Провадження № 2/344/595/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

12 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Бабій О.М.

секретаря Волощук Є.Ю.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення з житла, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про виселення з житла. Позов обґрунтований тим, що позивач проживає та зареєстрована у квартирі, яку отримала у спадок від батька. 21.07.2012 року сторони зареєстрували шлюб, який 11.06.2021 року рішенням Івано-Франківського суду було розірвано. Відповідач у квартирі не зареєстрований. Після розірвання шлюбу позивач неодноразово просила відповідача виїхати з квартири, яка є її приватною власністю, однак відповідач постійно знаходить якісь відмовки. А тому, за позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила позов задоволити, щодо заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулись до суду з відмітками: «за терміном зберігання». Причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.

З урахуванням положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне.

Згідно витягу з Єдиного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 24.12.2002 року ОСОБА_4 отримала у спадщину квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно даних демографічного реєстру відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 11.06.2021 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано.

На підтвердження того, що відповідач проживає у квартирі позивачки без реєстрації, представником позивача надано копію термінового заборонного припису серії АА №408684 від 21.01.2024 року, згідно якого ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 вчинив фізичне насильство відносно ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз положень глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут - це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядження щодо цього майна.

Відповідач вселився у спірну квартиру в якості члена сім`ї власника квартири і набув право користуванням чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом.

Відповідно до частини другої статті 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

Відповідач спільним побутом із позивачем не пов`язаний, тому його право на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у складі колегії суддів Другої цивільної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 січня 2019 року в справі № 243/7004/17-ц (провадження № 61-25371св18).

Також у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16, Верховний Суд України вказав, що стаття 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.

Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Таким чином, із письмових доказів та пояснень представника позивача, судом встановлено, що після розірвання шлюбу сторони не ведуть спільного господарства, не проживають однією сім`єю, відповідач своїми діями спричиняє конфлікти з позивачкою, перешкоджаючи останній вільно володіти належною їй на праві приватної власності квартирою, тому дане право підлягає захисту шляхом виселення відповідача із даної квартири.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України», в контексті вказаної Конвенції поняття «житло» не обмежується приміщенням, в якому проживає на законних підставах, або яке було у законному порядку встановлено, а залежить від фактичних обставин, а саме існування достатніх і тривалих зв`язків з конкретним місцем. Втрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання у права на житло.

У даних спірних правовідносинах виселення відповідача з квартири є виправданим, так як останній має у користуванні квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , де він зареєстрований, тобто виселення його із квартири позивачки не позбавить його права на житло.

За вказаних обставин, суд вважає, що позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_3 , із квартири АДРЕСА_2 підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст. ст.317,319,391,405ЦК України,ст.ст.12,19,42,81,89,263,265,280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення з житла задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 із квартири АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бабій О.М.

Повний текст рішення складено та підписано 21 лютого 2024 року.