Справа № 493/437/24
Провадження № 2/493/268/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2024 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

ГОЛОВУЮЧОГО - СУДДІ ТІТОВОЇ Т.П.

ЗА УЧАСТЮ СЕКРЕТАРЯ СИРОТА О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балта цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В:

18.03.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Балтського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвалою від 18.03.2024 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для виправлення недоліків.

20.03.2024 року від адвоката Москаленка Р.А. до суду надійшла заява про усунення недоліків, яку ухвалою від 20.03.2024 року було залишено без руху та надано строк для виправлення недоліків.

27.03.2024 року від адвоката Москаленка Р.А. до суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 27.03.2024 року провадження по даній цивільній справі відкрито, постановлено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 24.04.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 25 квітня 2017 року між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб у Балтському районному віділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис за № 56.

25.10.2023 року заочним рішенням Балтського районного суду Одеської області шлюб між ними було розірвано.

У період перебування у шлюбі за договором купівлі-продажу ними був придбаний будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,0606 га кадастровий номер: :02:007:0498 з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Оцінююча вартість житлового будинку 196912,23 грн.

Вирішити питання самостійно щодо розподілу спільного майна, зокрема нерухомого: земельної ділянки та будинку за адресою: АДРЕСА_1 , не надається за можливе.

В добровільному порядку між ними не досягнуто домовленості поділити спільне сумісне майно, тому позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на частку будинку

, в порядку поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, однак від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримують.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, надіславши телефонограму, в якій просила справу розглянути за її відсутності, оскільки немає можливості з`явитись в судове засідання у зв`язку з несенням військової служби в лавах ЗСУ, зазначивши, що позовні вимоги визнає.

У зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 передали у власність ОСОБА_2 житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору купівлі-продажу посвідченого 15.11.2022 року приватним нотаріусом Подільського районного нотаріального округу Одеської області Смірновою Н.С., реєстр № 862.

З копії заочного рішення Балтського районного суду Одеської області від 25.10.2023 року вбачається, що шлюб зареєстрований 25.04.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ч. 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За правилом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Ч. 4 ст. 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

При вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи.

Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК України).

У постанові Верховного Суду України від 18 травня 2016 року у справі № 6-3037цс15 вказано, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається спільне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, а також те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, встановивши фактичні обставини у справі, дійшов висновку про те, що спірне нерухоме майно було придбано за час зареєстрованого між сторонами шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя й підлягає поділу між позивачем та відповідачем у рівних частках.

Сторони шлюб розірвали, шлюбний договір чи домовленість між подружжям щодо розміру часток у спільній сумісній власності подружжя відсутні. За таких обставин, спір про поділ майна підлягає вирішенню з визначенням часток майна дружини та чоловіка рівними.

Питання присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно у даній справі не порушено.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 24, 60, 69-71 СК України, ст. ст. 81, 89, 141, 259, 263, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частку будинку, загальною площею 63,1 кв.м., житловою площею 36,4 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці площею 0,0606 га, кадастровий номер :02:007:0498, яка знаходиться у користуванні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 11.06.2024 року.

СУДДЯ