Номер провадження: 22-ц/813/4923/24
Справа № 509/665/23
Головуючий у першій інстанції Кочко В.К.
Доповідач Дришлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дришлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Нечитайло А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 лютого 2024 року в цивільній справі за позовом Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої вчиненим кримінальним проступком, -

ВСТАНОВИВ:

13 лютого 2023 року представник Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на їх користь шкоду спричинену рибним ресурсам України, у розмірі 403155 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач повідомив, що Біляївським районним судом Одеської області розглянуто кримінальну справу за фактом вчинення ОСОБА_1 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України (справа №496/5690/21). Позивач зазначає, що в результаті вчинення ОСОБА_1 кримінального проступку, відповідно до Додатку 1 до Постанови Кабінету Міністрів України № 1209 від 21 листопада 2011 року «Про затвердження такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах України», заподіяно істотну шкоду рибним ресурсам України на загальну суму 403155 грн.

30 березня 2023 року заочним рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області (головуючий суддя Гандзій Д.М.) вирішено позов Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області задовольнити.

01 листопада 2023 року представниця відповідача ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про перегляд заочного рішення.

16 листопада 2023 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області (головуючий суддя Гандзій Д.М.) заяву про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення від 30 березня 2023 року скасовано, справу передано до канцелярії районного суду в порядку, визначеному ст. 33 ЦПК України.

21 листопада 2023 року ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області (головуючий суддя Кочко В.К.) справу прийнято до провадження.

22 лютого 2024 року рішення Овідіопольського районного суду Одеської області (головуючий суддя Кочко В.К.) вирішено позовні вимоги Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області задовольнити; стягнути з ОСОБА_1 на користь Маяківської сільської територіальної громади в особі Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області шкоду спричинену рибним ресурсам України, завдану вчиненим кримінальним проступком у розмірі 403155 гривень; стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у сумі 4031 гривню 55 копійок.

22 березня 2024 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 направив до Одеського апеляційного суду апеляційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 лютого 2024 року. Апелянт не погоджується із оскаржуваним рішенням, вважає його незаконним та необґрунтованим. Так, апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав мотивованої оцінки аргументам відповідача, поклавши в основу рішення лише докази позивача. При цьому, апелянт вважає, що суд першої інстанції в порушення ч. 1 ст. 5 ЦПК України задовольнив позов особи, яка не є належним позивачем у справі, оскільки органом державної влади, на якого покладено повноваження щодо подання позову про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами внаслідок порушення законодавства у галузі охорони, використання і відтворення водних ресурсів, є Управління державного агентства меліорації та рибного господарства Одеської області. У зв`язку із викладеним в апеляційній скарзі, апелянт просить рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 лютого 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог Маяківської сільської ради відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 10, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці та тимчасово відряджені до Одеського апеляційного суду), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило затягування розгляду справи по незалежним від суду причинам.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представник апелянта, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що шкода, завдана ОСОБА_1 рибним ресурсам України на загальну суму 403 155,00 грн, підлягає відшкодуванню відповідній місцевій раді за місцем завдання шкоди. Враховуючи той факт, що кримінальне правопорушення, шкоду яким завдано рибним ресурсам України, вчинено на березі Карагвольської затоки, поблизу с. Надлиманське Одеського району Одеської області, то шкода, завдана ОСОБА_1 має бути відшкодована Маяківській сільській раді Одеського району Одеської області.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи та правильно було встановлено судом першої інстанції згідно вироку Біляївського районного суду Одеської області від 06.12.2021 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та йому призначене покарання у вигляді обмеження волі строком на 1 рік.

Вищевказаним вироком встановлено, що в результаті протиправних дій ОСОБА_1 було заподіяно істотну шкоду рибним ресурсам України на загальну суму 403 155,00 грн.

13.02.2023 представник Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області із позовною заявою, в якій просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на їх користь шкоду спричинену рибним ресурсам України, у розмірі 403155 грн.

Нормативно-правове регулювання та оцінка апеляційного суду

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про тваринний світ», громадяни відповідно до закону зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу.

Згідно зі ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Відповідно до ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» державне управління та регулювання у галузі рибного господарства здійснюють Кабінет Міністрів України, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері рибного господарства та рибної промисловості, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, та інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх повноважень, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації.

Відповідно до положень ст. 10 вказаного Закону посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають повноваження подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

За ст. 20 цього Закону шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Відповідно до пункту 1 Положення, затвердженого наказом Держрибагентства від 15.07.2016 № 229 у редакції наказу від 27.11.2019 №504 (зі змінами), станом на подання позову до суду, відповідно до якого Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Одеській області (далі - Одеський рибоохоронний патруль) є територіальним органом Державного агентства меліорації та рибного господарства України, діє у складі Держрибагентства, як відокремлений структурний підрозділ.

Відповідно до п. 7.4 цього Положення Одеський рибоохоронний патруль має право подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів.

Відповідно до п. 8.11 Положення посадові особи Одеського рибоохоронного патруля здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають повноваження визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та/або методиками.

На теперішній час діє Положення про Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Одеській області, затверджене наказом Держрибагентства від 15.02.2024 № 77.

Отже, законом визначено спеціальний орган, в тому числі на місцевому рівні, уповноважений на визначення розміру шкоду та звернення до суду з позовом про стягнення такої шкоди, завданої рибному господарству у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Положення ст. 51 ЦПК України регулюють процедуру заміни неналежного відповідача. Разом з тим, заміна неналежного позивача судом не передбачена. За загальним правилом позов подається до суду належним позивачем, права, свободи та законні інтереси якої порушуються, не визнаються або оспорюються до належного відповідача. Належні сторони є носіями суб`єктивних прав та обов`язків, які складають зміст матеріально-правових відносин. Якщо в процесі розгляду справи судом буде встановлено неналежність позивача, суд розглядає справу в межах позовних вимог та за результатами розгляду справи приймає рішення про відмову в задоволенні позову.

В даній справі позивач належним чином не аргументував та не надав доказів на підтвердження існування в нього повноважень (законодавчих норм, положень, інструкцій, наказів тощо) саме на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої рибному господарству, а обмежився лише посиланням на норми діючого законодавства в частині здійснення контрольних функцій в сфері охорони навколишнього природного середовища. Апеляційний суд зауважує, що для ефективного функціонування механізму управління уповноважені органи та посадові особи повинні уникати дублювання функцій у відповідних сферах діяльності.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, з врахуванням вище наведеного, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України скасовує оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалює нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 22 лютого 2024 року - скасувати.

Позовні вимоги Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області до ОСОБА_1 про стягнення шкоди, завданої вчиненим кримінальним проступком залишити без задоволення.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

Повний текст постанови складений 30 вересня 2024 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дришлюк