Справа №705/4418/24
2-з/705/14/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м.Умань

Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Піньковський Роман Володимирович, розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Головка Олександра Володимировича про забезпечення позову,

У С Т А Н О В И В:

До Уманського міськрайонного суду Черкаської області звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

До відкриття провадження у справі на адресу суду представником ОСОБА_1 адвокатом Головком О.В. подано заяву про забезпечення позову, яку обґрунтовує тим, що в Уманському міськрайонному суді з 30.07.2024 знаходиться цивільна справа №705/4418/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди з обґрунтуванням позову вимогами ст.ст.22, 23, 1166, 1167 ЦК України, та понесених судових витрат, відповідно до яких: особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, також особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 3 ст.23 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди грішми.

Позивач просить стягнути з відповідача 9083 грн. в якості відшкодування матеріальної шкоди, а також: 5000 грн. в якості відшкодування завданої моральної шкоди, а також понесені судові витрати: 2500 грн. за проведення експертизи та 5000 грн. за надання правової допомоги, а всього: 21583 грн.

Відповідач за наявними у позивача даними ніде не працює, але відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, має у власності 14 частину земельної ділянки, кадастровий номер: :02:002:0179 площею 3,1601 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться за адресою: Черкаська область, Маньківський район, с/рада Добрянська, та зареєстрована на праві власності на ім`я ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Вважає, що існує наявна реальна загроза того, що відповідач може зробити відчуження належної їй земельної ділянки на користь інших осіб, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, від відповідача можна очікувати будь яких дій оскільки остання самовпевнена у власній безкарності за свої дії, не має намірів відшкодовувати збитки за завдану їй шкоду, заявляла, що навіть внаслідок звернення до суду та задоволення позовних вимог позивач нічого не отримає від відповідача.

Просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номер: :02:002:0179 площею 3,1601 га., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 231, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та знаходиться за адресою: Черкаська область, Маньківський район, с/рада Добрянська, та зареєстрована на праві власності на ім`я ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , заборонивши будь-яким особам у будь-який спосіб вчиняти будь-які дії щодо зазначеної земельної ділянки.

Вивчивши заяву про забезпечення позову та додані матеріали, суддя вважає, що в її задоволенні слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п.п.1 та 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.6 ст.153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 14.06.2021 по справі № 308/8567/20, першочерговим при надходженні на розгляд суду заяви про забезпечення позову є надання оцінки щодо порядку звернення з нею до суду, за умови дотримання якого здійснюється її розгляд по суті. У випадку одночасного подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову розгляд заяви про забезпечення позову не залежить від вирішення питання про відкриття провадження у справі. Законодавець не покладає обов`язку на суд відкрити провадження у справі, а тільки потім вирішувати питання про забезпечення позову.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу позивача та відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також судом враховується правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 20 травня 2020 року у справі №640/13156/18 (провадження №61-7314св19), що обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів. При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

У постанові Великої палати ВС від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Разом з цим в своїй заяві позивач ставить питання про накладення арешту на 1/2 частину земельної ділянки площею 3,1601 га до вирішення по суті спору про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 9083,00 грн. та моральної шкоди в сумі 5000 грн, при цьому не зазначаючи вартість даної земельної ділянки, яка є об`єктом нерухомості, що підлягає оцінці, яка, на думку суду може значно перевищуватисуму відшкодування матеріальної та моральної шкоди, тому запропонований позивачем захід забезпечення позову є очевидно неспівмірним із заявленими позовними вимогами.

У зв`язку із викладеним, суд приходить до висновку, що в даному випадку такий захід забезпечення позову як накладення арешту на 1/2 частку земельної ділянки площею 3,1601 га, не є співмірним та необхідним для захисту прав та законних інтересів позивача, оскільки в разі його застосування не буде забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та відповідача, що не відповідає нормі, викладеній у статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також може призвести до безпідставного втручання в право особи на вільне володіння майном та порушення прав та інтересів відповідача.

Судом перевірено аргументованість заяви щодо застосовування заходів забезпечення позову, зазначених заявником і не встановлено існування реальної загрози, що має очевидний та об`єктивний характер, за якої невжиття саме таких заходів забезпечення позову може призвести до утруднення або неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

При цьому суд роз`яснює, що заявник не позбавляється права звернутись із заявою про забезпечення позову в будь який час протягом розгляду справи в суді в разі належного обґрунтування вимоги про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149, 150, 153, 258-261, 353 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Головка О.В. про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення або складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Р. В. Піньковський