Справа № 309/6065/23
Провадження № 2/309/1197/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Піцура Я.Я.,

за участю секретаря Росоха Д.І.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання.

Позов вмотивований тим, що 26.11.1996 року між позивачем та відповідачем укладено договір довічного утримання. Згідно умов договору ОСОБА_1 передав у власність передав у власність своєму племіннику ОСОБА_2 житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , а той зобов`язався пожиттєво повністю утримувати ОСОБА_1 , забезпечувати його харчуванням, одягом, необхідною допомогою, і зберігати в його безкоштовному пожиттєвому утриманню одну кімнату. Племінник ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання у рф, не виконує умови договору, та у зв`язку з військовим станом не може приїхати в Україну. Отже виконання ним договору є неможливим.

Посилаючись на викладене та ч.1 ст. 755 ЦК України просить суд розірвати договір довічного утримання укладений 26.11.1996 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Відзиву на позов від відповідача ОСОБА_2 не надходило.

В судове засіданні позивач та його представник не з`явилися, від представника позивача ОСОБА_3 надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся шляхом оголошення на сайті Судова влада України, відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

26.11.1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори Король О.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 5114 (а.с.8).

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_1 , як відчужувач, передав у власність ОСОБА_2 як набувачу, належний ОСОБА_1 на праві приватної власності житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , на земельній ділянці розміром 67 кв.м.

У свою чергу ОСОБА_2 зобов`ячався пожиттєво та повністю утримувати ОСОБА_1 , забезпечити його харчуванням, одягом, необхідною допомогою, і зберігати у його безкоштовному пожиттєвому утриманні одну жилу кімнату розміром 10 кв.м. (а.с.8).

Позивач зазначає, що з відповідач не виконує взяті на себе за договором довічного утримання обов`язки.

Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

При цьому, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Порушенням зобов`язання згідно ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з положеннями ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору.

Статтею 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом, чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Як вказано в ст. 744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Відповідно до ч. 1 ст. 749 ЦК України у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача.

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач має убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог статей 12, 81 ЦПК України повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень статей 755, 756 ЦК України узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 21.06.2021 у справі № № 644/1566/19, від 25.02.2021 у справі №686/13821/19, від 28.03.2018 у справі № 509/513/16-ц, від 29.08.2018 у справі № 755/1226/17-ц та від 06.05.2020 у справі № 755/1750/19.

Під час розгляду справи відповідачем не надано доказів на підтвердження належного виконання ним умов договору довічного утримання. Також відповідач не висловлював заперечень щодо обставин, викладених позивачем. При цьому, ураховуючи предмет позову, саме на відповідача покладається обов`язок щодо доведення обставин, які б свідчили про належне виконання ним прийнятих за договором обов`язків.Матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ОСОБА_2 забезпечував ОСОБА_1 харчуванням, одягом, лікувальними засобами, надавав матеріальне забезпечення, передбачених умовами договору, який особливо цього потребує, з огляду на похилий вік та стан здоров`я.

Натомість убачається, що відповідач ОСОБА_2 у 2005 році набув громадянство рф та проживає в Челябінській області, що свідчить фактично про неможливість виконання ним узятих на себе зобов`язань за договором довічного утримання, особливо починаючи з 24.02.2022, після повномасштабного вторгнення рф в Україну.

Урахувавши зміст договору довічного утримання, визначені договором обов`язки набувача, суть спору між сторонами, суд дійшов висновку про наявність встановлених законом підстав для розірвання договору довічного утримання.

З огляду на викладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1073,60 понесений останнім за пред`явлення позову.

Керуючись ст.ст.744, 749, 755 ЦК України, ст. 4, 12, 76-82, 258, 259, 264 - 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про розірвання договору довічного утримання, задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання укладений 26 листопада 1996 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Хустської державної нотаріальної контори Король О.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 5114.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1073 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 22 лютого 2024 року.

Суддя Хустського

районного суду: Піцур Я.Я.