ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
4 червня 2024 року м. Мукачево Справа №303/2882/24
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в складі: головуючого судді Кость В.В.
секретар судового засідання Чухайло К.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС»
до відповідача ОСОБА_1
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН»
про стягнення заборгованості,
На підставі ухвали суду від 11 квітня 2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
17 квітня 2024 року представником позивача було подано до суду заяву про усунення недоліків, а також нову редакцію позовної заяви.
Ухвалою суду від 19.04.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.
Представник позивача у змісті позовної заяви просила суд розглядати справу у її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Також представником позивача було додано до позовної заяви докази надсилання відповідачу копії позовної заяви з додатками.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, відзив на позовну заяву не подала.
Від третьої особи пояснень по суті спору до суду не надходило.
Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.
Кредитні кошти надано в безготівковій формі шляхом перерахування на платіжну картку відповідача, що підтверджується платіжним дорученням 46709703 від 20.05.2021 року.
Також до позовних матеріалів додано заяву анкету-заяву на кредит №3984121 від 20.05.2021 р., паспорт споживчого кредиту №3984121 від 20.05.2021 підписаний відповідачем., який містить інформацію щодо розміру кредиту, процентів, порядку повернення кредиту.
На підставі договору факторингу №07Т від 13.09.2021 ТОВ «МІЛОАН» відступило, а ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» прийняло права вимоги до боржників зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги.
Як вбачається із витягу з додатку до договору факторингу №07Т від 13.09.2021, позивач набув право вимоги також за Договором до відповідача.
По відношенню до вищевказаних фактичних обставин справи суд наводить наступні норми права та мотиви їх застосування.
Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 Цивільного кодексу України).
Визначення поняття зобов`язання міститься у частині першій статті 509 Цивільного кодексу України.
Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
У відповідності з ст.ст. 610, 611, 612 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно з частиною другою ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов`язання за Договором, відповідачем не виконані.
Щодо вимоги представника позивача про стягнення з відповідача судових витрат у вигляді сплаченого судового збору та витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 частини третьої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України).
Положеннями статті 137 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Відповідно до частин третьої та четвертої статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При визначенні суми відшкодування даних витрат суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Саме такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у Рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі "Гімайдуліна та інші проти України" (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26 лютого 2015 року у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових витрат та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
Так, загальна вартість послуг представника позивача за Договором про надання правової допомоги та Додатковою угодою складає 6000 грн, з них: 2250,00 грн. аналіз обставин спірних правовідносин та надання рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів, 3000,00 грн складання позовної заяви, 750,00 грн. формування додатків до позовної заяви (письмові докази).
Представник позивача надав зазначену послугу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС», що підтверджується Актом.
У постанові Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі №534/14/20 (провадження № 61-6638св22) було надано аналіз реальності (дійсність та необхідність), а також обґрунтованості розміру витрат на правничу допомогу, надану стороні під час розгляду справи у суді першої інстанції, враховано, що адвокат є кваліфікованим юристом з повною вищою юридичною освітою, який має стаж роботи в галузі права не менше двох років, тому надані адвокатом своїй клієнтці такі послуги, як: опрацювання законодавчої бази, що регулює спірні відносини, вивчення відповідної судової практики, визначення правової позиції у справі; складання клопотань про долучення до матеріалів справи письмових доказів; складання вступного слова не є тими послугами, які є необхідними, а тому такі послуги не можуть бути враховані при розподілі судових витрат, понесених стороною.
Застосовуючи наведений правовий висновок, суд дійшов висновку, що визначений представником позивача розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 6000,00 грн є завищеним, оскільки витрати у сумі 750,00 грн. за формування додатків до позовної заяви (письмові докази) не підлягають відшкодуванню.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, понесених у цій справі у сумі 5250,00 гривень.
Судові витрати у вигляді сплаченого судового збору по справі у сумі 2422,40 грн. підлягають віднесенню на відповідача відповідно до частин першої-другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 3, 10, 12, 13, 18, 76-81, 263-265, 279, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
1. Позов задоволити.
2.1. Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» суму 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні 40 копійок) гривень у відшкодування витрат по сплаті судового збору, а також суму 5250,00 гривень (п`ять тисяч двісті п`ятдесят гривень 00 копійок) у відшкодування витрат на правничу допомогу.
3. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.
4. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .
Суддя В.В. Кость