РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" липня 2024 р. Справа № 596/1694/23

Провадження № 2/596/85/2024 Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого Митражик Е.М.

за участю секретаря Стасюк О.Д.

представника позивача адвоката Костишина В.М.

представника відповідача

ОСОБА_1 адвоката Суп М.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Левкович Сергій Михайлович про визнання правочинів недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Костишин В.М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Левкович С.М., в якому просить : - визнати недійсним договір дарування серія та номер 765, який був укладений 23.02.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і посвідчений приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Левковичем С.М., а також скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 63657802 від 23.02.2022 19:41:21, приватний нотаріус Левкович С.М., Чортківський районний нотаріальний округ, Тернопільської області (номер відомостей про речове право 46881301); -визнати недійсним договір дарування серія та номер 766, який був укладений 23.02.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і посвідчений приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Левковичем С.М., а також скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 636578972 від 23.02.2022 19:52:34, приватний нотаріус Левкович С.М., Чортківський районний нотаріальний округ, Тернопільської області (номер відомостей про речове право 46881383); - визнати недійсним договір дарування серія та номер 767, який був укладений 23.02.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 і посвідчений приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Левковичем С.М., а також скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 63658001 від 23.02.2022 20:04:02, приватний нотаріус Левкович С.М., Чортківський районний нотаріальний округ, Тернопільської області (номер відомостей про речове право:46881484).

Посилається на те, що 24.09.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1000,00 доларів США, а ОСОБА_3 зобов`язувався повернути ОСОБА_2 дані грошові кошти до 01.05.2020 р. 24.10.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 20000,00 доларів США, а ОСОБА_3 зобов`язувався повернути ОСОБА_2 дані грошові кошти до 31.03.2020 р. 26.12.2019 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_2 передав ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 1000,00 доларів США, а ОСОБА_3 зобов`язувався повернути ОСОБА_2 дані грошові кошти до 01.04.2020 р. У зв`язку з неповерненням в добровільному порядку грошових коштів, ОСОБА_2 був змушений звернутися до Чортківського районного суду Тернопільської області за захистом своїх прав. До подачі позову до суду, 10.02.2022 р. ОСОБА_2 звернувся до із заявою про забезпечення позову про стягнення заборгованості за договорами позики шляхом заборони ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження зареєстрованого за ним нерухомого майна, в задоволенні якої ухвалою Чортківського районного суду Тернопільської області від 11.02.2022 р. у справі №608/288/22 було відмовлено.

15.02.2022 р. ОСОБА_2 звернувся до Чортківського районного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за вищезазначеними договорами позики в розмірі 23 230,57 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.09.2023 р. становить 849 509,42 грн. та судові витрати в розмірі 71 975,66 грн., з яких 6 475,66 гривень судового збору, 55000,00 гривень витрат на професійну правничу допомогу, який було задоволено рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області у справі №608/324/22 від 29.09.2022 р.

Однак, ОСОБА_3 23.02.2022 р., тобто після настання строку виконання грошового зобов`язання за договорами позики та після цього як позивач звернувся із позовною заявою до суду про стягнення заборгованості подарував за договорами дарування належні йому на праві власності об`єкти нерухомого майна (1/2 частину будівель та споруд току, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 63657802 від 23.02.2022 19:41:21, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060, 1/2 свинарника, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 63657897 від 23.02.2022 19:52:34, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 216, та 1/2 частину сіносховища, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 63658001 від 23.02.2022 20:04:02, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна-216) відповідачу гр. ОСОБА_1 . Дані договори дарування за номерами 765, 766 та 767 були посвідчені приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Левковичем С.М., про що свідчать інформаційна довідка №342780269 від 14.08.2023 р., Інформаційна довідка №342798501 від 15.08.2023 р. та Інформаційна довідка №344537885 від 29.08.2023 р. Після відкриття 05.01.2023 р. державним виконавцем Чортківського відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції виконавчого провадження щодо примусового виконання вищезазначеного рішення суду, вжиті державним виконавцем щодо примусового виконання рішення суду результатів не принесли, оскільки у ОСОБА_3 відсутнє будь яке майно чи грошові кошти, за рахунок яких можна було б стягнути борг з ОСОБА_3 . Вважає, що оспорювані договори дарування були укладені з метою уникнення звернення стягнення кредитором на майно ОСОБА_3 як боржника(фраудаторні правочини), оскільки останній відчужив майно після настання строку виконання зобов`язань за договорами позики; майно відчужене на підставі безвідплатних договорів; майно відчужене на користь близького знайомого ОСОБА_1 ; після відчуження спірного майна у ОСОБА_3 відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором ОСОБА_2 . Сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідачі діяли недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб. На момент укладення договорів дарування зобов`язання за договорами позики, укладеним із ОСОБА_2 вважалися простроченими, їх належне виконання не відбулося, сума заборгованості не сплачена. Посилається на положення ст.ст. 202, ч.5 ст.203, 215, 216, 234 ЦК України, правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 08.03.2023 р. у справі №127/ 13995/21. Також просить стягнути з відповідачів судові витрати в розмірі 79 220,80 гривень, з яких 3 220,80 гривень судового збору, 70 000 гривень витрати на професійну правничу допомогу, 6000 гривень оплата за проведення оцінки майна.

Ухвалою судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 14.11.2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку загального позовного провадження із викликом сторін.

Ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 29.02.2024 року призначено справу до розгляду по суті. 01.01.2024 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Суп М.Б. до суду надійшов відзив на позов, у якому сторона заперечує щодо позовних вимог, в задоволенні позову просить відмовити. Обгрунтовуючи свої заперечення, зазначає про те, що вважає безпідставними доводи сторони позивача про наявність підстав вважати що спірні договори дарування серія та номер 765, 766, 767 укладені 23.02.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 та посвідчені приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Левковичем С.М., містять ознаки фраудаторних правочинів, чим порушено права позивача, а внаслідок визнання договору дарування недійсним, останні будуть відновлені.

10 липня 2014 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_3 позику у розмірі 140 000,00 грн., про що надав розписку, згідно якої останній зобов`язувався повернути ОСОБА_1 вказані грошові кошти до 31 грудня 2014 року, а в разі неможливості повернення коштів повністю чи частково до 31.12.2014 року, ОСОБА_3 зобов`язується передати майно, що належить йому на праві власності, в т.ч. 1/2 будівель та споруд току (зерносклад, вагова, ОБВ, магазин, приміщення ДУУ, огорожа, ворота, водонапірна вежа, замощення) за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , за адресою АДРЕСА_3 . Однак, у зв`язку з невиконанням своїх зобов`язань, в вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Чортківського районного суду до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника(справа №608/1852/15-ц). В процесі розгляду вказаної справи сторони ( ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ) домовились на основі взаємних поступок та компромісів з метою досудового врегулювання спору дійшли такої угоди, що в рахунок та на погашення боргу за вищевказаним договором позики, укладеним між сторонами ( ОСОБА_1 та ОСОБА_3 10 липня 2014 року). ОСОБА_3 відчужить в користь кредитора ОСОБА_1 шляхом укладення договору дарування належне йому на праві приватної (спільної часткової власності) майно, а саме 1/2 частку будівель та споруд току, 1/2 частину свинарника, 1/2 частину сіносховища, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_4 в відповідно, а тому за заявою ОСОБА_1 суд залишив позов без розгляду. 23 лютого 2022 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали спірні договори дарування серія та номер 765, 766, 767, посвідчені приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Левковичем С.М., при цьому сторонами досягнуто згоди про всі їх істотні умови, дотримано форми, змісту та порядку укладення, посвідчення та державної реєстрації спірних договорів дарування. Будь-яких арештів спірного майна та оголошення заборони на його відчуження, не існувало. ОСОБА_3 діяв виключно з метою виконання грошових зобов`язань та на погашення боргу за договором позики, укладеним між ним та ОСОБА_1 10 липня 2014 року. Відсутні підстави вважати, що відповідач діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки боргові зобов`язання ОСОБА_3 за договором позики від 10 липня 2014 року перед ОСОБА_5 виникли задовго до зобов`язань ОСОБА_3 перед позивачем. На момент укладання спірних договорів дарування майна, виконавче провадження №70655164 по виконанню рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2022 року про стягнення заборгованості у справі №608/324/22, яке набрало законної сили 08 листопада 2022 року, не було відкрито та рішення судом ухвалено після укладення договорів дарування. Доказів того, що внаслідок укладення оспорюваних договорів дарування ОСОБА_3 перестав бути платоспроможним, сторона позивача не представила. Натомість ОСОБА_3 є офіційно працевлаштованим у ФГ «ГАДЗ» та отримує заробітну плату. Майно, що було предметом договорів дарування, відчужено в користь ОСОБА_1 , який не є родичем ОСОБА_3 . З врахуванням наведеного, вважає позовні вимоги безпідставними та незаконними, а тому задоволенню не підлягають.

03.01.2024 року від представника позивача адвоката Костишина В.М. надійшла відповідь на відзив, в якому останній не погоджується із доводами викладеними у відзиві. Зазначає про те, що ухвала про залишення без розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника у справі №608/1852/15-ц була ухвалена 27.11.2015 року, а спірні договори були укладені аж 23.02.2022 року. Малоймовірно що відповідач ОСОБА_1 погодився чекати ще більше 6-ти років без жодних гарантій на можливе дарування відповідачем ОСОБА_3 належного йому майна в рахунок погашення заборгованості, без письмового договору про терміни дарування, після того як звернувся в суд при наявності боргової розписки та лише 9 місяців протермінування відповідачем ОСОБА_3 відповідачу ОСОБА_1 строку повернення боргу. В жодному процесуальному документі у справі №608/1852/15-ц не зазначено ні розписки від 10.07.2014 р. ні посилання на спірне нерухоме майно, тому предметом розгляду по справі могло бути інше нерухоме майно. В договорах дарування жодним чином не згадується розписка. Вартість подарованого майна (392 155,00 грн.) є значно більшою за суму боргу (140 000,00 грн.), зазначену в розписці від 10.07.2014 р. На момент укладання спірних договорів дарування закінчився строк позовної давності за вимогою про стягнення боргу по борговій розписці від 10.07.2014 р. Окрім наявної заборгованості відповідача ОСОБА_3 перед позивачем, у відповідача наявна заборгованість перед ОСОБА_6 . Вважає, що ОСОБА_1 намагається ввести суд в оману, оскільки матеріали справи свідчать про те, що не існує прямих доказів, які б підтверджували той факт, що спірні договори дарування укладались відповідачами з метою погашення заборгованості згідно розписки від 10.07.2014 р.

18.01.2024 року представник відповідача ОСОБА_1 адвоката Суп М.Б. подала до суду заперечення на викладені у відповіді на відзив доводи. Зокрема, вказує на те, що в розписці від 10.07.2014 року написаній та підписаній власноручно ОСОБА_3 зазначено, що у разі неможливості повернення коштів ОСОБА_1 повністю чи частково до 31.12.2014 року, ОСОБА_3 зобов`язується передати майно, що належить йому на праві власності, в т.ч. 1/2 будівель та споруд току (зерносклад, вагова, ОБВ, магазин, приміщення ДУУ, огорожа, ворота, водонапірна вежа, замощення) за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 , за адресою АДРЕСА_3 . З 27.11.2015 року ОСОБА_1 передано ключі та правовстановлюючі документи на спірне майно як гарантію виконання ним домовленостей про укладення договору дарування та передання майна, що зазначено у розписці. Наявність інших боргових зобов`язань ОСОБА_3 перед іншими кредиторами не спростовують презумпції правомірності укладених договорів дарування 23.02.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 .

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день, час та місце слухання справи.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Костишин В.М. в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задоволити.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про день час та місце слуханеня справи.

Відповідач ОСОБА_3 подав до суду заяву про слухання справи в його відсутності, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Суп М.Б. в судовому засіданні заперечила, щодо задоволення позову в повному обсязі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Левкович С.М. в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про слухання справи в його відсутності, при ухваленні рішення суду покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та доведених обставин, вислухавши представників сторін, суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав.

Стаття 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В силу вимог ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В силу вимог статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

У відповідності з ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч.1 ст.15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що оспорюваний договір дарування, який зареєстрований в реєстрі за №765 від 23.02.2022 року, укладений між ОСОБА_3 (надалі Дарувальник) та ОСОБА_1 (надалі Обдарований) та посвідчений приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Левковичем С.М., слідує, що Дарувальник безоплатно передає у власність (дарує) Обдарованому, а Обдарований приймає в дар належні Дарувальнику 1/2 (одну другу) частку будівлі та споруди Току, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.73).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 1/2 частина будівель та споруд току, площею 284,55 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , на підставі договору дарування приміщення, серія та номер: 765, виданий 23.02.2022 приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Левкович С.М. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060 (а.с. 16-19, 20-22).

З копії договору дарування, який зареєстрований в реєстрі за №767 від 23.02.2022 року, укладений між ОСОБА_3 (надалі Дарувальник) та ОСОБА_1 (надалі Обдарований) та посвідчений приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Левковичем С.М., слідує, що дарувальник безоплатно передає у власність (дарує) Обдарованому, а Обдарований приймає в дар належні Дарувальнику 1/2 (одну другу) частку Сіносховища, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.74).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 1/2 частина свинарника, площею 697,65 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , на підставі договору дарування приміщення, серія та номер: 766, виданий 23.02.2022 приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Левкович С.М. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 216 (а.с.26-29).

З копії договору дарування, який зареєстрований в реєстрі за №766 від 23.02.2022 року, укладений між ОСОБА_3 (надалі Дарувальник) та ОСОБА_1 (надалі Обдарований) та посвідчений приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Левковичем С.М., слідує, що дарувальник безоплатно передає у власність (дарує) Обдарованому, а Обдарований приймає в дар належні Дарувальнику 1/2 (одну другу) частку Свинарника, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.75).

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 1/2 частина сіносховища, площею 174,3 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_1 , на підставі договору дарування приміщення, серія та номер: 767, виданий 23.02.2022 приватним нотаріусом Чортківського районного нотаріального округу Левкович С.М. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 216 (а.с.23-25).

Позивач посилається на те що відповідачі діяли недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, зокрема ОСОБА_2 , оскільки оспорювані договори дарування укладені між відповідачами з метою уникнення ОСОБА_3 звернення стягнення на його майно як боржника за зобов`язаннями перед позивачем, тобто, фраудаторні правочини.

Фраудаторні правочини у цивілістичній доктрині це правочини, які вчиняються сторонами з порушенням принципів доброчесності та з метою приховування боржником своїх активів від звернення на них стягнення окремими кредиторами за зобов`язаннями боржника, завдаючи тим самим шкоди цьому кредитору. У ЦК України немає окремого визначення фраудаторних правочинів, їх ідентифікація досягається через застосування принципів (загальних засад) цивільного законодавства та меж здійснення цивільних прав. Спільною ознакою таких правочинів є вчинення сторонами дій з виведення майна боржника на третіх осіб з метою унеможливлення виконання боржником своїх зобов`язань перед кредиторами та з порушенням принципу добросовісності поведінки сторони у цивільних правовідносинах.

Учинення власником майна правочину на шкоду своїм кредиторам може полягати як у виведенні майна боржника власником на третіх осіб, так і у створенні преференцій у задоволенні вимог певного кредитора на шкоду іншим кредиторам боржника, внаслідок чого виникає ризик незадоволення вимог інших кредиторів. У разі невідповідності фраудаторного правочину загальним принципам цивільного права та його вчинення з виходом за межі цивільних прав суди можуть визначити юридичну кваліфікацію такого правочину із застосуванням загальних положень ЦК України.

Відповідно до статті 202 ЦК Україниправочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно з частиною першою, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків.

У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно.

Отже, основними ознаками фіктивного правочину є введення в оману (до абов момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням частин першої та п`ятої статті 203 ЦК України, що за правилами статті 215 ЦК Україниє підставою для визнання такого договору недійсним відповідно до статті 234 ЦК України.

Відповідно до статті 717 ЦK України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України, договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повне уявлення не тільки про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Відповідно до положень ч.2 ст. 719 ЦК України договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/12787/17 зазначено таке: «Особа, яка звертається до суду з позовом про визнання недійсним договору (чи його окремих положень), повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, а саме: має довести, що її права та законні інтереси як заінтересованої особи безпосередньо порушені оспорюваним договором і в результаті визнання його (чи його окремих положень) недійсним майнові права заінтересованої особи буде захищено та відновлено.

Реалізуючи право на судовий захист і звертаючись до суду з позовом про визнання недійсним правочину, стороною якого не є, позивач зобов`язаний довести (підтвердити) в установленому законом порядку, яким чином оспорюваний ним договір порушує (зачіпає) його права та законні інтереси, а суд, у свою чергу,перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує такі свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту позивача. Відсутність порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України). Рішенням Конституційного Суду України від 28 квітня 2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що «оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука «а також зловживання правом в інших формах», що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)». Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 747/306/19 (провадження № 61-1272св20). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що: «позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України». Тобто, Велика Палата Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) сформулювала підхід, за яким допускається кваліфікація фраудаторного, як: фіктивного (стаття 234 ЦК України); такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України); такого, що порушує публічний порядок (частини перша та друга статті 228 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 606/1636/18 (провадження № 61-13833св19) вказано, що:«цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку). Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь своєї матері після пред`явлення до нього позову банку про стягнення заборгованості, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України). Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договору, зміст якого суперечить ЦК України, Верховний Суд врахував, що: 1) відповідач відчужив майно після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості; 2) майно відчужене на підставі безвідплатного договору; 3) майно відчужене на користь близького родича; 4) після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором. На переконання Верховного Суду, сукупність наведених обставин доводить той факт, що відповідач діяв недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам інших осіб, оскільки відчуження належного йому майна відбулося з метою уникнення звернення стягнення кредитором на його майно як боржника».

Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. До обставин, які дозволяють кваліфікувати безоплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору зокрема, відноситься: безоплатність договору; момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, колишня дружина боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа). Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, колишня дружина боржника, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника) (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19), постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2023 року в справі № 644/5819/20 (провадження № 61-1787св23). Судом встановлено, що на підставі виконавчого листа №608/324/22 виданого 11.11.2022 року Чортківським районним судом Тернопільської області відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 23 230,57 доларів США, з яких 22 000 доларів США заборгованість за договорами позики та 1230,57 доларів США 3% річних, а також судові витрати в розмірі 61 475,66 гривень, з яких 6 475,66 гривень судового збору, 55 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу, постановою головного державного виконавця Чортківського ВДВС у Чортківському районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Марущак Н.І. відкрито виконавче провадження №70655164 від 05.01.2023 року (а.с.30-32).

Згідно відповіді на запит №172302187 від 22.08.2023 в АСВП №70655164 до Державної фіскальної служби України щодо наявних рахунків у боржників юридичних осіб та/або фізичних осіб-підприємців, а також рахунки відкриті боржником юридичною особою через свої відокремлені підрозділи встановлено, що ФОП ОСОБА_3 знято з обліку у контролюючих органах. (а.с.28).

Згідно відповіді на запит №172302203 від 22.08.2023 в АСВП №70655164 до Міністерства внутрішніх справ України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, встановлено, що відсутні дані про зареєстровані за ОСОБА_3 транспортні засоби. (а.с.29).

Ринкова вартість нежитлової будівлі-сіносховища, загальною площею 348,6 м.кв., що знаходиться в АДРЕСА_1 , станом на 29.08.2023 року становить 98 200 грн., а варість 1/2 частки об`єкту оцінки становить 49 100 гривень, що вбачається із довідки про ринкову вартість об`єкта оцінки, складеного ФОП ОСОБА_7 від 29.09.2023 року (а.с.42).

Ринкова вартість нежитлової будівлі свинарника, загальною площею 1395,3 м.кв., що знаходиться в АДРЕСА_1 , станом на 29.08.2023 року становить 368 800 грн., а варість 1/2 частки об`єкту оцінки становить 184 400 гривень, що вбачається із довідки про ринкову вартість об`єкта оцінки, складеного ФОП ОСОБА_7 від 29.09.2023 року (а.с.43).

Ринкова вартість нежитлової будівлі та споруд току, а саме, зернотік літ «А», загальною площею 569,1 м.кв., вагова літ «Б», площею 96,7 м.кв., О.Б.В. літ «В», площею 76,9 м.кв., магазин літ «Г», площею 35,4м.кв., Д.К.У. літ «Д» площею 86,5 м.кв., огорожа 1, ворота 2,огорожа 3, водонапірна вежа 5, замощення 1, що знаходиться в АДРЕСА_1 , станом на 29.08.2023 року становить 648 400 грн., а варість 1/2 частки об`єкту оцінки становить 324 200 гривень, що вбачається із довідки про ринкову вартість об`єкта оцінки, складеного ФОП ОСОБА_7 від 29.09.2023 року (а.с.44).

Заперечуючи позовні вимоги, сторона відповідача ОСОБА_1 посилається на те, що підстав вважати, що відповідачі діяли недобросовісно, зловживаючи своїми цивільними правами на шкоду правам позивача укладаючи спірні договори дарування, немає.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З наданих до відзиву на позов адвокатом Суп М.Б.: копії розписки слідує, те, що 10 липня 2014 року в с. Шманківчики, Чортківського району Тернопільської області, ОСОБА_3 цією розпискою підтверджує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в приміщенні офісу ОСОБА_1 , отримав кошти в сумі 140 000 (сто сорок тисяч) гривень від нього. Зазначені кошти зобов`язується повернути до 31.12.2014 року. У разі неможливості повернення коштів ОСОБА_1 повністю чи частково у термін до 31.12.14 року, зобов`язується передати майно, що належить йому на праві власності в т.ч. 1/2 будівель та споруд, току (зерносклад, вагова, ОБВ, магазин, приміщення ДКУ, огорожа, ворота, водонапірна вежа, замощення) за адресою АДРЕСА_1 , 1/2 сіносховища за адресою АДРЕСА_3 (а.с.89, 106).

З ухвали Чортківського районного суду Тернопільської області справа №608/1852/15-ц від 27.11.2015 року, слідує, що позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_4 про звернення стягнення на 1/2 будівель та споруд току, що складається з зерноскладу літ. «А» площею 569,1 кв.м., вагової літ. «Б» площею 96,7 кв.м., О.Б.В. літ. «В» площею 76,9 кв.м., магазину літ. «Г» площею 35,4 кв.м., приміщення Д.К.У. літ. «Д» площею 86,5 кв.м., огорожі 1, 2, 3, воріт, водонапірної вежі та замощення, що за адресою АДРЕСА_1 ; на 1/2 сіносховища літ. «А» площею 348,6 кв.м., що за адресою АДРЕСА_1 ; на 1/2 свинарника літ. «А» площею 1395,3 кв.м., що за адресою АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 за зобов`язаннями власника залишено без розгляду (а.с.90,91, 108).

З відповіді Чортківського районного суду Тернопільської області № 608/1852/15-ц/6022/2023 від 26.12.2023 року слідує, що справа №608/1852/15-ц від 27.11.2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третьої особи ОСОБА_4 про звернення стягнення на майно за зобов`язанням власника була знищена (а.с.92, 109).

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.12.2006 року в справі №2-924/06 р. за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до ліквідаційної комісії селянської спілки «Мир» про визнання права власності на майно позовні вимоги задоволено. Припинено за селянською спілкою «Мир» (ліквідаційною комісією с/с «Мир») право власності на приміщення свинарника, А площею 1395,03 кв.м. загальною вартістю 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн., що знаходиться в АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_4 , ОСОБА_3 право власності по 1/2 частці на приміщення свинарника А, площею 1395,03 кв.м. загальною вартістю 14 000 (чотирнадцять тисяч) грн., що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.129). Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.12.2006 року в справі №2-925/06 р. за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до ліквідаційної комісії селянської спілки «Мир» про визнання права власності на майно позовні вимоги задоволено. Припинено за селянською спілкою «Мир» (ліквідаційною комісією с/с «Мир») право власності на приміщення сіносховища, А, площею 348,6 кв.м. загальною вартістю 3 000 (три тисячі) грн., що знаходиться в АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_4 , ОСОБА_3 право власності по 1/2 частці на приміщення сіносховища А, площею 348,6 кв.м. загальною вартістю 3 000 (три тисячі) грн., що знаходиться в АДРЕСА_1 (а.с.130). Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 18.12.2006 року в справі №2-926/06 р. за позовом ОСОБА_4 , ОСОБА_3 до ліквідаційної комісії селянської спілки «Мир» про визнання права власності на майно позовні вимоги задоволено. Припинено за селянською спілкою «Мир» (ліквідаційною комісією с/с «Мир») право власності на зерносклад А, площею 569,1 кв.м., вартістю 10 000 (десять тисяч) грн., вагову Б, 96,7 кв.м., вартістю 4000 (чотири тисячі) грн., О.Б.В., В, 76,9 кв.м., вартістю 8000 (вісім тисяч) грн., магазин Г, 35,4 кв.м., вартістю 3000 (три тисячі) грн., приміщення ДКУ, Д, 86,5 кв.м. 3000 (три тисячі) грн., водонапірну вежу, 5, 1000 (одна тисяча) грн., огорожу, 1, ворота, 2, огорожу, 3, загальною вартістю 1/одна тисяча) грн., що знаходяться в АДРЕСА_1 . Визнано за ОСОБА_4 , ОСОБА_3 право власності по 1/2 частці на зерносклад А, площею 569,1 кв.м., вартістю 10 000 (десять тисяч) грн., вагову Б, 96,7 кв.м., вартістю 4000 (чотири тисячі) грн., О.Б.В., В, 76,9 кв.м., вартістю 8000 (вісім тисяч) грн., магазин Г, 35,4 кв.м., вартістю 3000 (три тисячі) грн., приміщення ДКУ, Д, 86,5 кв.м. 3000 (три тисячі) грн., водонапірну вежу, 5, 1000 (одна тисяча) грн., і огорожу, 1, ворота, 2, огорожу, 3, загальною вартістю 1(одна тисяча) грн., що знаходяться в АДРЕСА_1 (а.с.131). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі №643/17966/14-ц (провадження №14-203цс19) зазначено: «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили».

В даному випадку, суд вважає, що позивачем не доведено, що укладення спірних договорів дарування між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мало місце з метою уникнення звернення стягнення на майно ОСОБА_3 при виконанні рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2022 року про стягнення заборгованості у справі №608/324/22, яке набрало законної сили 08 листопада 2022 року.

В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, на які посилається позивач як підстави для визнання недійсними договорів дарування.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 29 вересня 2022 року у справі №608/324/22 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики в розмірі 23 230,57 доларів США, що по курсу НБУ станом на 04.09.2023 р. становить 849 509,42 грн. та судові витрати в розмірі 71 975,66 грн., було ухвалено після укладення договорів дарування, також станом на момент укладення спірних договорів відповідачами 23 лютого 2022 року виконавче провадження №70655164 по виконанню даного рішення відкрито не було.

Згідно пунктів 10-12 оспорюваних договорів дарування №765, 766, 767 укладених 23.02.2022 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 «10. Нотаріусом роз`яснено Сторонам положення чинного законодавства щодо порядку укладення договору дарування, підстав та наслідків визнання їх недійсними, зміст статей 203, 717-730 Цивільного кодексу України, статей 59-65, ст. 74 Сімейного кодексу України, ст. ст. 120, 125-126, 202 Земельного кодексу України. Зміст пункту 14.1.263 статті 14, статей 174, 179 (щодо податку на доходи фізичних осіб), пункту 16.1. підрозділу 10 розділу ХХ (щодо військового збору) Податкового кодексу України Обдарованому відомий та зрозумілий.

11. Дарувальник стверджує, що внаслідок відчуження Частки не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх, непрацездатних та всі ним документи, які підтверджують її право власності на Частку, а також відомості відносно зазначеної Частки є достовірні та правдиві. В разі, коли документи відомості щодо Частки виявляться недостовірними, неправдивими, дарувальник зобов`язаний відшкодувати заподіяні Обдарованому збитки та витрати у повному обсязі.

12. Ми, Сторони, підтверджуємо, що цей договір відповідає нашим дійсним намірам і не носить характеру фіктивного та удаваного правочину, укладається нами у відповідності зі справжньою нашою волею, без будь-якого застосування фізичного чи психічного тиску та на вигідних для нас умовах і не є результатом впливу тяжких обставин, договір укладається нами без застосування обману чи приховування фактів, які мають істотне значення, ми однаково розуміємо значення.»

Окрім того, обставина про те, що після відчуження нерухомого майна шляхом дарування у ОСОБА_3 відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором ОСОБА_2 , в судовому засіданні не підтверджена. Як зазначає представник відповідача ОСОБА_8 , відповідач ОСОБА_3 є офіційно працевлаштованим у ФГ «ГАДЗ» та відповідно має дохід.

Майно, що було предметом оспорюваних договорів дарування, відчужено в користь ОСОБА_1 , який не є родичем ОСОБА_3 , що не заперечив представник позивача. Будь-яких арештів нерухомого майна та оголошення заборони на його відчуження, не існувало. Із матеріалів долучених до відзиву та досліджених судом слідує, що між відповідачами існували боргові зобов`язання.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що існування у діях відповідачів умислу при укладенні оспорюваних договорів дарування, які б свідчили про наявність ознак фраудаторних правочинів, стороною позивача належними та допустимими доказами не доведено, тому позовні вимоги про визнання недійсними договорів дарування до задоволення не підлягають.

Оскільки позовні вимоги про скасування рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, є похідними від вимоги про визнання договорів дарування недійсними, в задоволенні яких відмовлено, то відповідно до задоволення такі вимоги не підлягають.

Ухвалою судді Гусятинського районного суду від 11.10.2023 року (справа №608/2228/23) вжито заходи забезпечення даного позову та постановлено про заборону державним реєстраторам прав на нерухоме майно будь-яких органів, а також нотаріусам та особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, які мають відповідні повноваження здійснювати реєстраційні дії щодо відчуження будь-яким способом (в тому числі шляхом продажу, дарування, поділу, виділу, внесення до статутного капіталу, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого обтяження стосовно нерухомого майна тощо) нерухомого майна, що належить ОСОБА_1 , а саме: -1/2 частини будівель та споруд току площею 284,55 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 060, розташованого за адресою АДРЕСА_1 ;-1/2 частину свинарника площею 697,65 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 216, розташованого за адресою АДРЕСА_1 ; - 1/2 частину сіносховища, площею 174,3 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 216, розташованого за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. Враховуючи те, що в задоволенні позову відмовлено, тому слід скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2023 року (справа №608/2228/23). Виходячи з положень ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на сторону позивача, тому заявлені судові витрати до стягнення не підлягають.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.4,12,13,76-78,81, 82, 158, 258, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_5 , паспорт серії НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), в інтересах якого діє адвокат Костишин Василь Михайлович (на підставі ордеру серія ВО №1062096 від 16.10.2023 року) до ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_7 , місце реєстрації АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ), в інтересах якого діє адвокат Суп Мар`яна Богданівна (на підставі ордеру серія ВО №1067003 від 29.12.2023 року), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Чортківського районного нотаріального округу Левкович Сергій Михайлович (48501, м.Чортків, вулиця Олени Теліги, 1, Чортківського району Тернопільської області) про визнання договорів дарування недійсними та скасування рішень про державну реєстрацію - відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Гусятинського районного суду Тернопільської області від 11 жовтня 2023 року (справа №608/2228/23).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10 вересня 2024 року.

Суддя Елла МИТРАЖИК