Справа 749/793/24
Номер провадження 2/749/202/24
У Х В А Л А

05 червня 2024 року м. Сновськ

Суддя Щорського районного суду Чернігівської області Чигвінцев М.С., перевіривши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить розірвати шлюб з останньою, зареєстрований 08.08.2008 виконкомом Гірської сільської ради Щорського району Чернігівської області України, актовий запис №3; місце проживання ОСОБА_3 залишити без змін зі встановленням місця проживання з ним.

Дослідивши матеріали справи, приходжу до висновку, що заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ЦПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Натомість, в порушення п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено: повну адресу зареєстрованого місця проживання, поштовий індекс, номер і серію паспорта позивача та відповідача (якщо відомо).

В порушення вимог п. 2, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві не зазначено: повну адресу зареєстрованого місця проживання позивача та відповідача, номер і серію паспорта позивача та відповідача (якщо відомо), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін.

Вказані недоліки позовної заяви можуть бути усунуті шляхом подання до суду позовної заяви, в якій зазначено номер і серії паспорта позивача та відповідача (якщо відомо), повну адресу зареєстрованого місця проживання позивача та відповідача, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін.

У порушення вимог п. 4 ч.3 ст. 175 ЦПК України, у вступній частині позовної заяви позивач зазначив назву позову «про розірвання шлюбу», проте зі змісту позовних вимог та прохальної частини позову, яку позивач просить суд визначити у рішенні є «про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини», тому в цій частині позовну заяву слід уточнити.

Недотримання обов`язкових вимог до змісту позовної заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі. При цьому, слід зазначити, що способом виконання ухвали суду в цій частині є складання тексту нової редакції позовної заяви із усуненими недоліками, а не подання суду роз`яснень, заяв, пояснень.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позивної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно до п. 4 постанови № 11 від 21 грудня 2007 р. Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до позовної заяви про розірвання шлюбу повинно додаватися оригінал свідоцтво про реєстрацію шлюбу.

Проте позивачем не додано до позовної заяви оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу між ним та відповідачем.

Крім того, ч. 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Як вбачається з тексту позовної заяви, позивачем заявлено дві вимоги нематеріального характеру: розірвати шлюб та визначення місця проживання дитини.

Таким чином, за подачу вказаного позову, позивач повинен був сплатити судовий збір, за кожну заявлену вимогу окремо.

За ставкою відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання фізичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору складає 0,4 розміру прожиткового мінімуму на одну працездатну особу.

Станом на 01 січня 2024 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб складає 3028 грн.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно сплатити 1211,20 грн. (0,4*3028) судового збору або надати документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Фактично позивачем при зверненні до суду сплачено лише 1211,20 грн.

Для усунення зазначених недоліків, позивачу необхідно доплатити судовий збір за всі вказані позовні вимоги та надати на адресу суду оригінал квитанції про його сплату.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити, докази, що підтверджують обставини вказані позивачем.

Позовна заява не містить відомостей про звернення позивача до органу опіки та піклування з приводу визначення місця проживання дитини або вмотивованої відмови вказаного органу у розгляді його звернення. Також позовна заява не містить обгрунтування позовних вимог щодо визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком.

У постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження №61-14859св19) вказано, що "Під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (суд обов`язково враховує стан здоров`я і батьків, і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище позивача), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло".

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

За змістом ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Пунктом 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866 передбачено, що для розв`язання спору між батьками щодо визначення місця проживання дитини один із батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання (перебування) дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності).

Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини.

Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт.

Після обстеження житлово-побутових умов, проведення бесіди з батьками та дитиною служба у справах дітей складає висновок про визначення місця проживання дитини і подає його органу опіки та піклування для прийняття відповідного рішення.

У порушення вказаних норм закону позивачем не додано до позовної заяви: висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини, характеристику з місця проживання, роботи, медичні довідки про стан свого здоров`я та дитини.

У порушення ч. 1 ст. 188 ЦПК України, у позові не викладено обставин і не зазначено доказів, яким чином пов`язані між собою підставами виникнення або поданими доказами основна та похідна позовні вимоги, оскільки вимоги про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права і вирішення позовної вимоги про розірвання шлюбу не залежить від вирішення позовної вимоги про визначення місця проживання дитини відповідно до вимог ст. 161 СК України.

Крім того, при розгляді такого спору обов`язковим є залучення служби у справах дітей та надання ним відповідного висновку, тобто збільшується обсяг учасників процесу, що ускладнює вирішення справи в цілому.

Спільний розгляд, різних не взаємопов`язаних між собою позовних вимог, може ускладнити вирішення справи. При цьому, в справах про розірвання шлюбу, передбачена можливість надання сторонам строку для примирення та зупинення в зв`язку з цим провадження у справі, що в свою чергу не передбачено при розгляді справ про визначення місця проживання дитини, і як наслідок, може призвести до безпідставного затягування розгляду позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, тому зазначені вище вимоги повинні розглядатися окремо.

Таким чином, у позовній заяві не викладено обставин і не зазначено доказів того, у чому конкретно полягає однорідність позовних вимог про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, які не взаємопов`язані між собою, регулюються різними нормами права і правильність вирішення позовних вимог про розірвання шлюбу, не залежить від правильності позовних вимог про визначення місця проживання дитини.

Крім того, як вже зазначено вище, строки розгляду позовних вимог про розірвання шлюбу і позовних вимог про визначення місця проживання дитини, є різними.

Також, в позовній заяві взагалі не зазначено, що між подружжям існує спір про визначення місця проживання дитини, позивач не вказує, чи зверталась він або відповідач до служби у справах дітей з питань визначення місця проживання дитини, які заходи вказаним органом вживались.

При визначенні місця проживання дитини, у якості третьої особи мають залучатися служба у справах дітей, на території якої проживає дитина з наданням відповідних доказів, що підтверджують позовну заяву по даним позовним вимогам, не надання таких доказів суперечить п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України.

Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене, суддя приходить до висновку про необхідність залишення позову без руху та надання строку для усунення недоліків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 607/23244/21 зазначено, що апеляційному оскарженню лише разом з рішенням суду підлягає ухвала суду першої інстанції про залишення позовної заяви без руху, якщо суд першої інстанції у цій ухвалі встановлює розмір судового збору, який позивач (заявник) має сплатити при зверненні до суду, або порядок його обчислення, однак особа не погоджується або з таким розміром, або з порядком його обчислення. Такі ухвали суду першої інстанції не підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду. Також не підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду ухвали суду першої інстанції про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору. В такому випадку заявник може реалізувати своє право на апеляційне оскарження такого судового рішення шляхом включення заперечень на нього до апеляційної скарги на рішення суду відповідно до частини другої статті 353 ЦПК України (у випадку постановлення такого рішення місцевим судом).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху та надати строк на усунення недоліків протягом семи днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі якщо у вказаний строк недоліки позовної заяви не будуть усунуті, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачу, або її представнику.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. С. Чигвінцев