СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/15853/24

пр. № 2/759/5028/24

01 жовтня 2024 року року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - П`ятничук І.В.,

за участю секретаря - Кульбовської В.В.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійснення права користування та розпорядження майном шляхом зняття та припинення обтяження арешту нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Сіваченко В.В. який діє в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійснення права користування та розпорядження майном шляхом зняття та припинення обтяження арешту нерухомого майна, яким просить ???усунути перешкоди ОСОБА_1 в розпорядженні нерухомим майном шляхом зняття та припинити обтяження арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , яке міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна за наступними ідентифікуючими ознаками: адреса об?єкту нерухомого майна: АДРЕСА_1 , тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1419153, зареєстровано: 28.10.2004 10:32:51 за № 1419153 реєстратором: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, 03148, м. Київ, вул. Гната Юри,9, підстава обтяження: постанова, ВХ.180, 17.04.1998, Нарсуд, р-н Ленінградський, об?єкт обтяження: будинок, частина будинку, состав: ціле, состав: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , причина відсутності коду: архівний запис, додаткові дані: архівний номер: 1046231KIEV12, архівна дата: 17.04.1998, Дата виникнення: 17.04.1998, № реєстра: 203, внутр. № 8F01913225EF302D3027.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20.04.2021 року по справі № 759/22683/19 встановлено факт батьківства, а саме, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнано за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

Після набрання рішення законної сили ОСОБА_1 звернулась до державного реєстратора з заявою від 05.05.2023 року щодо державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме щодо державної реєстрації домоволодіння АДРЕСА_1 .

Однак рішенням державного реєстратора від 11.05.2023 року № 67550700 про відмову в проведенні реєстраційних дій позивачу було відмолено у реєстрації права власності, оскільки на будинок АДРЕСА_1 накладено арешт.

Наявність арешту на нерухоме майно обмежує позивача в реалізації права власності та враховуючи відсутність інших способів захисту порушеного права, остання змушена звернутись за захистом порушених прав до суду.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 05 серпня 2024 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника позивача до суду надійшла заява, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить задовольнити та розгляд справи провести за його відсутності та відсутності позивача.

В підготовче судове засідання відповідач не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, якою позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини справи та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 квітня 2021 року по справі № 759/22683/19 встановлено факт батьківства, а саме, що ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнано за ОСОБА_1 право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 .

05.05.2023 року позивач звернулась до державного реєстратора Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) з заявою про державну реєстрацію права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20.04.2021 року.

Рішенням № 67550700 від 11.05.2023 року державного реєстратора прав на нерухоме майно ОСОБА_4 . Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) ОСОБА_1 було відмовлено у реєстрації права власності на домоволодіння АДРЕСА_1 в зв`язку з наявним арештом на нерухоме майно (а.с. 12).

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.07.2024 року № 388803557 на спірне нерухоме майно накладено арешт за ідентифікуючими ознаками: адреса об?єкту нерухомого майна: АДРЕСА_1 , тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1419153, зареєстровано: 28.10.2004 10:32:51 за № 1419153 реєстратором: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, 03148, м. Київ, вул. Гната Юри,9, підстава обтяження: постанова, ВХ.180, 17.04.1998, Нарсуд, р-н Ленінградський, об?єкт обтяження: будинок, частина будинку, состав: ціле, состав: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , причина відсутності коду: архівний запис, додаткові дані: архівний номер: 1046231KIEV12, архівна дата: 17.04.1998, Дата виникнення: 17.04.1998, № реєстра: 203, внутр. № 8F01913225EF302D3027.

Відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 04.03.1988 року домоволодіння АДРЕСА_1 належало на праві власності батьку позивача ОСОБА_3 .

Крім того, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 11176446 від 05.12.2019 року ОСОБА_1 з 21.10.1978 року народження і по теперішній час зареєстрована у спірному домоволодінні.

З вищенаведеного вбачається, що ОСОБА_2 ніколи не мала будь-якого юридичного чи фактичного відношення до будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.

Отже, наявність накладеного обтяження порушує права позивача, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.

Арешт на спадкове майно було накладено органом виконавчої служби у 2008 році, на даний час виконавчі провадження завершені, однак, арешт, накладений на майно боржника, знято не було.

На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) перешкоджає позивачу в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті її доньки.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 258, 259, 264, 268, 265, 212 -218, ЦПК України, ст. ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійснення права користування та розпорядження майном шляхом зняття та припинення обтяження арешту нерухомого майна - задовольнити.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) в розпорядженні нерухомим майном шляхом зняття та припинити обтяження арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , яке міститься в Єдиному реєстрі заборон відчуження об?єктів нерухомого майна за наступними ідентифікуючими ознаками: адреса об?єкту нерухомого майна: АДРЕСА_1 , тип обтяження: арешт (архівний запис), реєстраційний номер обтяження: 1419153, зареєстровано: 28.10.2004 10:32:51 за № 1419153 реєстратором: Дванадцята київська державна нотаріальна контора, 03148, м. Київ, вул. Гната Юри,9, підстава обтяження: постанова, ВХ.180, 17.04.1998, Нарсуд, р-н Ленінградський, об?єкт обтяження: будинок, частина будинку, состав: ціле, состав: добудоване, статус: жиле, адреса: АДРЕСА_1 , власник: ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , причина відсутності коду: архівний запис, додаткові дані: архівний номер: 1046231KIEV12, архівна дата: 17.04.1998, Дата виникнення: 17.04.1998, № реєстра: 203, внутр. № 8F01913225EF302D3027.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.В. П`ятничук