Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/6122/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.10.2024 року м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Леньо В.В., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: орган опіки та піклування Виноградівської міської ради,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи: орган опіки та піклування Виноградівської міської ради.

Вимоги заяви мотивовані тим, що заявник є опікуном двох неповнолітніх дітей (племінників дітей рідної сестри) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мати дітей ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Батька в дітей не має, запис про батька дітей в Книзі реєстрації народжень проведено за вказівкою матері в порядку ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Статус дітей-сиріт ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надано розпорядженням голови Виноградівської райдержадміністрації від 27.07.2012 року №310.

Рішенням виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 28.05.2024 року №129 над неповнолітніми ОСОБА_1 та ОСОБА_3 встановлено опіку, заявника призначено їх опікуном.

Відповідно до ч.1 ст.55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб.

Згідно положень ч.1 ст.67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням; опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток.

Згідно положень ст.249 Сімейного кодексу України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розміток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти; опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування.

Опіка є правовим інститутом, що регулює суспільні відносини, пов`язані зі встановленням опіки та здійсненням її функцій, а також визначає систему засобів, спрямованих на забезпечення діяльності органів опіки і піклування з виховання малолітніх і неповнолітніх дітей. А також під опікою слід розуміти правовідносини щодо здійснення опіки у першу чергу між опікуном і підопічними, а також правовідносини між органами опіки і піклування й опікунами.

Інститут опіки носить комплексний характер. Його норми регулюють відносини, пов`язані з вихованням дітей, що унаслідок смерті батьків, позбавлення батьків батьківських прав, хвороби батьків чи з інших причин залишилися без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав дітей. Ці норми носять в основному сімейно-правовий характер. Разом з тим норми про опіку і піклування регулюють і відносини, спрямовані на заповнення відсутньої, часткової, неповної або обмеженої цивільної дієздатності неповнолітніх і повнолітніх.

Утім, деякі питання, пов`язані із реалізацією опіки та піклування, залишаються не вирішеними, що обумовлюються недосконалістю нормативно-правової бази.

Так, відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про забезпечення організаційно - правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» статус дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, - визначене відповідно до законодавства становище дитини, яке надає їй право на повне державне забезпечення і отримання передбачених законодавством пільг та яке підтверджується комплектом документів, що засвідчують обставини, через які дитина не має батьківського піклування.

У той же час чинне законодавство України не передбачає аналогічного нормативного регулювання статусу опікуна. Коло обов`язків, яких набуває опікун при встановленні опіки має прямим наслідком набуття ним відповідальності за підопічного. Здійснення прав підопічної дитини безпосередньо пов`язане з поведінкою її законних представників - опікуна і піклувальника. Саме інтересами дитини зумовлюються ступінь і межі участі опікуна в реалізації прав дитини. Опікун самостійно виконує функції вихователя дитини, не перекладаючи їх на інших осіб.

Таким чином, для повноцінної інтеграції в суспільство заявнику необхідно реалізовувати майнові й особисті немайнові права та інтереси дітей у певному правовому статусі як особи, яка їх утримує та виховує. Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 18 Сімейного кодексу України способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є встановлення правовідношення.

Заявник має на меті визначити пріоритетний статус в утриманні дітей шляхом встановлення відповідного юридичного факту, який є необхідним для реалізації соціальних цілей та створення стійкого правового середовища щодо виховання та догляду за дітьми.

Відповідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 22.08.2018 року у справі №363/214/17-ц прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Факт, який просить встановити заявник є юридичним, оскільки від його встановлення залежить можливість забезпечити інтереси дітей. Ініціатива звернення з даною заявою до суду не пов`язується з подальшим розглядом спору про право.

Заявник у судове засідання не з`явився, проте представник заявника адвокат Продан О.В. подала письмову заяву, у якій просить розглядати справи без їх участі.

Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Виноградівської міської ради Закарпатської області, в судове засідання не з`явився, подав до суду письмове клопотання про розгляд справи без їх участі.

Вивчивши доводи заяви та дослідивши подані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вирішив наступне.

У відповідності до вимог ст. ст. 315, 319 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, у випадках Законом не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Суд встановив, що заявник ОСОБА_1 є опікуном двох неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Мати дітей ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).

Батька в дітей не має, запис про батька дітей в Книзі реєстрації народжень проведено за вказівкою матері в порядку ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Статус дітей - сиріт ОСОБА_1 та ОСОБА_3 надано розпорядженням голови Виноградівської райдержадміністрації від 27.07.2012 року № 310 (а.с.6).

Рішенням виконавчого комітету Виноградівської міської ради від 28.05.2024 року №129 над неповнолітніми ОСОБА_1 та ОСОБА_3 встановлено опіку, заявника призначено їх опікуном (а.с.7-7 зв.).

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується у відмітці у паспорті заявника (а.с. 4 зв.).

Неповнолітні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , що стверджується витягами з реєстру територіальної громади (а.с.10 зв., 11 зв.).

У відповідності до вимог ст. ст. 315, 319 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, у випадках коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно положень ч.1 ст.67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням; опікун малолітньої особи зобов`язаний дбати про її виховання, навчання та розвиток.

Згідно положень ст.249 Сімейного кодексу України опікун, піклувальник зобов`язаний виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, психічний, духовний розміток, забезпечити одержання дитиною повної загальної середньої освіти; опікун, піклувальник має право самостійно визначати способи виховання дитини з урахуванням думки дитини та рекомендацій органу опіки та піклування.

Опіка є правовим інститутом, що регулює суспільні відносини, пов`язані зі встановленням опіки та здійсненням її функцій, а також визначає систему засобів, спрямованих на забезпечення діяльності органів опіки і піклування з виховання малолітніх і неповнолітніх дітей. А також під опікою слід розуміти правовідносини щодо здійснення опіки у першу чергу між опікуном і підопічними, а також правовідносини між органами опіки і піклування й опікунами.

У той же час чинне законодавство України не передбачає аналогічного нормативного регулювання статусу опікуна. Коло обов`язків, яких набуває опікун при встановленні опіки має прямим наслідком набуття ним відповідальності за підопічного. Здійснення прав підопічної дитини безпосередньо пов`язане з поведінкою її законних представників - опікуна і піклувальника. Саме інтересами дитини зумовлюються ступінь і межі участі опікуна в реалізації прав дитини. Опікун самостійно виконує функції вихователя дитини, не перекладаючи їх на інших осіб.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Доводи, викладені у поданій заяві повністю підтверджені належними та допустимим доказами, а відтак, підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 18, 81, 200, 206, 259, 263-265, 315, 316, 318-319 ЦПК України, Постановою ПВС України від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення із змінами і доповненнями, суд, -

В И Р І Ш И В :

Заявлені вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити той факт, що неповнолітні діти ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувають на утриманні заявника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий В. В. Леньо