Житомирський апеляційний суд
Категорія 72 Доповідач Коломієць О. С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Коломієць О.С.

суддів Талько О.Б., Шевчук А.М.

розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників) у місті Житомирі цивільну справу №295/10719/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 липня 2024 року, постановлену під головуванням судді Чішман Л.М.

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просив позбавити її батьківських прав.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 31 липня 2024 року матеріали цивільної справи №295/10719/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав - направлено для розгляду за підсудністю до Березнівського районного суду Рівненської області.

Не погоджуючись з вищезазначеною ухвалою суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 липня 2024 року та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції при постановленні ухвали помилково застосував ч. 1 ст. 27 ЦПК України. Вказує, що при поданні ним позовної заяви була зазначена адреса можливого місця перебування відповідача, а саме адреса, за якою вона була зареєстрована ще до укладання шлюбу. Після укладення шлюбу ОСОБА_2 була зареєстрована та постійно проживала разом із своїм чоловіком в Богунському районі м. Житомира в будинку №13 по бульвару Польському. Рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі №295/8260/15 від 03.08.2015 року шлюб між ним та відповідачем розірваний. Після розірвання шлюбу відповідач не знімалась з реєстрації з квартири АДРЕСА_1 ані самостійно, ані ним.

Крім того, після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишила Україну та постійно проживає в Республіці Польща. Частина 10 статті 28 ЦПК України закріплює, що позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Вказує, що ним при зверненні до Богунського районного суду м. Житомира із позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав правильно обрана підсудність цивільної справи. Просив оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, а справу направити для продовження розгляду.

Відповідач своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу не скористалася.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищенаведені норми, справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та її вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

При вирішенні питання щодо передачі за підсудністю до Березнівського районного суду Рівненської області цивільної справи № 295/10719/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи, що предмет спору становлять вимоги позивача про позбавлення батьківських прав відповідача, що не є вимогами розгляду спору у порядку виключної підсудності та приймаючи до уваги відсутність підстав для застосування правил альтернативної підсудності - розгляд даної справи підлягає визначенню за загальними правилами підсудності, а саме: за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача. З позовної заяви вбачається, що останнім відомим місцем реєстрації відповідача ОСОБА_2 було АДРЕСА_2 , що відноситься до територіальної юрисдикції Березнівського районного суду Рівненської області. З огляду на викладене, дана справа не підсудна Богунському районному суду м. Житомира, а тому підлягає передачі Березнівському районному суду Рівненської області, до територіальної юрисдикції якого у порядку ч. 1 ст. 31 ЦПК України належить розгляд вищезазначеної позовної заяви.

Колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Підсудність - це розподіл підвідомчих загальним судам цивільних справ між різними судами першої інстанції залежно від роду (характеру) справ, що підлягають розгляду, і від території, на яку поширюється юрисдикція того чи іншого суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні (п. 10 ст. 28 ЦПК України).

У разі, якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи (ч. 6 ст. 187 ЦПК України).

Приписами ч. 8 ст. 187 ЦПК України передбачено, що суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

У відповідності до ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Позивач у заяві зазначав, що відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але постійно проживає в Республіці Польща.

Згідно відповіді Центру надання адміністративних послуг Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області за №185/08-25 від 18.07.2024 на запит суду першої інстанції, відсутні дані в реєстрі територіальної громади Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області щодо реєстрації місця проживання та інші персональні дані ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.13).

Богунський районний суд м. Житомира передав справу на розгляд іншому суду, вважаючи, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, з посиланням на п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України.

Проте, матеріали справи не містять відомостей, що судом першої інстанції було виконано вимоги ст. 187 ЦПК України в частині звернення до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача ОСОБА_2 .

Як вбачається із відповіді №792636 від 18.09.2024 року на запит Житомирського апеляційного суду з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_2 була зареєстрована з 02.12.2005 по 26.10.2021 за адресою: АДРЕСА_3 .

Відтак, при зверненні з позовом до суду позивачем дотримано правила територіальної юрисдикції (підсудності), регламентовані ст. 28 ЦПК України.

За таких підстав висновок суду першої інстанції про те, що справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду є передчасним та ґрунтується на неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що при розгляді вказаної заяви, судом першої інстанції були порушені норми процесуального права, оскаржувана ухвала, як незаконна, підлягає скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 259, 268, 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 31 липня 2024 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 30 вересня 2024 року.

Головуючий Судді