БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/7133/23
провадження № 2/361/1345/24
РІШЕННЯ

(Заочне)

Іменем України

16 травня 2024 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіПетришин Н.М.,
за участю секретаряІванової К.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Стислий виклад позиції позивача

У серпні 2023 року до суду надійшла вищевказана позовна заява ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 . В обґрунтування позову зазначає, що 19 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір № 4488242 про надання споживчого кредиту, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 17 000 грн., шляхом нарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача, зі строком кредитування 30 днів, з можливістю пролонгації, дата повернення кредиту 18 серпня 2021 року, знижена процентна ставка 0,95 % в день, стандартна процентна ставка 1, 90 % в день. 18 серпня 2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок Кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 4 845 грн 00 коп., у зв`язку з чим відбулося продовження строку кредиту, ще на 30 днів, тобто до 17 вересня 2021 року, з стандартною процентною ставкою 1,90% в день. Однак, 17 вересня 2021 року ОСОБА_1 свої зобов`язання перед ТОВ «Авентус Україна» щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, тому відповідно до пункту 4.3. договору кредитний договір було автопролонговано на 90 календарних днів. 30 вересня 2021 року відповідач здійснив оплату на рахунок кредитора в розмірі нарахованих процентів за користування кредитом на суму 260 грн. 00 коп., й надалі ОСОБА_1 оплат за кредитним договором не здійснював. 25 травня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25-05/2022, згідно умов якого ТОВ «Авентус Україна» відступив на користь позивача права грошової вимоги за вказаним вище кредитним договором. Оскільки відповідач належним чином умови договору не виконав, в останнього станом на дату звернення до суду утворилася заборгованість у загальному розмірі 55 500 грн., що складається з: 17 000, 00 грн. сума кредиту; 38 500, 00 грн. нараховані проценти за користування кредитом. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 55 500 грн., а також інфляційні втрати, які з урахуванням заяви позивача про зменшення позовних вимог, визначено у розмірі 1314,16 грн., а також 3% річних у розмірі 310,19 грн. Крім того, ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» просила стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2 147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Заяви, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 жовтня 2023 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено до судового розгляду по суті у судовому засіданні.

У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання направив заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Також, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечував.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про дату, місце та час повідомлений належним чином. Відзив не подав, причини неявки суду невідомі.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України.

Обставини справи, що встановлені судом

19 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір № 4488242 про надання споживчого кредиту (а.с. 86-96).

Згідно п.п. 1.3, 2.1 договору ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 17 000 грн., шляхом нарахування кредитних коштів у безготівковій формі на його платіжну картку № НОМЕР_1 .

Відповідно до п.п 1.4 договору строк кредитування 30 днів (з можливістю пролонгації).

У п.п. 1.5.1 договору сторони домовилися про те, що стандартна процентна ставка становить 1, 90 % в день, яка застосовується у межах строку кредиту, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою споживача; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася автопролонгація.

Згідно п.п. 1.5.2 договору також передбачені умови застосування зниженої процентної ставки у розмірі 0,95 % в день.

Мета отримання кредиту: на споживчі (особисті) потреби (п.п. 1.6 договору).

У п.п. 6.1 договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів.

Так, 19 липня 2021 року на належну відповідачу платіжну картку № НОМЕР_1 успішно перераховано суму кредиту у розмірі 17 000 грн., номер транзакції: 968469131, про що свідчить довідка ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім» № 2023 від 06.06.2022 (а.с. 74-77).

З матеріалів справи вбачається, що 25 травня 2022 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25-05/2022, згідно умов якого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Авентус Україна» (ціна продажу) за плату, а ТОВ «Авентус Україна» відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав, або виникне у майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна» (а.с. 54-62).

З Витягу з Реєстру Боржників від 25 травня 2022 року вбачається, що на підставі наведеного вище договору факторингу на користь позивача відступлене право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , сума заборгованості якого загалом становить 55 500 грн., що складається з: 17 000 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу; 38 500 грн. суми заборгованості за відсотками (а.с. 116).

25 травня 2022 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» повідомило відповідача ОСОБА_1 про відступлення права грошової вимоги (а.с. 80-85, 113).

З розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», видно, що 18 серпня 2021 року ОСОБА_1 погасив борг на суму 4 845 грн. Також, 30 вересня 2021 року відповідач сплатив 260 грн. у рахунок погашення заборгованості за договором № 4488242 про надання споживчого кредиту від 19 липня 2021 року.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини

Відповідно до ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України (далі- ЦК України) зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (параграф 1 Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 укладено вищезазначений договір, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорі.

Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір № 4488242 про надання споживчого кредиту від 19 липня 2021 року прирівнюються до укладеного у письмовій формі.

У ч. 1 статті 1049 ЦК України закріплено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

З розрахунку, наданого позивачем, видно, що відповідач ОСОБА_1 порушив умови договору, кредит та відсотки за користування грошовими коштами у визначений строк не повернув, тому утворилася заборгованість у розмірі 55 500 грн., що складається з: 17 000 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу; 38 500 грн. суми заборгованості за відсотками (а.с. 97-112).

Враховуючи наведене, надавши об`єктивну оцінку зібраним доказам у справі, враховуючи те, що зобов`язання ОСОБА_1 за договором № 4488242 про надання споживчого кредитувід 19 липня 2021 року у повному обсязі не виконав, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 55 500 грн.

Щодо заявлених вимог позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат, то суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України.

Зі змістом ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, розмір процентів не встановлений договором або законом.

У Постанові від 01 червня 2016 року у справі № 910/22034/15 Верховний Суд роз`яснив, що стаття 625 ЦК поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань. Тому, у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема, щодо повернення безпідставно одержаних грошей, нараховуються 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК. Наведена вище правова позиція підтримується висновками Великої Палати Суду, висловленими у постановах від 10 квітня 2018 року у справі № провадження № 12-14гс18), від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15- ц № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (14-16цс18).

У Постанові від 01 жовтня 2014 року № 6-113цс14 викладена наступна правова позиція Верховного Суду України: нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Також, у Постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 914/1033/17 Верховний Суд дійшов висновку, що у разі, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку трьох процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання.

Позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», з урахуванням зменшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційні втрати за період з 01.01.2022 по 23.02.2022 року у розмірі 1314,16 грн., а також три відсотки річних за період з 17.12.2021 по 23.02.2022 у розмірі 310,19 грн.

З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо судових витрат

З матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 147,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 1149 від 16 серпня 2023 року (а.с. 117).

Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Столітній М.М. на підставі договору про надання правової допомоги № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року.

Відповідно до звіту про надання правової допомоги за договором № 10/07-2023 від 10 липня 2023 року адвокатом надано послуги на загальну суму 10 000 грн., які сплачено відповідно до платіжної інструкції № 1203 від 17 серпня 2023 року (а.с. 72-73, 79).

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 147,20 грн., та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 89, 141, 259, 263-265, 354-355 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженоювідповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за договором № 4488242 про надання споживчого кредиту від 19 липня 2021 року у розмірі 55 500 (п`ятдесят п`ять тисяч п`ятсот) гривень, інфляційні втрати у розмірі 1 314 (одна тисяча триста чотирнадцять) гривень 16 коп., три відсотки річних у розмірі 310 (триста десять) гривень 19 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» судовий збір у розмірі 2 147 (дві тисячі сто сорок сім) гривень 20 копійок, та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо заяву про перегляд заочного рішення або апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», , адреса місцезнаходження: вул. Загородня, буд. 15, оф. 118/2, м. Київ, 03150.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя Наталія ПЕТРИШИН