Постанова

Іменем України

01 жовтня 2024 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/16342/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Мазурик О. Ф. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Немировської О. В.,

за участю секретаря Марченка М. С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1

на заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

від 01 грудня 2016 року

в складі судді Кошель Л. М.

у цивільній справі №357/11862/16-ц Білоцерківського міськрайонного суду Київської області

за позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1

про стягнення грошової суми

У С Т А Н О В И В:

В жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про повернення завдатку у розмірі 179 480 грн, у зв'язку з тим, що останньою не було виконано свого зобов'язання та не укладено основного договору купівлі-продажу квартири.

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2016 року позов задоволено у повному обсязі.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аванс в сумі 179 840 грн та судовий збір у розмірі 1 794,80 грн.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 серпня 2024 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням суду, відповідачка звернулася до суду з апеляційною скаргою, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм процесуального права та без повного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як на підставу скасування рішення суду відповідачка посилалася на те, що суд першої інстанції не повідомив її про розгляд справи, чим позбавив права належним чином реалізувати свої процесуальні права та захистити законні інтереси.

Також, як на підставу скасування рішення зазначила, що позивачем надано копію розписки, а оригінал розписки в матеріалах справи відсутній.

За наведених обставин просила скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Представник відповідача - ОСОБА_5. в судовому засіданні в режимі відеоконференцзв'язку апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених в ній.

Позивачка, належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача.

Колегія суддів дослідила матеріали справи, заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника скаржника, перевірила законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що заявлялися у суді першої інстанції, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14 листопада 2013 року ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 7 000 доларів США, як попередню оплату укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Факт отримання коштів відповідачкою підтверджується оригіналом її розписки від 14.11.2013, яка наявна в матеріалах справи (а. с. 25).

Відповідачка не виконала свого зобов'язання з укладення основного договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами справи.

У зв'язку з не виконанням ОСОБА_1 зобов'язання по укладенню договору, ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом про стягнення суми сплаченого авансу.

З матеріалів справи також вбачається, що відповідачка приймала участь у розгляді справи в суді першої інстанції через представника. Письмові заперечення на позовну заяву не подавала.

Так, ОСОБА_1 була повідомлена про судове засідання призначене на 23.11.2016, що підтверджується зворотним поштовим повідомленням (а. с. 17).

В судовому засіданні був присутній представник відповідачки ОСОБА_3 (а. с. 19-20, 21).

Судове засідання 23.11.2016 відкладено на 01.12.2016, про що повідомлено представника відповідача ОСОБА_3 під розписку (а. с. 23). Отже, про судове засідання - 01.12.2016, в якому ухвалено оскаржуване рішення, ОСОБА_1 повідомлена належним чином.

10 січня 2017 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист №2/357/4419/16 на виконання заочного рішення цього ж суду від 01 грудня 2016 року.

В подальшому виконавчий лист від 10.01.2017 звернуто до примусового виконання (ВП НОМЕР_1).

Відповідачка не виконувала в примусовому порядку оскаржуване заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2016 року, у зв'язку з чим в ході виконавчого провадження державним виконавцем 09 березня 2018 року було подано подання до Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області про притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_1 за не виконання рішення суду. Виконавче провадження було закінчено.

Постановою слідчого ОСОБА_4 Білоцерківського ВП від 09.03.2018 закрито кримінальне провадження по факту не виконання рішення суду ОСОБА_1 . В постанові від 09.03.2018, окрім іншого, зазначено, що ОСОБА_1 показала, що вона не попереджалася органами ВДС про кримінальну відповідальність за не виконання рішення суду; від виконання рішення суду наміру ухилятися вона не має.

23 листопада 2023 року державним виконавцем Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Карненко Н. В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП НОМЕР_1) з примусового виконання заочного рішення від 01 грудня 2016 року.

08 лютого 2024 року ОСОБА_1 складено розписку про те, що вона зобов'язується сплачувати борг по ВП НОМЕР_1 по 10 000 грн кожного місяця.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 23 травня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні скарги її представника ОСОБА_5 про визнання бездіяльності неправомірною та зобов'язання ДВС вчинити дії. В ухвалі судом зазначено, що 23.11.2024 державним виконавцем відкрито винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої направлено на адресу боржниці рекомендованою кореспонденцією та отримано адресатом 12 грудня 2023 року.

В липні 2024 року відповідачка, діючи через свого представника ОСОБА_5 звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 01.12.2016, посилаючись на те, що вона не була повідомлена про розгляд справи під час розгляду справи по суті, а також на те, що в матеріалах справи відсутній оригінал розписки від 14.11.2013.

Залишаючи без задоволення заяву про перегляд заочного рішення, суд першої інстанції в ухвалі від 14.08.2024 зазначив, що доводи відповідачки про не повідомлення її про розгляд справи та про відсутність оригіналу розписки спростовуються матеріалами справи. При цьому, суд першої інстанції зазначив аркуші справи, на яких містяться такі докази.

Ураховуючи наведені фактичні обставини, колегія суддів вважає, що застосувавши норми матеріального права, які регулюють дані правовідносини, а саме положення ст. 570, 657 ЦК України, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову.

Оскільки правильне застосування судом норм права при вирішенні спору у даній справі є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а апеляційна скарга є необґрунтованою, колегія суддів дійшла висновку про відмову у її задоволенні.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду по суті спору ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. 268, 374, 375, 383, 384, 389 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Заочне рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2016 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 07 жовтня 2024 року.

Головуючий О. Ф. Мазурик

Судді О. В. Желепа

О. В. Немировська