Провадження № 2/229/1737/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29 жовтня 2024 року м. Дружківка

Дружківський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Шевченко Л. В., за участю секретаря судового засідання Зінченко С. О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дружківка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

У С Т А Н О В И В:

26.07.2024 року адвокат Гуревич Р. Г., який діє на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АН № 1466033 від 25.07.2024 року, в інтересах позивача ОСОБА_1 до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В обґрунтування позову вказує, що згідно виконавчого напису від 07 травня 2021 року № 5590, який вчинено приватним нотаріусом Київсько-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. було запропоновано стягнути заборгованість не сплачену в строк за кредитним договором від 11.05.2019 № 301 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» з позивача, ОСОБА_1 , на його користь грошові кошти у сумі 40 202 (сорок тисяч двісті дві) грн 56 коп. Згідно цього виконавчого напису період стягнення визначено з 12.08.2020 року по 19.02.2021 року. Сума заборгованості складає 40 202 грн 56 коп., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4 954, 84 грн; прострочена заборгованість за сумою комісії становить 10 455,82 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,67 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 23 864,06 грн; строкова заборгованість за сумою комісії становить 427,12 грн; строкова заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом становить 0,05 грн; 500 грн вартість послуг нотаріуса за вчинення виконавчого напису. Після цього вказаний виконавчий напис було пред`явлено до примусового виконання. 08 червня 2021 року виконавче провадження було відкрито приватним виконавцем ВО Донецької області Олійником О. І. (ВП № 65717770). В подальшому згідно постанови про передачу виконавчого провадження від 06.07.2024 року вказане виконавче провадження передано до приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В. В. Проте позивач жодного разу не отримував ніякої вимоги чи претензії зі сторони відповідача. Також їй ніколи не надсилалось жодного листа від вказаного вище приватного нотаріуса. Однак вчинення вказаного виконавчого напису було здійснено нотаріусом за відсутності необхідних умов, які передбачені законодавством, порушує цивільні права позивача та має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Як вказано в позові прострочена заборгованість за сумою комісії становить 10 455, 82 грн, а строкова заборгованість за сумою комісії становить 427, 12 грн. Оскільки Банк не мав права нараховувати вказану вище комісію, але зробив це, то загальна сума заборгованості за виконавчим написом нотаріуса не є безспірною, що було перепоною для його вчинення. При цьому вказана інформація була відома як відповідачу так і нотаріусу, яка вчиняла оскаржуваний виконавчий напис. Окрім того, відповідно до постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині. Дана постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, справа № К/800/6492/17 та постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року провадження № 11- 174ас18. У зв`язку з цим та беручи до уваги ту обставину, що вчинення виконавчого напису від 07 травня 2021 року нотаріусом (тобто після ухвалення постанови Київським апеляційним адміністративним судом від 22.02.2017 року), то нотаріус при вчиненні цієї нотаріальної дії керувався Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», яка була визнана в судовому порядку нечинною з моменту прийняття. Вказане вище безумовно свідчить про те, що в будь-якому разі виконавчий напис № 5590 від 07.05.2021 року про стягнення грошової суми у розмірі 40 202, 56 грн, вчинений приватним нотаріусом Київсько-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О.В., має бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.

Дружківський міський суд Донецької області ухвалою від 30.07.2024 року залишив вказану позовну заяву без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

31.07.2024 року на адресу Дружківського міського суду Донецької області від представника позивача ОСОБА_2 надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. До заяви додано копію квитанції № 2036-К316-6Н2К-6872 від 31.07.2024 про сплату судового збору в сумі 968,96 грн.

Дружківський міський суд Донецької області ухвалою від 01.08.2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у даній цивільній справі та призначив судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву.

02.08.2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Гуревич Р. Г. подав заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, шляхом зупинення стягнення боргу у сумі 40 202,56 грн, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіом В. В., на підставі виконавчого напису № 5590 від 07.05.2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Київо-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В.

Дружківський міський суд Донецької області ухвалою від 05.08.2024 року задовольнив заяву представника ОСОБА_1 адвоката Гуревича Родіона Геннадійовича про забезпечення позову. Зупинив стягнення боргу у сумі 40 202,56 грн, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіом В. В., на підставі виконавчого напису № 5590 від 07.05.2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Київо-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Гуревич Р. Г. у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. 29.10.2024 року від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини своєї неявки він суд не повідомив. Заяв та клопотань про розгляд справи без його участі або про відкладення судового засідання від відповідача на адресу суду не надходило. У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності з точки зору допустимості, належності, об`єктивності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Соледар Донецької області є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Артемівським МВ УМВС України в Донецькій області (арк. с. 32-35).

З довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 6825- від 04.08.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_2 (арк. с. 18).

11.05.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підписав заяву № 301 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої підписанням цієї заяви беззастережно підтвердив, що прийняв публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексоного банківського обслуговування фізичних осіб (ДКБО), яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодився з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердив згоду на укладення договору страхування на зазначених умовах (арк. с. 20).

Відповідно до заяви № 301 на приєднання до договору комплексоного банківського обслуговування фізичних осіб від 11.05.2019 року ОСОБА_1 просив надати йому споживчий кредит у сумі 50000 грн строком на 36 місяців. Розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 2,99%. Розмір кредитної процентної ставки 0,01 % річних. Спосіб надання споживчого кредиту на загальні споживчі цілі: банківський переказ на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «ПУМБ», отримувач ОСОБА_1

07.05.2021 року приватним нотаріусом Київсько-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. на підставі ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, було вчинено виконавчий напис № 5590 про звернення стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є боржником за кредитним договором № 301 від 11.05.2019, укладеним з ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український Міжнародний Банк», заборгованість за кредитним договором № 301 від 11.05.2019 року. Строк платежу за кредитним договором № 301 від 11.05.2019 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період 12.08.2020 року по 19.02.2021 року. Сума заборгованості складає 39702,56 грн, в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 4 954, 84 грн; прострочена заборгованість за комісією становить 10 455,82 грн; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,67 грн; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 23 864,06 грн; строкова заборгованість за сумою комісії становить 427,12 грн; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,05 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 500 грн, як підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню 40202,56 грн (арк. с. 21).

07.06.2021 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Олійника О. І. з заявою про примусове виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київсько-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. за № 5590 від 07.05.2021 року про стягнення з боржника, яким є ОСОБА_1 , коштів у розмірі 40202,56 грн (арк. с. 19).

08.06.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Олійником О. І. на підставі виконавчого напису № 5590, вчиненого 07.05.2021 року приватним нотаріусом Київсько-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В., винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 65717770 про стягнення з боржника, яким є: ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 40202,56 грн (арк.с. 24-25).

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Олійника О. І. від 08.06.2021 року з боржника ОСОБА_1 було стягнуто основну винагороду в сумі 4026,26 грн (арк. с. 28-29).

Згідно постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В. В. про передачу виконавчого провадження від 06.07.2024 року передано виконавчий напис № 5590, вчинений 07.05.2021 року приватним нотаріусом Київсько-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В., про стягнення з боржника, яким є: ОСОБА_1 на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 40202,56 грн приватному виконавцю Нордіо В. В. (арк. с. 26-27).

23.05.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіо В. В. Винено постанову про накладення арешту на грошові кошти/електронні гроші, що містяться на відкритих рахунках/електронних гаманцях, а також кошти/електронні гроші на рахунках/електронних гаманцях, що будуть відкриті після винисення постанови про арешт коштів, крім коштів/електронних грошей, що містяться на рахунках/електронних гаманцях, що мають спеціальний режим використання, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 (арк. с. 22-23).

Вирішуючи спір згідно встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, суд виходить з наступного.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, зі змінами та доповненнями до нього.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»).

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно п. 2.3. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу.

Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Таким чином, вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення.

У п. 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачи, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу.

Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі.

В той же час належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості, могли бути первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Верховний суд України у справі за № 6-887цс17 висловив правову позицію, та зазначив, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

В постанові Верховного Суду від 23.01.2018 року у справі № 310/9293/15ц зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 року у справі № 6-887цс17.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. При цьому сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року (справа № 310/9293/15, провадження № 61-154 св 18).

В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, докази надіслання боржнику повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірними.

Зі змісту спірного виконавчого напису нотаріуса вбачається, що в даному випадку нотаріус при вчиненні спірного напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом.

З оспорюваного виконавчого напису встановлено, що приватний нотаріус Київсько-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172.

Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться y безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, зокрема, в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться y безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у тому числі: «п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».

Таким чином, з 22 лютого 2017 року чинне законодавство не передбачає можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі № 910/13233/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017р. (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р. у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами».

Оскаржуваний виконавчий напис був вчинений нотаріусом 07.05.2021 року, тобто після набрання законної сили Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, а тому такий виконавчий напис щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин, є незаконним. Оскільки в момент вчинення виконавчого напису 07.05.2021 року були відсутні правові підстави для його вчинення, то такий виконавчий напис не підлягає виконанню.

Отже, оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням імперативно встановленою законом вимогою безспірності розміру заборгованості.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено частино 2 статті 77 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з принципу змагальності сторін, закріпленому в статті 12 ЦПК України, згідно з яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахування вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 05.08.2024 року, якою зупинено стягнення боргу у сумі 40 202,56 грн, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіом В. В., на підставі виконавчого напису № 5590 від 07.05.2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Київо-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. - продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги були задоволені в повному обсязі, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 968,96 грн, сплата якого підтверджується квитанцією № 2036-К316-6Н2К-6872 від 31.07.2024 (арк. с. 44), та сплачений при поданні заяви про забезпечення позову судовий збір в розмірі 484,48 грн, сплата якого підтверджується квитанцією № ВК57-МТ9Е-12АР-8605 від 01.08.2024 (арк. с. 51).

Керуючись ст. 4, 5, 6, 12, 77-81, 89, 136, 141, 247, 258-259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 07.05.2021 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , грошової суми у розмірі 40 202,56 грн, вчинений приватним нотаріусом Київсько-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В., зареєстрованим в реєстрі за № 5590.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 968 /дев`ятсот шістдесят вісім/ грн 96 коп. судового збору за подання позовної заяви, 484 /чотириста вісімдесят чотири/ грн 48 коп. судового збору за подання заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 05.08.2024 року, якою зупинено стягнення боргу у сумі 40 202,56 грн, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Нордіом В. В., на підставі виконавчого напису № 5590 від 07.05.2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Київо-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. - продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем до Дніпровського апеляційного суду через Дружківський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Сторони по справі:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», код ЄДРПОУ 14282829, адреса: вул. Андріївська, 4, м. Київ.

Cуддя Л. В. Шевченко