ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 лютого 2024 року

м. Харків

справа № 619/327/21

провадження № 22-ц/818/844/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Пилипчук Н.П.

суддів:, Тичкової О.Ю., Маміної О.В.

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 на заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 листопада 2021 року, постановлене суддею Калиновською Л.В.,

в с т а н о в и в:

У січні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з зазначеним позовом, в якому просило стягнути з відповідача, ОСОБА_1 , заборгованість у розмірі 95620 грн. 77 коп. за кредитним договором №б/н від 02.04.2018; та судові витрати в розмірі 2270,00 грн.

Зазначені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 02.04.2018. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «умовами та правилами надання банківських послуг» та «тарифами банку», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 15.11.2020 має заборгованість 95620,77 грн., з яких: 87174,37 грн. - заборгованість за кредитом; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 87174,37 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 8446,40 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.

Заочним рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 листопада 2021 року позов Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 24.02.2011 в розмірі 95 620 грн. 77 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Зазначає, що з копії виписки АТ КБ «ПриватБанк» вбачається рух коштів по рахунку, в тому числі здійснення автоматичного списання нарахованих відсотків та комісій шляхом збільшення суми боргу та віднесення її до тіла кредиту. Наголошує, що в анкеті-заяві відсотки за користування кредитними коштами не зазначені. Зазначає, що позивачем не доведено, що відповідач має заборгованість по поверненню кредитних коштів у розмірі, зазначеному у позовній заяві, що становить 95 620, 77 грн, який не визнається відповідачем, оскільки сам по собі розрахунок заборгованості здійснений банком, є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача та не може бути єдиним та безумовним доказом розміру наявної заборгованості за кредитним договором.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» надав до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апелянт деякий час належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що вона знала про умови кредитування та визнавала свої зобов`язання за договором. Зазначає, що разом з анкетою-заявою, відповідачем також підписано паспорт споживчого кредиту, в якому клієнт особистим підписом підтвердив ознайомлення з основними умовами кредитування. Вказує, що апелянтом не надано доказів, якими вона обґрунтовує заперечення проти позову, а саме власного розрахунку заборгованості за договором, тощо.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та вивчивши доводи і вимоги апеляційної скарги, вважає необхідним задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, апеляційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи і у такому випадку судове засідання не проводиться.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 02.04.2018 між АТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, розмір якого остаточно збільшений до 200000,00 грн. шляхом отримання преміальної картки «World Black Edition».

У анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у Приватбанку зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення.

До позовної заяви долучено витяг з Умов та правилам надання банківських послуг в «ПриватБанк» та Тарифи Банку, на яких відсутній підпис сторін договору.

Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором б/н від 02.04.2018 позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти.

Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконує не належним чином, у зв`язку з чим, за ним мається заборгованість у розмірі 95620,77 грн., з яких: 87174,37 грн. - заборгованість за кредитом; в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; 87174,37 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 8446,40 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 0,00 грн. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, на даний час заборгованість не погашена.

Колегія суддів не може погодитися з вказаним висновком суду першої інстанції, зважаючи на таке.

Згідно з вимогами ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У заяві позичальника від 02 квітня 2018 року процентна ставка не зазначена.

Вказана анкета-заява взагалі не містить необхідних даних щодо обрання відповідачем виду банківських послуг та їх змісту, крім особистих даних та підпису відповідача.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, зокрема, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані до позовної заяви розмірах і порядку нарахування.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений.

Отже, надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім, лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що на підтвердження своїх доводів позивачем наданий паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 01.11.2019 року, між тим в ньому зазначено, що інформація зберігає чинність та є актуальною до 16.11.2019 року.

Отже, безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 02.04.2018 року у вигляді анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить інформації про вид кредиту, строку повернення кредиту (користування ним), відповідальності позичальника за невиконання договору .

З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач сплачував заборгованість за договором, що відображено в графі «Сума погашення за наданим кредитом».

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, всі операції за картковим рахунком, з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №200/5647/18 зазначив, що належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту є виписка по картковому рахунку.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Разом з тим, норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75/ передбачає, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за договором кредиту.

З огляду на викладені вище обставини та умови кредитування, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір процентної ставки.

З огляду на зазначене, відсутні правові підстави для стягнення на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом, оскільки в матеріалах справи відсутні дані щодо прийняття боржником Умов і Тарифів кредитування.

Із виписки по рахунку позивача вбачається, що банком нараховувались відсотки за користування кредитними коштами на загальну суму 38 116,07 грн.

Таким чином, колегією суддів встановлено, що різниця між фактично витраченими та погашеними відповідачем коштами становить 38 116,07 грн. (95 620,77 грн. 57 504,73 грн.)

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту підлягає зміні, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту 38 116,07 грн.

Відповідно до частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування судового рішення, та розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З урахуванням викладеного, оскільки позов задоволено на 39%, то з ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» судовий збір за подачу позову у розмірі 819,78 грн. (2102 х 39%), за подачу апеляційної скарги підлягає стягненню судовий збір з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 у сумі 1923,33 грн (3153 х 61%).

Керуючись статтями 141, 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в особі представника ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 листопада 2021 року - змінити.

Позов Акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованності за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту в розмірі 38 116,07 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Перерозподілити судові витрати.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 1103, 55 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови виготовлено 16 лютого 2024 року.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді О.Ю. Тичкова

О.В. Маміна