Ужгородський міськрайонний суд
У Х В А Л А

28.10.2024 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання Майор Ю.В.

за участі:

представника заявника - Артимич М.

розглянувши у відкритому судовому зсіданні в залі суду в м. Ужгороді скаргу Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», особа, бездіяльність якої оскаржується: Головний державний виконавець Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєв Олександр Олександрович, боржник ОСОБА_1 про визнання протиправними дій державного виконавця та визнання протиправною та скасування оцінки майна боржника,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство акціонерного банку «Укргазбанк» звернулося до Ужгородського міськрайонного суду із скаргою в якій особа, бездіяльність якої оскаржується: Головний державний виконавець Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєв Олександр Олександрович, боржник ОСОБА_1 про визнання протиправними дій державного виконавця та визнання протиправною та скасування оцінки майна боржника.

Свою скаргу мотивує тим, що на виконанні в Ужгородському відділі державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції перебуває виконавчий лист виданий 13.01.2016р. Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області по справі №308/4475/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь АБ «УКРГАЗБАНК», про що відкрито виконавче провадження за №50378775.

Вказує, що в межах виконавчого провадження №50378775 було встановлено, що боржнику ОСОБА_1 , належить на праві власності нерухоме майно а саме: будинок за адресою АДРЕСА_1 ; нежитлова будівля, частина ферми пл. 1080,00 м. кв., за адресою АДРЕСА_2 та проведено опис вищевказаного майна боржника.

Вказує, що постановою від 02.10.2023р. винесеною головним державним виконавцем Ужгородського ВДВС в Ужгородському районі Закарпатської області Гусєвим О. О. у ВП №50378775, було призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ПП «ЕКСПЕРТ-ЦЕНТР» в особі ОСОБА_2 для проведення оцінки описаного майна боржника ОСОБА_1 нежитлової будівлі, частина ферми пл. 1080,00 м. кв., за адресою АДРЕСА_2 . Стягувачем було про авансовано витрати виконавчого провадження в сумі 4000,00 грн. за проведення оцінки майна боржника, що підтверджується рахунком №01/10/23 від 02.10.2023р.

Зазначає, що 20 листопада 2023р. суб`єктом оціночної діяльності ПП «ЕКСПЕРТ-ЦЕНТР» виготовлено звіт про оцінку вищевказаного майна, який було передано органу ДВС.

Заявник вказує, що на адресу стягувача вищевказаний звіт про оцінку майна не надходив. Зі звітом про оцінку вищевказаного майна представник стягувача ознайомився 14 грудня 2023 року безпосередньо у приватного виконавця Гусєва О. О., що підтверджується відповідним записом на повідомленні про визначення вартості майна.

Вказує, що згідно вказаного звіту експертом станом на 10 листопада 2023 року визначено ринкову вартість об`єкта в розмірі 2 646 000 (два мільйони шістсот сорок шість тисяч) гривень.

Заявник вказує, що у вказаному звіті в розділі ІІ «Індетифікація та характеристика об`єкта оцінки» експерт констатує, що об`єктом оцінки є саме «будівля, частина ферми» на території селища міського типу Великий Березний (аркуш звіту 5). В тому ж розділі експерт констатує той факт, що вказаний об`єкт оцінки відноситься до виробничої сільськогосподарської нерухомості, його функціональне призначення для вирощування тварин, будівля включає в себе приміщення: виробниче приміщення для утримання та відгодівлі худоби, прибутові приміщення (санвузол, душова).

В той же час експерт у вказаний опис на власний розсуд додала припущення , що це приміщення може використовуватись для зберігання сільськогосподарської продукції та помилково (чи умисно) вказала, що там наявні складські приміщення, хоча попередній огляд представником стягувача вказаного об`єкту ґк і долучені до досліджуваного об`єкту фотоматеріали, це спростовують. Вказана будівля (частина ферми) містить виключно приміщення для утримання худоби та додатково відгороджене невеличке приміщення для сторожа з душовою та санвузлом.

Як слідує з вказаного звіту, при визначенні вартості вищевказаного майна (нежитлової будівлі, частини ферми пл. 1080,00 м. кв., за адресою АДРЕСА_2 ) експертом було застосовано як дохідний, иак і порівняльний методичні підходи. При цьому за дохідним підходом експерт взяла за основу можливість ефективного використання будівлі за її безпосереднім функціональним призначенням (утримання та відгодівля худоби), а за її можливим використанням як виробничо-складська нерухомість, хоча вона такою не є, а навпаки, ця будівля об лаштована та призначена для виробничої сільськогосподарської діяльності щодо утримання та відгодівля худоби.

Зазначає, що таким чином, експерт при визначенні оцінки помилково відніс об`єкт оцінки до виробничо-складської нерухомості замість виробничої сільськогосподарської, як наслідок. виходячи із суттєвої різниці цін пропозиції на таку нерухомість (відповідно від 16 до667 дол./м.кв., та від 21 до 100 дол./м.кв., що складає різницю верхньої межі більш ніж у шість разів), оцінка вказаного вище об`єкту є суттєво завищеною, що є підставою для визнання цієї оцінки недійсною.

Стягувач з даною оцінкою не погоджується, вважає, що вартість вищевказаного майна (нежитлової будівлі, частини ферми пл. 1080,00 м. кв., за адресою АДРЕСА_2 ) визначена оцінювачем є значно завищеною, а відтак важає, що наявні всі законні пдстави для визнання протиправною та скасування оцінки майна боржника ОСОБА_1 , а саме, нежитлової будівлі, частина ферми, загальною площею 1080,00 м. кв., розташованої за адресою АДРЕСА_2 , проведеної та визначеної ПП «ЕКСПЕРТ-ЦЕНТР» у відповідності до Звіту про оцінку майна від 20 листопада 2023 року в межах виконавчого провадження №50378775, в розмірі 2 646 000 (два мільйони шістсот сорок шість тисяч) гривень.

З огляду на викладене заявник просить суд : - визнати протиправними дії головного державного виконавця Ужгородського ВДВС в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєва О.О., що полягають у визначенні вартості майна боржника ОСОБА_1 , а саме, нежитлової будівлі, частина ферми, загальною площею 1080,00 м. кв., розташованої за адресою АДРЕСА_2 , в межах виконавчого провадження №50378775, в розмірі 2 646 000 (два мільйони шістсот сорок шість тисяч) гривень згідно Звіту про оцінку майна від 20 листопада 2023 року, виконаного ПП «ЕКСПЕРТ-ЦЕНТР»; - визнати протиправною та скасувати оцінку майна боржника ОСОБА_1 , а саме, нежитлової будівлі, частина ферми, загальною площею 1080,00 м. кв., розташованої за адресою АДРЕСА_2 , в межах виконавчого провадження №50378775, в розмірі 2 646 000 (два мільйони шістсот сорок шість тисяч) гривень. проведену ПП «ЕКСПЕРТ-ЦЕНТР» у відповідності до Звіту про оцінку майна від 20 листопада 2023 року.

05.03.2024 від головного державного виконавця Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєва О. О. до суду надійшов відзив на скаргу ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» на дії державного виконавця Ужгородського ВДВС в Ужгородському районі ЗМУМЮ Гусєва О. О.

Зазначає, що на виконанні в Ужгородському відділлі державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження АСВП №50378775 по примусовому виконанні виконавчого листа №308/4475/14-ц виданого 13.01.2016 року Ужгородським міськрайонним судом Закрпатської області про: стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суму боргу 3429931,88 грн. та 3654,00 грн. судових витрат.

Зазначає, що вищевказаний лист Ужгородського міськрайонного суду надійшов на виконання до відділу 09.03.2016 року.

Зазначає, що 09.03.2016 року державним виконавцем керуючись ст. ст. 17,19,20,25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої згідно ст.. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції від 21.04.1999) рекомендованою кореспонденцією направлено сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

Зазначає, що в ході проведення державним виконавцем виконавчих дій, було складено постанову про опис та арешт майна боржника від 08.07.2021, якою накладено арешт та описано нежитлову будівлю, частину ферми, загальною площею: 1080,00 м. кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1 .

З метою визначення вартості описаного та арештованого майна боржника, державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 02.10.2023. Згідно вказаної постанови, експертом у даному виконавчому провадженні було призначено ПП «ЕКСПЕРТ-ЦЕНТР», в особі ОСОБА_2 , яка має Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності , виданий 14.11.2022 за №546/2022 ФДМ України (строк дії до 14.11.2025).

На виконання вищевказаної постанови про призначення суб`єкта оціночної дільності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 02.10.2023, експертом ОСОБА_2 , було підготовлено та направлено на адресу відділу звіт про незалежну оцінку від 10.11.2023, щодо ринкової вартості нерухомого майна. Вказаний звіт наійшов на адресу відділу 24.11.2023.

Вважає, що встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнаннм недійсними правочинів.

Державний виконавець вказує на те, що аналогічну правову позицію викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 (провадження №12-18гс18).

Вказав на те, що за висновком ВС в рамках справи № 2-3894/09 (ЄДРСРУ №116149867) рецензування звіту з оцінки майна є «єдиним» законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки і у разі незгоди із результатами оцінки майна заявник мав право звернутись з клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна.

У зв`язку із вищенаведеним просить суд винести рішення, яким відмовити в задоволенні скарги ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» в повному обсязі.

Позиція сторін справи :

Представник заявника в судовому засіданні вимоги скарги підтримав з підстав та мотивів викладених у скарзі. Надав пояснення аналогічні викладеним у скарзі, просив суд задовольнити вимоги скарги.

Боржник в призначене судое засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Головний державний виконавець Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Гусєв О.О. в судовому засіданні вимоги скарги заперечив з підстав викладених у відзиві. Надавв пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Зокрема наголосив на тому, що рецензування звіту з оцінки майна є «єдиним» законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки і у разі незгоди із результатами оцінки майна заявник мав право звернутись з клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна. Після оголошеної в судовому розгляді перерви в призначене наступне судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Заслухавши вступне слово представника заявника, державного виконавця, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Нормативно-правове обґрунтування:

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Так, у відповідності до вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом.

Положеннями ч. 1 ст. 74 вказаного закону передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Як вбачається із змісту скарги, така подана в порядку ст. 447 ЦПК України.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Умови і порядок виконання рішень судів, що підлягають примусовому виконанню, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016року №1404-VIII.

Згідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається саме на органи державної виконавчої служби(державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 2 Закону, виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обовязковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» законодавець встановив обов`язки і права виконавців, обов`язковість вимог виконавців.

Відповідно до ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вжива-ти передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Як встановлено судом 13.01.2016 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було видано виконавчий лист №308/4475/14-ц згідно якого суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 ідентифікаційний № НОМЕР_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 3429931,88 грн. заборгованості за кредитним договором №07/08-кл від 03.07.2008 року та 3654 грн. судових витрат.

Як встановлено судом 09.03.2016 року старшим державним виконавцем районного відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління Юстиції Гусєв О. О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №50378775, на підставі виконавчого листа №308/4475/14-ц виданого 13.01.2016 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суму боргу 3 429 931,88 грн. та 3654 грн. судових витрат.

Як встановлено судом згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №264854957 від 07.07.2021 року нежитлова будівля, частина ферми за адресою АДРЕСА_2 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Як встановлено судом 08.07.2021 року головним державним виконавцем Ужгородського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного управління Міністерства юстиції Гусєв О. О. було винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні №50378775, згідного якої описано та накладено арешт на майно: нежитлову будівлю, частина ферми за адресою АДРЕСА_2 .

Як встановлено судом 02.10.2023 року головним державним виконавцем Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Заарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєв О. О. було винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №50378775, згідного якої призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ПП «ЕКСПЕРТ-ЦЕНТР», який має Сертифікат, виданий 14.11.2022 за №546/2022, у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №308/4475/14-ц виданого 13.01.2016 Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області та який попереджений про кримінальну відповідальність.

Як встановлено судом, 24.11.2023 надійшов звіт про оцінку будівлі, частини ферми загальною площею 1080,0 м.кв. за адресою: АДРЕСА_2 , яким визначено ринкову вартість описаного та арештованого майна станом на 11.10.2023 року без врахування ПДВ - 2 646 000,00 грн.

Як встановлено судом листом від 27.11.2023 року ВП №9-50378775 головним державним виконавцем Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Заарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєв О. О. було направлено повідомлення боржнику ОСОБА_1 та стягувачу ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про визначення вартості майна боржника.

При зверненні зі скаргою стягувач послався на те, що дії державного виконавця з визначення вартості вказаного нерухомого майна є неправомірними, а результати оцінки майна є завищеними та такими, що не відповідають реальному стану нерухомого майна та об`єктивним цінам, що склалися на ринку нерухомості в цей час.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин): Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 року № 1404-VIII.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Стаття 129-1 Конституції України визначає, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно достатті 1 Закону України «Про виконавче провадження»(далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цьогоЗакону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до пункту 15 частини третьої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець виносить постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться в постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надавати усні рекомендації щодо дій, які виконуються в його присутності (частини перша - третя статті 20 Закону № 1404-VIII).

Звертаючись до суду зі скаргою, заявник посилався на те, що дії державного виконавця з визначення вартості спірного нерухомого майна є неправомірними, а результати оцінки цього майна - завищеними.

Згідно частин третьої, п`ятої статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на момент звернення зі скаргою) у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Приписи вищенаведеної норми надають учаснику виконавчого провадження право на оскарження оцінки майна, як процесуально дії державного виконавця.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18) вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця»

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19) зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 308/12150/16-ц (провадження № 14-187цс19) зроблено висновок, що «право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України. Оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, вчинених на виконання судових рішень, ухвалених у порядку цивільного судочинства, передбачено у ЦПК України, у таких випадках виключається адміністративна юрисдикція. На думку Великої Палати Верховного Суду, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16 (провадження № 11-1200апп18).

Оскільки в цьому випадку оцінка майна здійснена в процесі виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» суму боргу 3 429 931,88 грн. та 3654 грн. судових витрат, то в силу вимог частини другої статті 74 Закону № 1404-VIII така оцінка може бути оскаржена сторонами, іншими учасниками та особами до суду у порядку цивільного судочинства».

Згідно з абзацами першим та другим пункту 8 розділу ІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція), затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець з власної ініціативи або за заявою сторін призначає своєю постановою експерта або спеціаліста (у разі необхідності - кількох експертів або спеціалістів), а для оцінки майна (майнових прав) - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання, а також у разі потреби - перекладача. У постанові про призначення експерта або спеціаліста, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання, перекладача зазначаються питання, на які ці особи повинні надати письмовий висновок (звіт), або з якої мови слід здійснити переклад, або вид та характеристика майна, яке необхідно ідентифікувати, оцінити тощо, строки здійснення відповідних дій.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Відповідно до частини шостої статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про оцінку майна майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Порядок проведення оцінки майна, залучення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання передбачені ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження".

Так, 02.10.2023 року державним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні №50378775 - для визначення ринкової вартості нежитлової будівлі, частини ферми за адресою: АДРЕСА_2 .

Визначено суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання - ПП "ЕКСПЕРТ-ЦЕНТР".

Суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання проводить незалежну оцінку майна, за результатами якої складає звіт, та самостійно несе відповідальність за недостовірні відомості, вказані у звіті про оцінку майна, чи необ`єктивну оцінку майна.

Суд наголошує, що постанова державного виконавця від 02.10.2023 року про призначення даного суб`єкта оціночної діяльності для оцінки майна боржника у виконавчому провадженні не оскаржувалася.

Вищезазначене свідчить про правомірність винесення постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 02.10.2023 року з метою виконання вимог ст. 57 Закону щодо належного визначення вартості спірного майна.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору.

Зі змісту Закону виконавець не наділений повноваженням ставити під сумнів об`єктивність проведеної оцінки, або ж проводити оцінку нерухомого майна на власний розсуд, а зобов`язаний лише залучити експерта до участі у виконавчому провадженні та повідомити сторонам результати визначення вартості майна.

Як встановлено, відповідно до звіту про оцінку будівлі, частини ферми загальною площею 1080,0 м.кв. за адресою: АДРЕСА_2 , вбачається, що ринкова вартість об`єкта без ПДВ становить 2 646 000,00 грн.

Спірний звіт є результатами практичної діяльності фахівця-оцінювача з визначених питань і не є актом державного чи іншого органу, тому не може вважатися юридичним актом, тобто офіційним письмовим документом державного чи іншого органу (посадової особи), виданим в межах його компетенції, визначеної законом, який має точно визначені зовнішні реквізити та породжує певні правові наслідки, створює юридичний стан, спрямований на регулювання суспільних відносин, має обов`язковий характер для суб`єктів цих відносин, поширює свою чинність на певний час, територію, коло суб`єктів.

Статтею 32 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» передбачено відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, а згідно з частиною 2 цієї статті оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності-суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Ураховуючи викладене, чинним законодавством України передбачено підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас, оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (стаття 3 Закону).

Відповідно до частин першої, шостої статті 9 Закону методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

Згідно із частинами першою, другою статті 12 Закону звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Національний стандарт є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Згідно з пунктами 15, 16 Національного стандарту № 1 методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів у оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

Відповідно до пункту 52 Національного стандарту № 1 оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна та проводять державну експертизу звітів з експертної грошової оцінки земельних ділянок державної та комунальної власності у разі їх продажу.

Отже, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна», з урахуванням вимог Національного стандарту № 1.

Суди мають враховувати, що суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби, і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу.

Звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності-суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 2-3894/09, провадження № 61-8199св23.

Встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Аналогічна правові висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17.

Водночас, визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 308/12150/16-ц, від 20 березня 2019 року у справі № 821/197/18/4440/16, від 20 липня 2022 року у справі № 910/10956/15).

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 4 Закону однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 Закону рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.

Тобто Закон визначає, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Отже, рецензування звіту з оцінки є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки.

Згідно з частиною четвертою статті 57 Закону № 1404-VIII виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки майна, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, який визначений Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, під час здійснення виконавчого провадження, за яким стягувачем виступає банк, тимчасова адміністрація або ліквідація якого здійснюється відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В інших випадках Закон № 1404-VIII не передбачає обов`язку приватного виконавця здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 826/6706/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 442/649/17, від 08 листопада 2023 року у справі № 761/38243/21, від 01 травня 2024 року у справі № 569/24240/21.

В свою чергу, Закон України «Про виконавче провадження» не містить обов`язку виконавця здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності. Останній фактично лише може перевірити відповідність змісту звіту про оцінку майна вимогам Національного стандарту №1.

Вищезазначене узгоджується із правовим висновком викладеним, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 826/6706/18, від 01 липня 2020 року у справі № 2-1160/11, від 27 серпня 2020 року у справі № 295/11078/14-ц.

Суд враховує, що у матеріалах справи немає доказів того, що отримавши звіт про оцінку майна, стягувач скористався законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки - рецензуванням звіту з оцінки майна - нежитлової будівлі, частина ферми за адресою АДРЕСА_2 .

Суд зазначає, що у разі незгоди із результатами оцінки майна заявник мав право звернутися з клопотанням про визначення рецензування звіту про оцінку майна, однак із такими вимогами у спосіб, визначений законом не звертався.

Окрім того, відповідно до частини п`ятої статті 57 Закону № 1404-VIII виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення.

Стягувач у цій справі оскаржив відповідні дії державного виконавця та результати оцінки майна боржника.

Згідно зі статтею 57 Закону № 1404-VIII звіт про оцінку майна має бути складений не раніше дати винесення постанови про арешт такого майна.

Встановлено, що постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника винесена 08.07.2021 року, а визначення вартості відбувається за цінами, що діють на день визначення вартості. Звіт про оцінку майна мав бути складений не раніше 08.07.2021 року, а вартість визначена за цінами не раніше дня, коли виконавець (або залучений суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання) визначає таку вартість.

Суд наголошує, що постанова державного виконавця від 02.10.2023 про призначення даного суб`єкта оціночної діяльності для оцінки майна боржника у виконавчому провадженні не оскаржувалася.

Вищезазначене свідчить про правомірність винесення постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні від 02.10.2023 з метою виконання вимог ст. 57 Закону щодо належного визначення вартості спірного майна.

Отже, виконавцем дотримані строки, визначені статтями 20, 57 Закону № 1404-VIII.

З огляду на викладене, заявник не довів належними та допустимими доказами, що вартість майна визначена в оспорюваному висновку, є завищеною порівняно з ринковою, а наведенні скаржником доводи скарги є лише припущенням про ймовірну невідповідність цієї оцінки про вартість описаного та арештованого майна та не можуть братися судом до уваги.

Порушень суб`єктом оцінювання обов`язків щодо дотримання під час здійснення оціночної діяльності вимогЗакону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»та нормативно-правових актів з оцінки майна при складанні звіту від 20 листопада 2023 року не встановлено.

З огляду на викладене, врахувавши наведені норми права, належним чином дослідивши надані докази, суд вважає, що державний виконавець при вчиненні виконавчих дій щодо визначення вартості описаного та арештованого майна, зокрема, під час визначення суб`єкта оціночної діяльності, доручення йому подати звіт про оцінку майна та повідомлення сторін виконавчого провадження про вартість майна, діяв в межах наданих йому повноважень, в порядок та у спосіб, визначені діючим законодавством України, а зміст звіту про оцінку майна відповідає Національному стандарту.

Суд наголошує, що заявником не надано жодних доказів, які б свідчили про незаконність дій державного виконавця, що полягають у визначенні вартості майна боржника ОСОБА_1 .

У виконавця існує законодавчо встановлений обов`язок, який полягає у тому, що після встановлення місцезнаходження майна боржника, необхідно здійснити опис та арешт такого майна, а також залучити суб`єкта оціночної діяльності для визначення вартості такого майна боржника.

Відтак, дії державного виконавця у цій частині відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження».

Стягувач ПАТ АБ «Укргазбанк» був достовірно обізнаний про арешт належного боржнику майна з метою його примусової реалізації, однак не запропонував свою вартість арештованого майна та не спрямував зусиль на досягнення згоди зі стягувачем щодо вартості арештованого майна. При цьому заявник, отримавши повідомлення від державного виконавця про результати оцінки описаного та арештованого майна, не скористався законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки - рецензування звіту з оцінки.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов до висновку про те, що дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», спрямовані на виконання рішення суду, а тому відсутні підстави для задоволення скарги.

З урахуванням зазначеного, керуючись наведеними приписами процесуального та матеріального законодавства, суд визнає не обґрунтованими доводи заявника та доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення скарги Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», особа, бездіяльність якої оскаржується: Головний державний виконавець Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєв Олександр Олександрович, боржник ОСОБА_1 про визнання протиправними дій державного виконавця та визнання протиправною та скасування оцінки майна боржника.

Відповіднодо ч.1 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

Відповіднодо ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

З огляду на приписи ст. 452 ЦПК України та результат розгляду скарги, судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника.

Керуючись ст.ст. 447-452 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк», особа, бездіяльність якої оскаржується: Головний державний виконавець Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєв Олександр Олександрович, боржник ОСОБА_1 про визнання протиправними дій державного виконавця та визнання протиправною та скасування оцінки майна боржника відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи:

Заявник Публічне акціонерне товариство акціонерного банку «Укргазбанк», (місцезнаходження: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1);

Боржник - ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 )

Особа, бездіяльність якої оскаржується - Головний державний виконавець Ужгородського відділу державної виконавчої служби в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гусєв Олександр Олександрович (місцезнаходження: м. Ужгород, пл.. Ш. Петефі, 14).

Дата складання повного тексту ухвали з врахуванням вихідних днів 04.11.2024.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца