Справа № 585/3728/24
Номер провадження 2/585/1049/24
У Х В А Л А

01 жовтня 2024 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Цвєлодуб Г.О., розглянувши матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Акціонерне товариство «Акцент-Банк» у особі представника звернулось до Роменського міськрайонного суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На виконання вимог ч.1 ст. 187 ЦПК України та для вирішення питання щодо дотриманням судом правил територіальної підсудності, було направлено запити щодо отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи

Згідно отриманої на запит суду довідки № 04-05/3624, відомості щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно із даними, що містяться у реєстрі Роменської міської територіальної громади відсутні.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 за адресою, що вказана у позовній заяві, а саме: АДРЕСА_1 не зареєстрований.

За матеріалами, долученими до позову також встановлено, що адресою реєстрації відповідача ОСОБА_2 у анкеті-заяві від 08.05.2023 року зазначено АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді на запит від відділу реєстрації місця проживання управління ЦНАП у м.Суми № 14.03-08/307317 встановлено, що адресу реєстрації проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території Сумської обл., Сумського р-ну, Сумської міської ТГ не зареєстровано.

Таким чином, за жодною із адрес, що зазначена у позові та міститься у доданих до нього документах відповідач ОСОБА_1 не зареєстрований, що перешкоджає суду у відкритті провадження за позовом, з огляду перевірки дотриманням судом правил територіальної підсудності.

Виходячи із встановлених обставин, ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11 вересня 2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків не більше ніж десять днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

В ухвалі суду про залишення позовної заяви без руху зазначалось, що згідно адреси, вказаної у позовній заяві, а також долучених до позовної заяви копій документів, відповідач зареєстрованим за жодною із адрес не значиться.

З метою усунення недоліків позовної заяви, позивач мав подати до суду в письмовому вигляді позовну заяву в новій редакції із зазначенням останньої відомої адреси реєстрації відповідача на території Роменського району. У іншому випадку подати відомості, визначені ч.9 або ч.10 ст. 28 ЦПК України.

23 вересня 2024 року представник позивача направив до суду заяву, в якій зазначив, що остання відома адреса проживання відповідача вказана в позовній заяві, якою є адреса: АДРЕСА_1 , що є підставою для призначення справи до судового розгляду

Проте, позивачем проігноровані вимоги суду щодо подання до суду позовної заяви в новій редакції із зазначенням останньої відомої адреси реєстрації відповідача на території України або подання інформації, що визначена ч.9 або ч.10 ст. 28 ЦПК України.

Таким чином, представник позивача у встановлений судом строк не усунув недоліки позовної заяви в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За змістом ч. 10 ст. 28 цього Кодексу, позови до відповідача, який не має вУкраїні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Відповідно до частини першої, шостої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

В статті 3 Закону України "Про пересування та вільний вибір місця проживання" визначено, що:

місце перебування - житло або спеціалізована соціальна установа для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, у якому особа, яка отримала довідку про звернення за захистом в Україні, проживає строком менше шести місяців на рік або отримує соціальні послуги;

місце проживання - житло з присвоєною у встановленому законом порядку адресою, в якому особа проживає, а також апартаменти (крім апартаментів у готелях), кімнати та інші придатні для проживання об`єкти нерухомого майна, заклад для бездомних осіб, інший надавач соціальних послуг з проживанням, стаціонарна соціально-медична установа та інші заклади соціальної підтримки (догляду), в яких особа отримує соціальні послуги.

З наведеного слідує, що стороною позивача не усунуто недоліки, вказані в ухвалі Роменського міськрайонного суду Сумської області від 11.09.2024 про залишення позовної заяви без руху.

Представником позивача помилково ототожнюється поняття "останнє відоме зареєстроване" та "фактичне місце проживання". Зазначення в позовній заяві останнього відомого фактичного місця проживання виключає право суду вирішувати питання про відкриття провадження, відповідно до ч. 9 ст. 187 ЦПК України.

У той же час, хоча після отримання інформації, яка не дає можливості встановити зареєстроване місце проживання відповідача, суд повинен вирішити питання про відкриття провадження на підставі ч. 9 ст. 187 ЦПК України, та не має права повертати особі позовну заяви у вказаному випадку, не спростовують висновку суду про наявність правових підстав для повернення позовної заяви через не усунення недоліків, адже не свідчать про виконання представником позивача вимог закону щодо зазначення в позовній заяві останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача в Україні або місцезнаходження його майна в Україні.

Судом при постановленні даної ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить із того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. (Рішення Суду у справі Жоффрделя Прадель проти Франції від 16.12.1992 р., (Judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series A N 253- В).

З цього приводу прецедентними є також рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до змісту ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи, що позивачем не усунуто в повному обсязі недоліки, вказані в ухвалі суду від 11 вересня 2024 року, суд вбачає визначені законом підстави для повернення позовної заяви позивачу.

Згідно ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі наведеного і, керуючись ст. ст. 175, 177, 185, 187, 255, 354 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - вважати неподаною і повернути позивачу.

Роз`яснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ