактом районною прокуратурою Кракова ведеться кримінальне провадження у справі психічного та фізичного знущання в період з 07.04.2022 року по 17.04.2022 року у Кракові над безпорадною через свій вік 10-річною ОСОБА_3 . Крім того, постановою Окружного суду Кракова від 19.04.2022 року відкрито провадження із власної ініціативи про обмеження батьківських повноважень над ОСОБА_3 та в терміновому порядку доручено здійснювати повсякденну опіку над нею бабусею ОСОБА_7 . 21.03.2023 року проведено психологічне дослідження психоемоційного стану дитини та сімейних відносин ОСОБА_3 , за запитом Коломийського РВП, з метою дослідження сімейних відносин дитиною та матір`ю та психологом встановлено наявність емоційної прихильності дитини до батька та її бабусі, до особистості матері дитина виражає образливість як форму агресії. Свою думку з приводу ставлення до батьків та оцінку поведінки її матері по відношенню до неї, остання висловила психологу, що відображено у відповідній характеристиці. Після повернення дитини в Україну, матір продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться її життям. Тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_3 , а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються з 1 073,60 грн. сплаченого судового збору.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечив.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомила, не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності та не подала відзив на позов.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, 05.02.2024 року подала письмову заяву, згідно з якою долучила рішення виконкому про затвердження відповідного висновку та висновок щодо розв`язання спору, просить розгляд справи проводити у відсутності представника ( а.с. 73 ).
Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, заслухавши позивача та його представника, свідка, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.
Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини.
Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно з даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого повторно 30.04.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , її батьками вказані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 27).
Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.06.2013 року шлюб між сторонами розірвано, малолітню дитину залишено проживати з позивачем ( а.с. 26 ).
Відповідно до даних довідки №01-39/409, виданої 21.09.2023 року Коломийським ліцеєм №5 імені Т.Г.Шевченка, ОСОБА_3 навчається у вказаному навчальному закладі; її мати, ОСОБА_2 , контакту з ліцеєм не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з учителями не спілкується, батьківські збори не відвідує ( а.с. 19 ).
З клопотання Окружної прокуратури у Кракові про надання правової допомоги, переклад якого з польської мови проведено на українську мову, вбачається, що Районною Прокуратурою Краків - Пронднік Бяли у Кракові за ведеться нагляд за попереднім провадженням у справі психічного та фізичного знущання в період від 07.04.2022 року по 17.04.2022 року Кракові, над безпорадною через свій вік 10-річною ОСОБА_3 , обзиваючи її словами, загальновизнаними образливими, б`ючи по тілу та обличчю, придушуючи подушкою, розпочинаючи бійки, знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, забираючи мобільний телефон з метою обмеження контакту з родиною, а 17.04.2022 року покинувши потерпілу, залишивши її саму на вулиці у невідомому місці, а після цього пішовши напрямку Площі Імбрамовскєґо. В ході провадження було встановлено наступне: ОСОБА_2 протягом декількох років проживає на території Польщі. У неї є дочка ОСОБА_3 , яку відразу після народження вона залишила на території України під наглядом біологічного батька та бабусі по батьківській лінії. 17.04.2022 року у зв`язку з воєнним конфліктом, який триває в Україні, ОСОБА_2 привезла до Польщі свою десятирічну дочку. Того ж дня року малолітня дівчинка по телефону повідомила поліцію про те, що над нею знущається матір, яка знаходиться y стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_4 . Патруль поліції, що приїхав на місце, не підтвердив підозри скоєння злочину та відмовився від виконання подальших дій. В той самий день, близько 21:00 год. до квартири, в якій проживала ОСОБА_5 , постукала малолітня ОСОБА_3 , яка заявила, що її мати спакувала свої речі та вийшла із нею з квартири, а по дорозі сказала їй, що вона не хоче більше нею займатися та наказала дочці не йти за нею, після чого пішла y напрямку Площі Ібрамовскеґо. Тоді залишена на самоті на вулиці малолітня повернулася до будинку, в якому проживала, і почала стукати в двері до сусідів. Їй відкрила двері ОСОБА_5 , а на місце було викликано патруль поліції. Із наданих ОСОБА_3 пояснень стало відомо, що після приїзду до Польщі мати погано до неї ставилася, включаючи побиття руками по тілу, вживала в її присутності алкоголь та придушувала її подушкою. Працівники поліції зв`язалися з бабусею малолітньої в особі ОСОБА_7 , яка заявила, що протягом 8 років це вона фактично опікується дитиною та врішила приїхати до Польщі по внучку. 18.04.2022 року до ІІІ Комісаріату Поліції у Кракові звернулася матір малолітньої - ОСОБА_2 , яка вказала, що всю ніч шукала дочку. Жінка знаходилася в стані алкогольного сп`яніння. В той же день до Польщі приїхала бабуся малолітньої, яка повідомила, що внучка скаржилася на поведінку матері; розповідала, що ОСОБА_2 вживає алкоголь, що придушує її подушкою та погрожує їй ножем. Крім цього, ОСОБА_7 вказала, що 18.04.2022 року бачила на руці онуки синяки, а під час відео-розмов під час перебування в Польщі - опухлу губу ( а.с. 10-14 ).
Згідно з даними постанови від 19.04.2022 року, переклад якої на українську мову проведено бюро перекладів " 40 мов ", Окружний суд Кракова - Кроводжа в Кракові ІІІ Відділ у справах сім`ї та неповнолітніх постановив відкрити провадження за власної ініціативи про обмеження батьківських повноважень над ОСОБА_3 за участю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ; в терміновому порядку, на час розгляду справи, доручено здійснення повсякденної опіки над неповнолітньою ОСОБА_3 бабусі ОСОБА_7 ( а.с. 15,16).
Із психологічної характеристики психоемоційного стану дитини та сімейних відносин центру психологічної допомоги дітям ТОВ «Серденько» від 21.03.2023 року - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлено, що психоемоційний стан дитини є помірно стабільним та врівноваженим. Дитина виражає власні емоції та відверту позицію до інциденту, що стався, а також образливість та негативізм до особистості матері. Очікування дитини щодо поїздки за кордон не виправдались. Встановлено наявність емоційної прихильності до батька та бабусі, до матері виражає образливість, як форму агресії ( а.с. 17-18 ).
Згідно з даними акту, складеного комісією П`ядицької сільської ради Ценявського старостиснького округу Коломийського району Івано-Франківської області 02.01.2024 року в складі старости старостинського округу та сусідів, під час обстеження умов проживання позивача, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , однак, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , разом із своєю дочкою ОСОБА_3 , встановлено, що вони проживають у житловому будинку матері ОСОБА_7 , де створені добрі умови, дочка має власну кімнату, де навчається та проводить вільний час, вона повністю забезпечена одягом та продуктами харчування; вихованням дочки займається батько ( а.с. 124 ).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , матір позивача, вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 де неї надійшов телефонний дзвінок, під час якого їй повідомили, що її внучка ОСОБА_3 , перебуваючи в Польщі, забігла до сусідки додому і просить про допомогу. Вона зателефонувала в поліцію, яка приїхала туди, однак, мати дитини не з`явилася. Свідок наступного дня виїхала в Польщу до дитини, яка перебувала в дитячому будинку. ОСОБА_2 хотіла забрати звідти дитину, однак, їй відмовили, оскільки ОСОБА_3 повідомила, що вона знущалася над нею. Постановою суду догляд за ОСОБА_3 доручили здійснювати ОСОБА_7 . Після повернення дитини в Україну догляд за нею здійснює її батько ОСОБА_1 . З того часу, як відомо свідку, відповідач жодного разу не телефонувала до дитини, не передавала їй будь-які кошти та зв`язок з ОСОБА_2 втрачено. До квітня 2022 року мати на день народження могла щось передати дитині, привітати її, однак, це було мізерно.
В матеріалах даної справи міститься витяг з рішення виконавчого комітету Коломийської міської ради від 30.01.2024 року № 16, яким затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 по відношенню до малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 74). У висновку вказано, що з позовною заявою до суду звернувся батько дитини. Через негативну поведінку матері ОСОБА_3 опинилася у центрі для дітей, куди її доставила поліція, а з центру її забрала бабуся ОСОБА_7 . Після повернення дитини в Україну, ОСОБА_2 продовжує ухилятися від виконання своїх батьківських обов`язків, не цікавиться духовним та фізичним розвитком дитини, її навчанням, станом здоров`я, не надає жодної матеріальної допомоги. 03.01.2023 року під час обстеження умов проживання дитини працівниками служби у справах дітей встановлено, що дитина проживає разом із батьком, де вона має окрему кімнату, облаштовану необхідними меблями та технікою, забезпечена одягом та взуттям, канцтоварами, засобами гігієни та харчуванням. Під час розмови з дитиною встановлено, що в неї з батьком приязні та дружні відносини, а з мамою вона не спілкується. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини 18.01.2024 року щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, зв`язатись з останньою не вдалося ( а.с. 75-76 ).
У відповідності до ч. 5, 6 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Однак, суд, керуючись правилами ч.6 ст.19 СК України, не погоджується з даним висновком, оскільки вважає його не достатньо обгрутованим, адже в ньому відсутні переконливі дані з посиланням на докази, які б свідчили про винну поведінку матері, свідомого нехтування нею своїми обов`язками щодо виховання дитини, а лише міститься загальне посилання на норми законодавства, фактичного дублювання змісту позовної заяви, а також ґрунтується на твердженні (повідомленні) позивача, що відповідач ухилялася від виконання своїх обов`язків, пов`язаних із вихованням дитини, що може суперечити інтересам неповнолітньої дитини.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Стаття 9 Конвенції покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком).
Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до положень п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 року наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).
ЄСПЛ також зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16.07.2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення ЄСПЛ від 11.07.2017 року у справі «М. С. проти України»).
Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків.
Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17.10.2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).
Вирішення питання про позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Враховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, суд з однієї сторони має розглянути правомірність втручання в право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції.
З іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав дитини не розлучатися з матір`ю і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції).
Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, а згідно з ч. 2 ст.78 цього Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до положень ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що позбавлення відповідача батьківських прав, тобто природних прав, наданих матері щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено. Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач не бажає спілкуватися із дочкою та брати участь у її вихованні, остаточно і свідомо самоусунулась від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, яка залишилася проживати з батьком. Та обставина, що дитина проживає з батьком, не свідчить безумовно про те, що матір дитини не бажає приймати участь у її вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками.
Враховуючи, що стороною позивача не надано належних та допустимих доказів в обґрунтування позовних вимог, а також доказів на підтвердження винної поведінки матері та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками щодо вказаної дитини, та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення відповідача батьківських прав та якнайкращих інтересів дитини, позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав задоволенню не підлягають. Факти, на які посилається сторона позивача, як необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, мали місце в 2022 році, та відбувались одноразово, за результатами розгляду яких, станом на день розгляду цієї справи, (крім клопотання про надання правової допомоги та постанови про відкриття провадження про обмеження батьківських прав над дитиною за участю як батька, так і матері), відсутні будь-які дані, які б підтверджували винну поведінку відповідача. Доказів на підтвердження винної поведінки матері та свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов`язками щодо вказаної дитини, матеріали справи не містять, а показання свідка, матері позивача, не можуть бути достатні доказами, які підтверджуєть вказані обставини.
Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати по справі, понесені позивачем, слід покласти на його рахунок.
На підставі наведеного, ст.ст. 164, 165 СК України, постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст. 5-13, 76-81, 141, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд,-
в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: виконавчий комітет Коломийської міської ради Івано-Франківської області як орган опіки та піклування, про позбавлення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 , батьківських прав щодо її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,- відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте Коломийським міськрайонним судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених законом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Найменування сторін:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець с.Ценява Коломийського району Івано-Франківської області, місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платників податків: НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складено 03 червня 2024 року.
Суддя: Яремин М. П.