РІШЕННЯ

іменем України

16 серпня 2024 року

Ленінський районний суд м.Дніпропетровська в складі головуючого судді Остапенко Н.Г., за участю секретаря судового засідання Юдіної М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі цивільну справу №205/11211/23 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання в порядку спадкування права власності на частку нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

20.10.2023 року до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання в порядку спадкування права власності на частку нерухомого майна.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 . ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 10.11.1962 року по ІНФОРМАЦІЯ_1, інші зареєстровані за даною адресою особи відсутні. 03.02.2022 року позивач звернулася до Другої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а саме на 2/3 частини будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що належали її рідній сестрі ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 . Нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не встановлено родинних зв`язків між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , прийняття останньою спадщини після смерті сестри, а також належності нерухомого майна ОСОБА_3 , так як право власності на спірне майно зареєстровано за « ОСОБА_4 » (у правовстановлюючому документі вказано російською мовою).

На підставі викладеного позивач просить:

-встановити факт того, що ОСОБА_2 є рідною сестрою ОСОБА_3 ;

-встановити факт того, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті сестри ОСОБА_3 шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном;

-визнати факт належності ОСОБА_3 2/3 частин житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з: житлового будинку літ. А-1, житловою площею 26,7 кв.м., загальною площею 52,9 кв.м., прибудови літ. а-1, сараю літ. Б, погреба з шийкою літ. В, колодязі літ. К, споруд № 1, 2;

-визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на 2/3 частини житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , які до дня смерті належали ОСОБА_3 , спадкоємцем якої була сестра ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину. але не оформила своїх спадкових прав.

Ухвалою судді від 25.10.2023 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою судді від 13.11.2023 року витребувано докази.

04.01.2024 року до суду надійшли витребувані докази.

27.12.2023 року від представника Дніпровської міської ради Чудновського А.О. надійшов відзив на позов, у якому заперечував проти позовних вимог. Заперечення обґрунтовані тим, що матеріали справи не містять інформацію щодо кола спадкоємців після смерті ОСОБА_3 , наявність або відсутність заповіту та інформації щодо звернення позивача з заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк. Окрім того, ОСОБА_2 за своє життя не оформила спадкових прав та не здійснила реєстрацію на спірний будинок, тобто не набула спадкових прав після смерті ОСОБА_3 , а тому її права не можуть перейти до спадкоємця. також представник зазначив, що лише показання свідків не можуть бути доказом родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 29.01.2024 року задоволено клопотання про виклик свідків, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Від позивача ОСОБА_1 надійшла заява, у якій просила розгляд справи провести без її участі.

У судовому засіданні представник відповідача Дніпровської міської ради - Чудновський А.О. проти позовних вимог заперечував, просив у їх задоволенні відмовити. У судове засідання 16.08.2024 року не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача.

Через неявку в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, заслухавши представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

У ході судового розгляду встановлено, що ухвалою народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 16.03.1971 року по справі № 2-537 при розгляді справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визначення порядку користування домоволодіння затверджено мирову угоду та в домоволодінні АДРЕСА_2 ОСОБА_3 виділено приміщення та побудови: 1-2, 1-3, сарай Б, погреб В, колодязь К, що становить 2/3 частини домоволодіння, визнано її власником вказаної частини, в домоволодінні АДРЕСА_2 ОСОБА_2 виділено приміщення та побудови: 2-1, 2-2, 2-3, що становить 1/3 частину домоволодіння, визнано її власником вказаної частини (а.с.31).

ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 1/3 частину глинобитного жилого будинку А-1, жилою площею 26,7 кв.м. з господарчими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належала дарителю на підставі мирової угоди та ухвали народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 16.03.1971 року (а.с.40-41).

Згідно з листом КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР № 18299 від 04.12.2018 року в інвентаризаційній справі за адресою: АДРЕСА_2 , містяться відомості про право власності за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_3 2/3 частини на підставі рішення народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 01.10.1970 року, мирової угоди, затвердженої ухвалою народного суду Ленінського району м. Дніпропетровська від 16.03.1971 року, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 14 за реєстровим №63; ОСОБА_1 1/3 частина на підставі договору дарування від 22.04.1971 року, посвідченого Другою дніпропетровською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 1-1362, зареєстроване в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 12 за реєстровим № 151 (а.с.39).

Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та акту від 12.01.2022 року домоволодіння складається з житлового будинку літ. А-1, прибудова літ. а-1, житловою площею 26,7 кв.м. загальною площею 52,9 кв.м., сараю літ. Б, погребу з шийкою літ. В, колодязя літ. К, споруд № 1, 2 (які не належать до самочинного будівництва та не підлягають введенню в експлуатацію) (а.с.42-52).

ОСОБА_2 , яка до шлюбу з ОСОБА_5 мала прізвище ОСОБА_6 , є матір`ю позивача (а.с.18-19).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.26), яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 15.08.1960 року по 29.04.1975 року. Разом з нею за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_7 (чоловік позивача) та позивач з 08.12.1970 року по 12.06.1987 року (а.с.28).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.21), яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 10.11.1962 року по ІНФОРМАЦІЯ_1.

12.09.2019 року позивач звернулася до Другої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину. яка відкрилася після смерті тітки - ОСОБА_3 . Постановою державного нотаріуса Колєсніковій В.О. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті ОСОБА_3 , оскільки в спадкоємця відсутні документи, що підтверджують родинні відносини з померлим спадкодавцем.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 12.05.2020 року встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є рідною тіткою ОСОБА_1 (а.с.35-38). Рішення набрало законної сили 07.08.2020 року.

03.09.2020 року позивач звернулася до Другої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , на яку нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що позивач не є спадкоємцем ОСОБА_3 згідно з ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини та не може надати до нотаріальної контори оригінал правовстановлюючого документу на житловий будинок.

03.02.2022 року ОСОБА_1 звернулася до Другої дніпровської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 . Згідно з копією спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , факт прийняття спадщини перевірено за поданою спадкоємцем до Другої дніпровської державної нотаріальної контори Ощадної книжки на ім`я померлої.

Згідно з наказом Міністерства юстиції України № 18/5 від 14.06.1994 року «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки.

Таким чином, позивач вступила в управління спадковим майном після смерті матері, тобто є такою, що прийняла спадщину після неї.

Статтею 315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З матеріалів справи встановлено, що 2/3 частини будинку за адресою: АДРЕСА_1 , належали ОСОБА_3 .

З наданих позивачем документів: копії архівної довідки про народження ІНФОРМАЦІЯ_6 дівчинки з ім`ям « ОСОБА_8 », батьками якої є «Села Таромського крестьянин Кирилл ОСОБА_9 и законная жена его ОСОБА_10 » (російською мовою), копії свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_11 , встановлено, що народжена у с. Таромське 13.06.1911 року ОСОБА_12 , мала дівоче прізвище ОСОБА_6 , що також було дівочим прізвищем ОСОБА_2 . Окрім того, по батькові матері позивача та ОСОБА_3 однакові. Враховуючи викладене, а також показання свідків та рішення суду, яким встановлено факт того, що позивач є рідною племінницею ОСОБА_13 , суд встановив, що остання та ОСОБА_2 є рідними сестрами.

Також показаннями свідків підтверджено, що після смерті ОСОБА_3 її похованням та прибиранням присадибної ділянки, ремонтом її частини будинку займалася ОСОБА_2 .

Таким чином, судом встановлено, оскільки матеріали спадкової справи та цивільної справи не містять доказів, що ОСОБА_3 на дату смерті мала спадкоємців першої черги, які б прийняли спадщину, а спадкоємиця другої черги - сестра ОСОБА_2 спадщину прийняла, оскільки фактично вступила в управління та володіння майном сестри.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Згідно зі ст. 530 вказаного закону при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Враховуючи, що ОСОБА_2 спадщину після сестри прийняла, 2/3 частини спірного будинку належали їй з моменту відкриття спадщини - ІНФОРМАЦІЯ_2 , тому позивач, яка фактично прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_2 має право на 2/3 частини будинку, який належав спадкодавцю, але право власності на який не було оформлено належним чином за ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Враховуючи вищезазначене, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Разом з тим, позивач не просила стягнути судовий збір з відповідача. Враховуючи викладене, а також обставини справи, суд дійшов висновку про покладення судового збору на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст.529, 530, 549 ЦК УРСР 1963 року, статтями 4, 12, 16, 81, 141, 258, 259, 264, 265, 315 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення, та визнання в порядку спадкування права власності на частку нерухомого майна - задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідною сестрою ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Встановити факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла спадщину після смерті сестри ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном.

Встановити факт належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , 2/3 частин житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. а-1, житловою площею 26,7 кв.м., загальною площею 52,9 кв.м., сараю літ. Б, погреба з шийкою літ. В, колодязі літ. К, споруд № 1, 2.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП: НОМЕР_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 2/3 частини нерухомого майна - житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з житлового будинку літ. А-1 з прибудовою літ. а-1, житловою площею 26,7 кв.м., загальною площею 52,9 кв.м., сараю літ. Б, погреба з шийкою літ. В, колодязі літ. К, споруд № 1, 2.

Судові витрати зі сплати судового збору покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Г.Остапенко