Номер провадження: 22-ц/813/213/24
Справа № 501/2592/17
Головуючий у першій інстанції Петрюченко М. І.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

переглянувши справу №501/2592/17 за позовом акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, зустрічним позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Сбербанк» про визнання порушеним права фізичної особи як споживача банківських послуг, визнання недійсним кредитного договору за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Сбербанк» (правонаступник акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк»), апеляційною скаргою представника Шиєнкова Ярослава Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 вересня 2020 року у складі судді Петрюченко М.І., -

в с т а н о в и в :

Позивач АТ «Сбербанк», звернувшись 14 листопада 2017 року до суду з вищеназваним позовом (направлено поштою, зареєстровано в суді 22 листопада 2017 року), вказав, що між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», правонаступником всіх прав та зобов`язань якого на підставі зареєстрованих змін до Статуту від 26 листопада 2015 року є ПАТ «Сбербанк», та ОСОБА_1 укладений Кредитний договір №164#7 від 20 вересня 2013 року, за яким надано в кредит грошові кошти в сумі 71700,00 грн. Посилаючись на порушення умов кредитного договору, позивач ПАТ «Сбербанк» просив:

стягнути з ОСОБА_1 заборгованість станом на 07 листопада 2017 року за кредитом в сумі 64467,32 грн., за процентами в сумі 69417,72 грн., пеню за прострочення повернення заборгованості за кредитом в сумі 127387,14 грн., пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 74712,45 грн., а всього заборгованість в загальній сумі 335984,90 грн., стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 5039,78 грн. (т.1 а.с.2-4).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області від 04 грудня 2017 року відкрито провадження у справі (т.1 а.с.37).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнала, звернувшись 10 вересня 2018 року до суду із зустрічним позовом, просила:

визнати порушеними її права як фізичної особи споживача фінансових послуг банку при укладенні Кредитного договору №164#7 від 20 вересня 2013 року;

визнати на підставі частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 ЦК України недійсним Кредитний договір №164#7 від 20 вересня 2013 року, укладений між ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» та ОСОБА_1 (т.1 а.с.85-96).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 13 грудня 2018 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом (т.1 а.с.175-176).

Ухвалою Іллічівського міського суду від 13 грудня 2018 року за клопотанням представника в інтересах ОСОБА_1 призначено судову економічну експертизу (т.1 а.с.177-180).

Постановою Одеського апеляційного суду від 14 листопада 2019 року за апеляційною скаргою АТ «Сбербанк» ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 13 грудня 2018 року скасовано, прийнято нове рішення про відмову у призначенні експертизи (т.2 а.с.10-16).

17 березня 2020 року АТ «Сбербанк» подано заяву про застосування строку позовної давності до зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору (т.2 а.с.55-56).

Позивач АТ «Сбербанк» вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 не визнав (т.2 а.с.61-64).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 15 червня 2020 року відмовлено представнику в інтересах ОСОБА_1 у призначенні судової економічної експертизи (т.2 а.с.111-112).

02 липня 2020 року відповідачем ОСОБА_1 в особі представника подано заяву про застосування строку позовної давності до первісних вимог АТ «Сбербанк» про стягнення заборгованості (т.2 а.с.121-125).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 08 вересня 2020 року:

позов АТ «Сбербанк» задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Сбербанк» за Кредитним договором №164#7 від 27 вересня 2013 року заборгованість станом на 07 листопада 2017 року за кредитом в сумі 64467,32 грн., за процентами в сумі 55315,50 грн., пеню за прострочення повернення кредиту в сумі 103921,32 грн., пеню за прострочення сплати процентів в сумі 71190,34 грн., а всього заборгованість в загальній сумі 294894,48 грн.; стягнуто витрати на сплату судового збору 5039,78 грн.;

у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено (т.2 а.с.146-156).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ «Сбербанк» на рішення суду.

В апеляційній скарзі АТ «Сбербанк» просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог АТ «Сбербанк» про стягнення заборгованості по процентам в сумі 14102,22 грн. і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог АТ «Сбербанк» про стягнення заборгованості повністю (т.2 а.с.169-171).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Суд відмовив у задоволенні вимог в частині стягнення процентів за період з 15 лютого 2017 року по 07 листопада 2017 року у зв`язку із направленням Банком відповідачу письмової вимоги на визнання строку повернення кредиту таким, що настав. Даний висновок є неправильним, так як Банк використав своє право, передбачене пунктами 8.3, 8.4 кредитного договору та частиною 2 статті 1050 ЦК України, направивши 10 лютого 2017 року відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами протягом 30 днів з дня отримання вимоги. Оскільки відповідач отримала відповідну вимогу кредитора 15 лютого 2017 року, то строк зобов`язання щодо дострокового повернення кредиту та сплати процентів настав 17 березня 2017 року. Відповідальність за прострочення виконання грошового зобов`язання визначена законодавством. Судом не надано оцінку неправомірного користування позичальником кредитними коштами у період з березня 2017 року по листопад 2017 року. Умовами кредитного договору (пункти 1.2, 6.1, 6.2, 6.4, 6.5) врегульовано обов`язок сплати та визначено розмір процентів за користування кредитними коштами як за період правомірного користування кредитом, так і у разі прострочення повернення кредиту. Факт посилання позивача на положення статті 1048 ЦК України, а не статтю 625 ЦК України, не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог про стягнення процентів. Підстави та предмет позову позивачем визначено вірно та доведено під час судового розгляду, тому інша правова підстава стягнення процентів не може бути підставою відмови у позові в цій частині. Право Банку на нарахування процентів у розмірі, передбаченому кредитним договором з березня 2017 року по листопад 2017 року, що були заявлені в позові, не суперечить правовим позиціям Верховного Суду. На підставі статті 625 ЦК України підлягають стягненню проценти за неправомірне користування кредитними коштами за період з березня 2017 року по листопад 2017 року в розмірі 14102,22 грн.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 07 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення суду.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині задоволення позовних вимог АТ «Сбербанк» і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог АТ «Сбербанк» про стягнення заборгованості (т.2 а.с.160-161).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Суд правильно визначив період для розрахунку заборгованості з 28 жовтня 2014 року по 15 лютого 2017 року. Проте, суд не взяв до уваги, що згідно пункту 10.1 Кредитного договору розмір пені за прострочення платежів складає 0,2% на день, що не відповідає діючому законодавству та порушує права позичальника. Закон України «Про споживче кредитування» обмежує граничний розмір пені на рівні подвійної облікової ставки НБУ, але не більше ніж 15% суми простроченого платежу. Крім того, сукупно розмір неустойки не може перевищувати половини отриманої суми кредиту та не може бути збільшений за погодженням сторін.

В апеляційних скаргах не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «Сбербанк» заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що розмір пені 0,2% за кожен день прострочення було погоджено позичальником під час укладення кредитного договору 27 вересня 2013 року, про що зазначено у пункті 10.1 договору. Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та рішення Конституційного суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013, на які посилається ОСОБА_1 не регулюють спірні правовідносини, так як стосуються юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Закон України «Про споживче кредитування» набрав чинності 10 червня 2017 року, розділ ІУ Прикінцевих та перехідних положень регламентує, що дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після дня набрання чинності цим Законом. Кредитний договір між сторонами укладено 27 вересня 2013 року, тобто до набрання чинності вказаним Законом, відповідно його дія не розповсюджується на даний договір. В даному випадку встановлення пені в розмірі 0,2% за кожен день прострочення є засобом розумного стимулювання для виконання зобов`язань стороною, яка отримала грошові кошти на умовах платності та повернення. Вирішення питання щодо їх стягнення в тому числі у судовому порядку здійснюється з урахуванням строку порушення, суми нарахованої пені, вини боржника та збитків кредитора (т.3 а.с.17-18).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про часткове задоволення апеляційних скарг, зміну рішення суду з огляду на наступне.

Учасниками справи в порядку доведення обставин, на які посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, надано докази, що містять наступні дані.

Між публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» () та ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) укладено Кредитний договір №164#7 від 27 вересня 2013 року, за яким отримано кредит в сумі 71700,00 грн. під 33,0% річних на строк до 26 вересня 2018 року на поточні потреби без обмеження цільового використання кредитних коштів (т.1 а.с.9, 10-14).

Згідно розрахунку за Кредитним договором №164#7 від 27 вересня 2013 року заборгованість станом на 07 листопада 2017 року визначена рівною:

за кредитом в сумі 64467,32 грн. (з них прострочено 64467,32 грн.);

за процентами за користування кредитом в сумі 69417,72 грн. (з них прострочено 68728,28 грн.);

пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом в сумі 127387,14 грн.;

пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 74712,45 грн.,

а всього заборгованість в загальній сумі 335984,90 грн. (т.1 а.с.4-5).

Виписка по особовому рахунку за період з 18 жовтня 2013 року по 07 листопада 2017 року підтверджує рух коштів по рахунку та наявну заборгованість (т.1 а.с.6-7, 8).

За умовами Кредитного договору №164#7 від 27 вересня 2013 року позичальник зобов`язалася щомісячно 27 числа здійснювати погашення кредиту та сплату нарахованих процентів ануїтетними платежами в сумі не менше 2474,04 грн. (п.8.1); банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості у разі порушення умов кредитного договору (п.8.3); у разі, якщо банк використає право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості, то він зобов`язаний у письмовій формі повідомити про це позичальника (п.8.4); за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за цим Договором позичальник зобов`язаний сплачувати банку пеню в розмірі 0,2% від простроченої суми за кожен день прострочення будь-якого платежу (п.10.1); за будь-якими позовними вимогами встановлена позовна давність тривалістю три роки (п.11.6).

Повідомлення-вимога від 10 лютого 2017 року №1435/3/28-3 позичальнику щодо повернення повної суми заборгованості станом на 08 лютого 2017 року в загальній сумі 251271,12 грн. (заборгованість за кредитом 64467,32 грн., за процентами 52369,71 грн., пеня 134434,09 грн.) за Кредитним договором №164#7 від 27 вересня 2013 року направлена ОСОБА_1 10 лютого 2017 року поштою та отримана нею 15 лютого 2017 року, що підтверджено рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заборгованість підлягала сплаті протягом 30 календарних днів з дати отримання даної вимоги (т.1 а.с.21, 22).

14 листопада подано до суду позов про стягнення за кредитним договором заборгованості станом на 07 листопада 2017 року.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.509 ЦК України). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ч.1 ст.526 ЦК України). Виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, неустойкою (ч.1 ст.546 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного основного зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч.3 ст.551 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

На підставі Кредитного договору №164#7 від 27 вересня 2013 року виникли кредитні зобов`язання, які мали виконуватися належним чином. Порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору мало наслідком звернення АТ «Сбербанк» до суду з позовом про дострокове повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати нарахованих процентів.

Повідомлення-вимогу від 10 лютого 2017 року №1435/3/28-3 позичальнику щодо повернення повної суми заборгованості станом на 08 лютого 2017 року надіслано ОСОБА_1 10 лютого 2017 року та отримано нею 15 лютого 2017 року, заборгованість підлягала сплаті протягом 30 календарних днів з дати отримання даної вимоги, тобто до 15 березня 2017 року.

Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №164#7 від 27 вересня 2013 року заборгованість станом на 15 березня 2017 року становила за кредитом в сумі 64467,32 грн., за процентами в сумі 57258,47 грн.

Отже, з ОСОБА_1 підлягає стягненню заборгованість станом на 15 березня 2017 року за кредитом в сумі 64467,32 грн., за процентами в сумі 57258,47 грн.

Проценти з підставі статті 625 ЦК України у даній справі не заявлені.

Щодо неустойки (пені) згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №164#7 від 27 вересня 2013 року станом на 07 листопада 2017 року пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом в сумі 127387,14 грн. (пеня за прострочення сплати кредиту станом на 15 березня 2017 року не визначено), пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 74712,45 грн. (пеня за прострочення сплати процентів станом на 15 березня 2017 року в сумі 71980,05 грн.).

Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (ч.3 ст.551 ЦК України).

В порядку частини 3 статті 551 ЦК України до стягнення слід визначити пеню за прострочення повернення заборгованості за кредитом в сумі 32233,66 грн., пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитом в сумі 28629,24 грн.

В порядку статті 141 ЦПК України витрати АТ «Сбербанк» на сплату за подання позовної заяви підлягають покладенню на ОСОБА_1 пропорційно до задоволених вимог в сумі 2738,62 грн. (54,34%).

16 листопада 2021 року проведено державну реєстрацію змін до Статуту акціонерного товариства «Сбербанк», які 22 листопада 2021 року погоджені Національним банком України.

Так, пункт 1.4 Статуту Банку викладено в новій редакції, відповідно до якої повне офісне найменування Банку українською мовою акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк», скорочене офіційне найменування Банку АТ «МР Банк».

Відповідно до пункту 1.3 Статуту Банку у новій редакції акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк» є правонаступником всього майна, прав та обов`язків акціонерного товариства «Сбербанк», публічного акціонерного товариства «Сбербанк», публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії».

На підставі рішення Правління Національного банку України від 25 лютого 2022 року №91-рш/БТ «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 25 лютого 2022 року №131 «Про початок процедури ліквідації АТ «МР Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку» розпочато процедуру ліквідації акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк».

Згідно заяви АТ «Міжнародний резервний банк» до суду від 18 вересня 2023 року станом на поточну дату 100% акцій АТ «МР Банк» належать Державі Україна в особі державного підприємства «Національний фонд інвестицій України» та відсутні будь-які інші фізичні особи, які відповідають статусу кінцевого бенефіціарного власника (т.3 а.с.103, 104-108).

Право власності Держави України на акції Банку виникло в силу Закону.

03 березня 2022 року ВР України прийнято Закон «Про основні засади примусового вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів» №2116-ІХ, яким було врегульовано публічно-правові відносини між Державою Україна та юридичними особами, що здійснюють свою діяльність відповідно до законодавства України на території України, засновником або бенефіціаром яких прямо або опосередковано є Російська Федерація.

Указом Президента України від 11 травня 2022 року №326/2022 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 11 травня 2022 року «Про примусове вилучення в Україні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів», яким в тому числі зобов`язано Кабінет Міністрів України забезпечити проведення примусового вилучення зазначених в Рішенні об`єктів права власності Російської Федерації та її резидентів у десятиденний строк із дня опублікування Указу Президента про введення в дію Рішення.

Дана інформація є публічною та розміщена на офіційному веб-сайті Президента України за посиланням: https://www.president.gov/ua/documents/33.

Отже, визначена до стягнення за Кредитним договором №164#7 від 27 вересня 2013 року заборгованість підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь АТ «Міжнародний резервний банк» (), 100% акцій якого належить Державі Україна в особі державного підприємства «Національний фонд інвестицій України».

Апеляційні скарги не містять доводів в частині вирішення судом першої інстанції вимог зустрічного позову, як наслідок, при даному апеляційному перегляді справи в силу визначених статтею 367 ЦПК України меж розгляду справи судом апеляційної інстанції рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 вересня 2020 року в частині зустрічних позовних вимог не перевіряється.

Справа в провадженні суду першої інстанції з листопада 2017 року, суду апеляційної інстанції з жовтня 2020 року, призначалась до розгляду на 21 жовтня 2021 року, 10 лютого 2022 року, 20 жовтня 2022 року, 02 лютого 2023 року, 21 вересня 2023 року, 07 грудня 2023 року, 09 травня 2024 року, 10 жовтня 2024 року. Інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», SMS-повідомлення «Судова повістка…»; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Відповідно до положень частин 4, 5 статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Датою ухвалення призначеного у судове засідання на 10 жовтня 2024 року рішення судом апеляційної інстанції відповідно до положень частини 5 статті 268 ЦПК України є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.2 ч.1 ст.374, ст.ст.376, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства «Сбербанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк», задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника Шиєнкова Ярослава Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 08 вересня 2020 року в частині позовних вимог акціонерного товариства «Сбербанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором змінити.

Позовні вимоги акціонерного товариства «Сбербанк», правонаступником якого є акціонерне товариство «Міжнародний резервний банк», до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» (до правонаступництва акціонерне товариство «Сбербанк», , 100% акцій якого належить Державі Україна в особі державного підприємства «Національний фонд інвестицій України») за Кредитним договором №164#7 від 27 вересня 2013 року заборгованість станом на 15 березня 2017 року:

за кредитом в сумі 64467 грн. 32 коп.,

за процентами в сумі 57258 грн. 47 коп.,

пеню за прострочення повернення кредиту в сумі 32233 грн. 66 коп.,

пеню за прострочення повернення процентів в сумі 28629 грн. 24 коп.,

всього в загальній сумі 182588 грн. 69 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства «Міжнародний резервний банк» (до правонаступництва акціонерне товариство «Сбербанк», , 100% акцій якого належить Державі Україна в особі державного підприємства «Національний фонд інвестицій України») витрати на сплату за подання позовної заяви в сумі 2738 грн. 62 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 листопада 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова