Номер провадження: 22-ц/813/3672/24
Справа № 523/2192/14-ц
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів колегії: Громіка Р.Д., Дришлюка А.І.,

при секретарі: Узун Н.Д.,

за участю: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 ,

переглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Укрсиббанк», в інтересах якого діє адвокат Гладиш Ярослава Миколаївна, на ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року про залишення без задоволення заяви про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за заявою Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, -

В С Т А Н О В И В:

09 серпня 2023 року АТ «Укрсиббанк» звернулось до суду із заявою про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання у цивільній справі №523/2192/14-ц за позовом ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви вказано, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2014 року позов ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за основною сумою кредиту у розмірі 17 513,55 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2014 становить 139 985,81 грн, заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом у розмірі 3 335,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2014 становить 26 658,25 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 7 742,43 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 810,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1 761,97 грн, у рівних частках, тобто по 578,32 грн, з кожного.

Виконавчий лист №523/2192/14-ц від 21.05.2015, що виданий Суворовським районним судом м. Одеси, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2014 року, було направлено на примусове виконання, до Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса).

29 червня 2016 року Суворовським ВДВС у м. Одесі, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві та разом із виконавчим листом №523/2192/14-ц від 21.05.2015, що виданий Суворовським районним судом м. Одеси, направлено на адресу стягувача у ВП №47662831.

20 березня 2017 року виконавчий лист №523/2192/14-ц від 21.05.2015, що виданий Суворовським районним судом м. Одеси, на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2014 року було за вих.№324/17, направлено на примусове виконання до Суворовського ВДВС у м. Одесі.

Також вказано, що представник АТ «Укрсиббанк» неодноразово зв`язувався з виконавчими службами засобами телефонним та поштовим зв`язком, однак представники Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі Південного МУМЮ (м. Одеса) та не змогли надати відповіді, щодо руху виконавчого провадження та місцезнаходження виконавчих документів №523/2192/14-ц від 21.05.2015. Тому, представник АТ «Укрсиббанк» рекомендованим листом надіслав до Першого Суворовського ВДВС у м. Одесі ГТУЮ в Одеській обл. клопотання щодо місцезнаходження виконавчих документів, вих. №720/18 від 20.06.2018, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак запити були залишені без уваги.

В обґрунтування заяви також вказано, що представник АТ «Укрсиббанк» неодноразово, а саме 06.03.2019, 29.10.2020, 31.05.2021, 10.02.2022 та 26.05.2023, звертався до Першого Суворовського ВДВС у м. Одеса Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) із заявами щодо повідомлення місцезнаходження вищезазначених виконавчих документів, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Однак лише 05 червня 2023 року за вих. №44105 Першим Суворовським ВДВС у м. Одеса Південного МУМЮ (м. Одеса), надано відповідь на звернення представника AT «Укрсиббанк». У відповіді було зазначено, наступне: «Згідно перевірки автоматизованої системи виконавчого провадження (далі -АСВП) та в межах компетенції станом на 02.06.2023 встановлено, що до Відділу на примусове виконання виконавчий лист №523/2192/14-ц виданий 21.05.2015 Суворовським районним судом м. Одеси, про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості в загальному розмірі 17 513,55 доларів США та судовий збір в сумі 578,32 грн з кожного, де боржником була вказана саме ОСОБА_5 не надходив».

З 12 квітня 2017 pоку, справу для супроводу передано ТОВ «Юридична фірма «Дельта М», адреса для листування якої - 02094, м. Київ, а/с 57, пр-т Гагаріна, 23, (після перейменування пр-т Л.Каденюка), котра вказувалась у направлених заявах до відділу ДВС. Оригінал виконавчого документу на дану адресу представника AT «Укрсиббанк», не надходив.

Таким чином на думку представника AT «Укрсиббанк» виконавчі документи було втрачено шляхом пересилки засобом поштового зв`язку. Дані обставини спричинили пропуск строків для повторного пред`явлення виконавчого листа до державної виконавчої служби.

Вказано, що станом на сьогодні рішення Суворовського районного суду м. Одеса, від 12 травня 2014 року, по цивільній справі №523/2192/14-ц, фактично не виконано. При цьому із-за втрати відділами оригіналів виконавчих листів №523/2192/14-ц від 21.05.2015 відносно ОСОБА_5 , стягувач AT «Укрсиббанк» в теперішній час фактично позбавлений можливості здійснити процедуру повторного звернення рішення суду до примусового виконання ОСОБА_5 , заборгованості за кредитним договором шляхом повторного пред`явлення виконавчого документа на виконання до відділу державної виконавчої служби.

Перевіркою журналів реєстрації вхідних документів AT «Укрсиббанк» було встановлено, що за період з 20.03.2017 по теперішній час, вищевказані виконавчі документи по справі на адресу банку не надходили та не повертались. Також при перевірці документів поштових відправлень, що надійшли за період з 20 березня 2017 року із відділення поштового зв`язку з поштовим індексом - 02094 у місті Київ, а/с57 не виявилося виконавчих документів по справі №523/2192/14-ц від 21.05.2015, що виданий Суворовським районним судом м. Одеси, оригінали виконавчих документів ні на поштову адресу, ні на адресу для листування стягувача не надходили. Таким чином на думку представника заявника виконавчі документи було втрачено шляхом пересилки засобом поштового зв`язку.

На підставі викладеного, АТ «Укрсиббанк» просить суд:

- визнати причини пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа поважними та поновити пропущений строк для повторного пред`явлення до виконання виконавчого листа №523/2192/14-ц від 21.05.2015, що виданий Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення солідарно: з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за основною сумою кредиту у розмірі 17 513,55 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2014 становить 139 985,81 грн, заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом у розмірі 3 335,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2014 становить 26 658,25 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 7 742,43 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 810,80 грн;

- замість втраченого при поштовій пересилці виконавчого листа №523/2192/14-ц, відносно боржника ОСОБА_5 , виданого Суворовським районним судом м. Одеса, про стягнення на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості в розмірі 17 513,55 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2014 становить 139 985,81 грн, заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом у розмірі 3 335,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2014 становить 26 658,25 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 7 742,43 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 810,80 грн, видати дублікат виконавчого листа.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року заяву АТ «Укрсиббанк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання залишено без задоволення.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, АТ «Укрсиббанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити їх заяву про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судове засідання до апеляційного суду представник АТ «Укрсиббанк» не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином та завчасно, про що свідчить довідка про доставку судової повістки-повідомлення до електронного кабінету Електронного суду АТ «Укрсиббанк» (а.с. 125).

Так, згідно ч. ч. 4-5 ст. 14 ЦПК України, Єдина судова інформаційно-комунікаційна система відповідно до закону забезпечує обмін документами (надсилання та отримання документів) в електронній формі між судами, між судом та учасниками судового процесу, між учасниками судового процесу.

Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України).

Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Відповідно до приписів ст. 367 ЦПК України апеляційний суд переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, враховуючи строки розгляду справи, баланс інтересів сторін у якнайскорішому розгляді справи, усвідомленість її учасників про розгляд справи, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності належним чином повідомлених про дату і час судового засідання учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та їх представника ОСОБА_3 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, та просили залишити її без задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.

У статті 2 ЦПК України вказано, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно частин першої, другої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності встановленої законом.

У частинах першій, третій статті 431 ЦПК України закріплено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

На час ухвалення рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2014 року, та видачі виконавчого листа №523/2192/14-ц від 21.05.2015, діяв Закон України від 21 квітня 1999 року №606-XIV «Про виконавче провадження», у статті 22 якого було передбачено, що виконавчий документ може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження», згідно пункту 5 Розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» якого виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як вказано в підпункті 17.4 пункту 17 Розділу XIII ЦПК України «Перехідні положення» у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Аналіз пункту 17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому, виданий він може бути лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець.

Згідно статті 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.

Відповідно до статті 127 ЦПК України суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

Суд при вирішенні питання про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа повинен з`ясувати питання щодо причин пропуску цього строку та залежно від характеру цих причин зробити висновок про їх поважність чи неповажність, дійти висновку про наявність чи відсутність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Поважними можуть бути визнані лише ті причини, що виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від волі заінтересованої особи, які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Метою статті 433 ЦПК України про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк з поважних причин. Поважними можна вважати причини, які не залежали від волі стягувача.

Питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2014 року по справі №523/2192/14-ц, задоволено частково позов ПАТ «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за основною сумою кредиту у розмірі 17 513,55 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2014 становить 139 985,81 грн, заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом у розмірі 3 335,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2014 становить 26 658,25 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 7 742,43 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 810,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 судовий збір у розмірі 1 761,97 грн, у рівних частках, тобто по 578,32 грн, з кожного.

15 травня 2015 року на підставі рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 травня 2014 року по справі №523/2192/14-ц, були видані виконавчі листи щодо стягнення ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості, згідно рішення суду.

21 травня 2015 року виконавчі листи у справі отримала представник АТ «Укрсиббанк» - Островська Н.М..

29 червня 2016 року Суворовським ВДВС у м. Одесі, керуючись п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві та разом із виконавчим листом №523/2192/14-ц від 21.05.2015, що виданий Суворовським районним судом м. Одеси, направлено на адресу стягувача у ВП №47662831.

20 березня 2017 року виконавчий лист №523/2192/14-ц від 21.05.2015, що виданий Суворовським районним судом м. Одеси, про стягнення солідарно ОСОБА_5 та ОСОБА_2 заборгованості за основною сумою кредиту у розмірі 17 513,55 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2014 становить 139 985,81 грн, заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом у розмірі 3 335,20 доларів США, що за курсом НБУ станом на 03.02.2014 становить 26 658,25 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 7 742,43 грн, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1 810,80 грн, було повторно за вих.№324/17, направлено на примусове виконання до Суворовського ВДВС у м. Одесі.

Судом встановлено, що представники АТ «Укрсиббанк» неодноразово звертались до відділів ДВС із заявою про місце знаходження виконавчого документи, а саме із заявами від 20.06.2018, яка була отримана Суворовським відділом ДВС 25.06.2018, заявою від 06.03.2019, яка була отримана Суворовським відділом ДВС 18.03.2019, заявою від 29.10.2019., яка була отримана Суворовським відділом ДВС 10.11.2019, заявою від 31.05.2020, яка я була отримана Суворовським відділом ДВС 10.06.2020.

10 лютого 2022 року АТ «Укрсиббанк» звернулось із заявою до Управління примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яка була отримана 17.02.2022.

26 травня 2023 року АТ «Укрсиббанк» у черговий раз звернулось до Суворовського відділу ДВС з клопотання про надання інформації

05 червня 2023 року за вих. №44105 Першим Суворовським ВДВС у м. Одеса Південного МУМЮ (м. Одеса), надано відповідь на звернення представника AT «Укрсиббанк». У відповіді було зазначено, наступне: «Згідно перевірки автоматизованої системи виконавчого провадження (далі -АСВП) та в межах компетенції станом на 02.06.2023 встановлено, що до Відділу на примусове виконання виконавчий лист №523/2192/14-ц виданий 21.05.2015 Суворовським районним судом м. Одеси, про солідарне стягнення з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості в загальному розмірі 17 513,55 доларів США та судовий збір в сумі 578,32 грн з кожного, де боржником була вказана саме ОСОБА_5 не надходив».

Однак у цьому листі ДВС проінформованого що у відділі ДВС перебував виконавчий лист №523/2192/14-ц виданий 21.05.2015 Суворовським районним судом м. Одеси, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 щодо боржника ОСОБА_2 , який постановою заступника начальника відділу 19 червня 2017 року було повернуто стягувачу.

АТ «Укрсиббанк» вважає, що дані обставини підтверджують втрату, а також поважність причин пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання.

Відмовляючи в задоволенні заяви АТ «Укрсиббанк» про видачу дублікатів виконавчих листів та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції вірно вказав, що АТ «Укрсиббанк», яке є юридичною особою зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами. Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявником не надано.

Починаючи з 2018 року по 2023 року АТ «Укрсиббанк» неодноразово звертався до Суворовського відділу ДВС із запитами про місце знаходження виконавчого листа, при цьому, банк посилається на те, що лише у 2023 року вони отримали відповідь на їх запити.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Отже, незважаючи на те, що на запити банку не находило інформації, представники АТ «Укрсиббанк» на протязі п`яти років жодного разу не звернулись зі скаргою на дії державних виконавців Суворовського відділу ДВС до суду.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Сумлінний учасник таких правовідносин за загальним правилом зобов`язаний контролювати перебіг виконавчого провадження, вирішення його заяв та клопотань і своєчасно здійснювати відповідні юридично значимі дії, в тому числі і турбуватися про їх здійснення у передбачені законом строки, а при вирішенні справ у суді, провадження яких здійснюється за його зверненням, відповідно до передбачених частиною 2 ст. 43 ЦПК України положень, сприяти суду всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи.

Відповідно до висновку викладеного у постанові Верховного Суду у справі № 166/1472/18 від 23.10.2019, питання про поважність пропуску строків є оціночним. Поважність причин може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість в питаннях звернення судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, які безпосередньо унеможливлюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, які виникли об`єктивно, так і від чинників, що не пов`язані з людським фактором, що підтверджуються належними і допустимими засобами доказування.

Крім того, відповідно до висновку Верховного Суду зробленого у постанові по справі №2-461/09 від 02.06.2020, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Разом із тим, заявником не надано жодних належних та допустимих доказів, які могли б встановити поважність причини пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання та не наведено обґрунтованих аргументів тих обставин, що унеможливлюють вчинення процесуальних дій у визначений законом строк.

Апеляційний суд також звертає увагу, що на підтвердження втрати відповідного виконавчого листа представник АТ «Укрсиббанк» надає копії листів спрямованих до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20.06.2018, 06.03.2019, 29.10.2020, 31.05.2021, 10.02.2021 та 26.05.2023 про надання відомостей стосовно місцезнаходження виконавчого документа №523/2192/14-ц, виданого 21.05.2015 Суворовським районним судом м. Одеса (а.с. 8-26).

Тобто, АТ «Укрсиббанк» систематично один раз на рік (20.06.2018, 06.03.2019, 29.10.2020, 31.05.2021, 10.02.2021 та 26.05.2023) направляв листи лише до ВДВС задля отриманні інформації щодо виконавчого провадження, інших дій передбачений законодавством заявник не вчиняв. Так, колегія суддів звертає увагу на лист АТ «Укрсиббанк» до Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20.06.2018, у тексті якого заявник зазначає, що «Згідно даних АСВП виконавче провадження №47662831 завершено» (а.с. 8), таким чином про порушене право заявник дізнався ще в 2018 році, проте протягом п`яти років, ніяких процесуальних дій (звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця, із заявою про видачу дубліката виконавчого листа) АТ «УкрСиббанк» не вчиняло з цього приводу, а лише писали листи про місцезнаходження виконавчого листа.

Жодних доказів, які б з переконливістю свідчили про неможливість вчинення відповідної процесуальної дії АТ «Укрсиббанк», який є юридичною особою з певним штатом працівників, суду не надано.

Не приймаються до уваги також твердження представника АТ «Укрсиббанк», про те, що оригінал виконавчого документу на адресу представника «Укрсиббанк», а саме: 02094, м. Київ, а/с 57, пр-кт Гагаріна, 23 (після перейменування пр-т Л.Каденюка), котра вказувалась у направлених заявах до ВДВС, не надходив, оскільки АТ «Укрсиббанк» має відповідні філію в м. Одесі за вул. Р. Кармена, 21, та відповідний виконавчий лист міг направлятися на адресу філії для перенаправлення до головного офісу. Крім того у наданій заявником копії виконавчого листа та в постанові про повернення виконавчого документа стягувачеві, адреса стягувача ПАТ «Укрсиббанк» вказана: 61050, м. Харків, просп. Московський, 60 (а.с. 26-27).

Само по собі введення на території України карантину не може бути взято до уваги як поважність причини пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання, без надання конкретних доказів неможливості вчинення такої дії внаслідок введення карантину.

Так само відсутність поважних причин пропуску пред`явлення виконавчих листів до виконання у зв`язку із введенням Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався і на теперішній час його дію не припинено.

Відповідно до пункту 10-2 розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», в редакції Закону України від 15 березня 2022 року №2129-ІХ, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Закон набрав чинності 26 березня 2022 року.

З набранням чинності вказаним законом, особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Вказаний висновок викладено Верховним Судом у постанові від 03 серпня 2023 року у справі №420/10415/22.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що оскільки строк пред`явлення виконавчого листа №523/2192/14-ц сплив як до введення карантинних обмежень, які ніяким чином не вплинули на виконання обов`язків органів державної влади, так і до введення воєнного стану в Україні, доказів переривання такого строку суду не надано, тому на час звернення АТ «Укрсиббанк» до суду з заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання сплинув, а належні та достатні докази поважності причин такого пропуску відсутні.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2015 за №8 «Про узагальнення практики розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» визначено, що заява про видачу дубліката виконавчого листа повинна містити необхідні відомості для вирішення питання видачі дубліката виконавчого листа. У таких заявах потрібно зазначати назви сторін виконавчого провадження, підстави для видачі дубліката виконавчого листа; посилання на докази, якими підтверджувались би втрата виконавчого листа.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.07.2015 «Узагальнення про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа або судового наказу у зв`язку з його втратою заявники повинні подати докази, а суди мають обов`язково перевірити, чи не було виконано судові рішення, судові накази, чи не втратили вони законної сили.

Положеннями частини 1 статті 431 ЦПК України визначено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виходячи з системного аналізу вказаних вище цивільних процесуальних норм, суд дійшов висновку про те, що дублікат виконавчого листа може бути виданий судом лише у разі втрати отриманого раніше оригіналу виконавчого листа. Будь-які інші підстави для видачі судом дублікату виконавчого листа, законодавець не передбачив.

Таким чином, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

У постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року у справі №2-1316/285/11 (провадження №61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09 жовтня 2019 року у справі №2-6471/06, від 03 лютого 2021 року у справі №643/20898/13-ц, 23 червня 2021 року у справі №2-162/12 (провадження №61-14111св20).

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

З матеріалів справи вбачається, що заява про видачу дубліката виконавчого листа не містить обставин, належних та допустимих доказів, які в силу статей 77, 80, 81 ЦПК України об`єктивно давали б можливість суду зробити висновок про те, що оригінал виконавчого листа втрачено, а отже відсутня передбачена законом підстава для видачі його дублікату.

Відповідно до статті 12, частин 1,5,6 статті 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76 ЦПК України ).

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази.

Дублікат це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази, а суд має перевірити, чи не було виконано судове рішення, чи не втратило рішення законної сили, чи отримував стягувач оригінали виконавчих листів, та, якщо так, то коли, ким, на якій правовій підставі і за яких обставин, чи пред`являв стягувач виконавчий лист до виконання, а також обставини втрати виконавчого документа (коли виявлено втрату оригіналу виконавчого листа і якими доказами це підтверджується).

Сторони виконавчого провадження зобов`язані реалізувати свої права та виконати свої обов`язки в межах установлених законом строків. Закінчення строку тягне за собою втрату стороною виконавчого провадження права на вчинення відповідної дії, для якої цей строк було встановлено, водночас, якщо суд визнає причини пропуску строку поважними, то такий строк підлягає поновленню.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже, за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Така правові висновки викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі №910/2954/17, від яких не вбачала підстав для відступу Велика Палата Верховного Суду в постанові від 18 січня 2022 року у справі №34/425 (провадження №12-69гс21).

Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Стягувач, який є юридичною особою зобов`язаний забезпечити належну організацію роботи всіх своїх підрозділів, у тому числі і щодо контролю за судовими та виконавчими документами при їх виконанні в органах ДВС.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію стягувачем своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення, заявник суду не надав.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (Рішення Суду у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Таким чином, суд першої інстанції, встановивши, що АТ «Укрсиббанк» не надано належних, достовірних та достатніх доказів на підтвердження втрати виконавчого листа, дійшов вірного висновку про відсутність підстав для поновлення строку на пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу його дублікату.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, зводяться до непогодження із висновком суду першої інстанції та тлумаченні норм чинного законодавства на власний розсуд.

З урахуванням викладеного, оскільки законних підстав для скасування ухвали суду першої інстанції немає, тому у відповідності до вимог п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Укрсиббанк», в інтересах якого діє адвокат Гладиш Ярослава Миколаївна залишити без задоволення.

Ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 30 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст судового рішення складено: 05 листопада 2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

А.І. Дришлюк