справа № 619/5148/23
провадження № 2/619/152/24
Рішення

іменем України

22 лютого 2024 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Алфьорової В.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу № 619/5148/23,

ім`я (найменування) сторін:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

третя особи: Служба у справах дітей Біляївської сільської ради Лозівського району Харківської області,

вимоги позивача: про усунення перешкод у спілкуванні з внуком та визначення способів участі у вихованні дитини,

представник позивача: ОСОБА_3 ,

представник відповідачки: ОСОБА_4 .

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Чубенко Сергій Сергійович, 16.10.2023 звернулася до суду з позовом, у якому просить зобов`язати ОСОБА_2 не перешкоджати їй брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з внуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визначити спосіб участі у вихованні, а саме: порядок періодичних побачень з можливістю спільного відпочинку по місцю проживання бабусі, без присутності матері ОСОБА_2 в наступні дні та години: 1) до початку учбового (шкільного) процесу у ОСОБА_5 : на початку кожного календарного місяця не менше 10 днів за місцем проживання ОСОБА_1 ; 22 березня кожного року на нейтральній територій (розважальні центри, або кафе міста Харкова) для привітання ОСОБА_5 з днем народження; день народження ОСОБА_1 та дні народження близьких родичів ОСОБА_1 (донька та внуки); з початком учбового (шкільного) процесу у ОСОБА_5 : два рази на місяць: п`ятниця з 1700 години по неділю 1700 години (другі та четверті вихідні місяця); щорічно: літні канікули (червень-серпень) протягом не менше ніж 30 (тридцять) календарних днів підряд; зимові, осінні та весняні канікул протягом не менше ніж 3 (трьох) календарних днів підряд; зобов`язати ОСОБА_2 , за два дні до дня зустрічі з внуком, надати точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це її особисто на наступний день з дня настання таких обставин. У обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у неї народився внук ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її син ОСОБА_6 - батько внука. Відповідачка чинить перешкоди їй у спілкуванні з внуком, забороняє спілкуватися, а дитина бажає спілкуватись із нею, іде на контакт. Заборона відповідачки спілкуватися з дитиною є протиправною, так як вона не має жодних захворювань, які можуть негативно вплинути на здоров`я дитини. Також враховуючи той факт, що винесене рішення суду в часі буде торкатися ще й і років навчання внука в у школі, вона бажає розглянути питання тимчасового проживання ОСОБА_5 у неї вдома.

Відповідачка ОСОБА_2 подала до суду відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 посилаючись на те, що заявлена вимога зобов`язати її не чинити перешкоди позивачці у спілкуванні з внуком є безпідставною, так як жодних перешкод вона не чинила. Позивачка приїжджала та спілкувалась з внуком в її присутності, так як синові виповнилось тільки 2,5 роки і вона несе повну відповідальність за нього. Щодо обставин, які трапилися у вересні 2023 року, вона дійсно викликала поліцію, але не з метою перешкоджання або чинити перепони у спілкуванні позивачки з внуком, а з інших підстав, так як позивачка приїхала зі своїм адвокатом та почали вимагати з неї грошові кошти, які вона повинна отримати після загибелі її чоловіка на війні, які, по законну, повинні отримати їх спільна дитина з чоловіком та мати загиблого. Крім того, позивачка не надала суду будь-яких доказів вчинення нею перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею. У своїй позовній заяві позивачкою зазначено бажаний графік побачень та формат спілкування, виходячи з особистих інтересів, як зручно їй, але не дитині та матері, та іншим - дідусеві та бабусі зі сторони матері, тобто вказаний графік заявлений в позовних вимогах може нашкодити психіці та розвитку дитини.

ОСОБА_1 , у інтересах якої діє представник - адвокат Чубенко С.С., подала до суду відповідь на відзив, у якому зазначила, що вона не погоджується із зазначеними фактами відповідачки, а саме із тим, що вона мала можливість у будь-який час приїжджати до внука, так як кожен приїзд заздалегідь погоджувався з відповідачкою. Також, спілкування з дитиною відбувалося виключно тільки посеред поля біля приватного будинку, так як позивачку не пускали на територію подвір`я будинку, де живе її внук. На прохання взяти внука та погуляти з ним у місті в розважальних закладах або з`їздити з ним у дитяче кафе, на дитячі майданчики, відповідачка відмовляла. Вона мала можливість побути з дитиною лише приблизно годину, після чого відповідачка забирала внука під приводом різних причин. Починаючи з 14.09.2023 відповідачка заблокувала її номер телефона та додзвонитися до неї неможливо, через що це унеможливлює комунікацію з дитиною.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 18.10.2023 судом було направлено звернення до відповідного органу реєстрації щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачки та 26.10.2023 отримано відповідь.

Ухвалою судді від 27.10.2023 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 29.11.2023.

Ухвалою суду від 29.11.2023 закрито підготовче провадження, залучено Службу у справах дітей Біляївської сільської ради Лозівського району Харківської області до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору та справу призначено до розгляду по суті на 20.12.2023, розгляд якої було відкладено на 22.01.2024 у зв`язку з відсутністю електричної енергії в суді та на 22.02.2024 у зв`язку з неотриманням висновку Служби у справах дітей.

Позивачка у судове засідання не з`явилася, надавши заяву, у якій просить здійснити розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю.

Представник Служби у справах дітей Біляївської сільської ради у судове засідання не з`явилася, матеріали справи містять заяву, у якій просить здійснити розгляд справи за її відсутністю, при розв`язанні спору покладається на розсуд суду.

Частиною 3 статті 211 ЦПК України передбачено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Відповідачка та представник у судове засідання не з`явилися, причину неявки суду не повідомили, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить підпис в явочному листі.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 10).

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_6 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 9).

Внук позивачки проживає разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

При зверненні до суду з цим позовом позивачка посилалася на те, що відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з внуком.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України - 27 вересня 1991 року).

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Одним із найважливіших прав дитини є право на сімейне виховання. Право дитини на сімейне виховання включає також право на спілкування з іншими членами сім`ї: дідом, бабою, братами, сестрами, іншими родичами.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (частина восьма статті 7 СК України).

Статтею 257 СК України передбачено, що баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Тобто, тлумачення статті 257 СК України свідчить, що законодавець визначив механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта 263 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2020 року у справі № 295/13297/18 (провадження № 61-8094св20) вказано, що «законодавцем визначено механізм здійснення права баби та діда, прабаби, прадіда на виховання внуків і правнуків, який проявляється в: (а) покладенні обов`язку на батьків чи інших осіб, з якими проживає дитина, не перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків; (б) закріпленні права баби, діда, прабаби, прадіда у разі наявності перешкод у вихованні та спілкуванні із внуками, правнуками на звернення до суду з позовом про їх усунення (частини друга, третя статті 257 СК України).

Відповідно до статті 263 СК України спори щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішуються судом відповідно до статті 159 цього Кодексу. Виходячи з положень статті 159 СК України усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

У постанові Верховного Суду Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2019 року у справі № 607/13092/16-ц (провадження № 61-1713св17) зазначено, що будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Відповідно до статті 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення.

Суд визначає способи участі особи у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частина друга статті 159 СК України).

Тлумачення статті 159 СК України свідчить, що позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2023 року у справі № 208/4682/20 (провадження № 61-11294св22) вказано, що «визначаючи способи участі баби та діда у спілкуванні та вихованні внука, потрібно надавати системну оцінку фактам та обставинам, які впливають на ухвалення рішення, зокрема, суд передусім повинен враховувати інтереси дитини, які не завжди можуть відповідати її бажанням, а також вік, стан здоров`я, психоемоційний стан дитини».

ОСОБА_1 зазначає, що вона є цілком здоровою людиною, на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває, на території України до кримінальної чи адміністративної відповідальності не притягувалася, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 14-16).

Крім того, ОСОБА_1 надала суду Акт обстеження умов проживання, виданого заступником начальника Служби у справах дітей К. Лисенко від 04.08.2023, який свідчить про те, що в неї було проведено умови проживання за адресою: АДРЕСА_2 , які є добрими. Оселя придатна для комфортного проживання малолітньої дитини, для якої є окрема кімната з місцем відпочинку, місцем для розвитку (а.с. 13).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 зазначила, що бабуся приймала участь у вихованні внука, так як вони раніше із відповідачкою проживали разом. Після смерті батька дитини відповідачка почала чинити перешкоди у спілкуванні дитини із бабою. Кожного разу, коли вони приїжджають до внука мати дитини постійно викликає поліцію та кричить, щоб вони не наближалися до дитини.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначив, що мати дитини не надає внука для зустрічей із бабою, постійно робить різні перепони та викликає поліцію.

Показання свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 суд не бере до уваги, оскільки вони не встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для цієї справи.

Вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази, судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо участі позивачки у спілкуванні з внуком і вирішити його самостійно сторони не можуть, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння.

Положення статті 8 Конвенції поширюються, у тому числі, і на відносини між бабою, дідом та внуками, якщо між ними існують достатньо тісні зв`язки (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Kruskic v. Croatia» від 25 листопада 2014 року, §108). ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує. Відносини між бабою, дідом і внуками за своїм характером відрізняються від відносин між батьками і дітьми і, зокрема вимагають меншого ступеня захисту. Право на повагу до сімейного життя баби, діда у відносинах з їхніми внуками передбачає, у першу чергу, право підтримувати звичайні стосунки з внуками, навіть якщо такий контакт зазвичай відбувається за згодою особи, яка має батьківську відповідальність» (рішення ЄСПЛ у справі «Bogonosovy v. Russia» від 05 березня 2019 року, § 82).

Крім того, ЄСПЛ зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»).

Тлумачення наведених норм матеріального права у системному поєднанні з прецедентними рішеннями ЄСПЛ дає суду підстави вважати, що баба має право на особисте спілкування з дитиною, а той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Суд зазначає про відсутність доказів на підтвердження негативного впливу баби на дитину чи на підтвердження наявності перешкод нормальному вихованню дитини у результаті спілкування з нею.

Згідно з частинами четвертою, п`ятою статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

На виконання вимог ст. 19 СК України, Біляївською сільською радою рішенням №3 від 22.01.2024 затверджено висновок органу опіки та піклування про визначення місця та часу спілкування бабусі з дитиною, у якому орган опіки та піклування Біляївської сільської ради повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, вважає доцільним встановити дні побачень бабусі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з внуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким чином: у кожну третю суботу місяця з 11 год 00 хв по 15 год 00 хв, у присутності матері дитини, у попередньому узгодженому сторонами місці зустрічі за місцем фактичного проживання дитини (виходячи із конкретних умов - у місці дозвілля або відпочинку); в інший час підтримувати спілкування з дитиною за допомогою відеозв`язку у попередньо узгоджений сторонами час. Такі побачення нададуть можливість забезпечити права дитини та бабусі на спілкування, нададуть можливість сторонам налагодити взаємостосунки та у подальшому переглядати питання щодо збільшення частоти та тривалості зустрічей бабусі з внуком.

Дослідивши висновок органу опіки та піклування, суд погоджується із цим висновком, так як він є достатньо обґрунтованим і не суперечить інтересам дитини.

Водночас суд вважає, що раз на місяць - це недостатньо часу для спілкування баби з внуком, а зазначення, що такі зустрічі можуть відбуватися тільки за місцем фактичного проживання дитини (виходячи із конкретних умов - у місці дозвілля або відпочинку), позбавляє можливості бабу спілкуватися з внуком у разі встановлення у країні карантинних заходів або інших обмежень відвідування громадських місць. У разі налагодження контакту між бабою та внуком, за погодженням з матір`ю дитини, такі зустрічі можуть відбуватися у її відсутності. Матеріали справи не містять доказів, що спілкування баби з внуком за місцем проживання позивачки у присутності матері може негативно вплинути на психологічний та фізичний стан дитини.

Суд вважає, що спілкування баби з внуком двічі на місяць може бути важливим фактором у забезпеченні найкращих інтересів дитини (справа «Гокканнен проти Фінляндії» ЄСПЛ від 23 вересня 1994 року, справа «Мамчур проти України» ЄСПЛ від 16 липня 2015 року).

Враховуючи, що позивачка має право на спілкування зі своїм внуком та має право приймати участь у його вихованні та зважаючи на вік дитини, висновок органу опіки та піклування та оскільки сторонами не погоджено способи участі позивачки у вихованні внука, місце та час їхнього спілкування, то судом встановлено наявність підстав для часткового задоволення позову.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого нею судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідачки на її користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 536,80 грн, розмір судового збору, що підлягав сплаті при зверненні до суду з цим позовом - 1073,60 грн (1073,60/2 = 536,80 грн).

Керуючись ст. 7, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкоди у спілкуванні з внуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визначити ОСОБА_1 порядок зустрічей із внуком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у такий спосіб:

- у кожну першу та третю суботу місяця з 11 год 00 хв по 15 год 00 хв, у присутності матері дитини, у попередньо узгодженому сторонами місці зустрічі за місцем фактичного проживання дитини або за місцем проживання баби ОСОБА_1 (виходячи із конкретних умов - у місці дозвілля або відпочинку). За погодженням із матір`ю дитини побачення можуть відбуватися без її участі;

- у інший час підтримувати спілкування з дитиною за допомогою відеозв`язку у попередньо узгоджений сторонами час.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 536,80 грн (п`ятсот тридцять шість гривень 80 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ,

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: Служба у справах дітей Біляївської сільської ради Лозівського району Харківської області, РНОКПП 04399559, місцезнаходження: Харківська область, Лозівський район, с-ще Біляївка, вул. Соборна, буд. 1.

Суддя І. М. Нечипоренко