Провадження № 22-ц/801/1266/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Оніщук В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2024 рокуСправа № 127/34573/23м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Оніщука В. В. (суддя-доповідач),

суддів: Матківської М. В., Голоти Л. О.,

з участю секретаря судового засідання Литвина С.С.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач виконавчий комітет Вінницької міської ради,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , Служба у справах дітей Вінницької міської ради,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Калачик Наталії Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2024 року, постановлену у складі судді Дернової В. В. в залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 14 вересня 2023 року № 2332.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

При цьому суд першої інстанції виходив із того, що сторона позивача не з`явилася у судове засідання без поважних причин, а тому існують усі підстави, передбачені ч. 5 ст. 223, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, для залишення позову без розгляду, а саме: сторона позивача належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи; неявка позивача у судове засідання є повторною (суцільно); позивач ОСОБА_1 не повідомив про причини неявки; явка позивача ОСОБА_1 у судове засідання була визнана обов`язковою для дачі особистих пояснень.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Калачик Н. М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 02 травня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Оніщук В. В., судді: Матківська М. В., Голота Л. О.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 травня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі та надано строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 травня 2024 року справу призначено до розгляду на 30 травня 2024 року об 11 год. 00 хв.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що 08 квітня 2024 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Цепляєва С. В. про припинення повноважень представника позивача.

10 квітня 2024 року ОСОБА_1 уклав договір про надання правничої допомоги для супроводу даної судової справи з адвокатом Калачик Н. М.

10 квітня 2024 року адвокат подала клопотання про відкладення судового засідання, призначеного на цей день, у зв?язку з необхідністю ознайомлення з матеріалами судової справи та формування процесуальної позиції з метою захисту інтересів клієнта.

Розгляд справи було відкладено на 18 квітня 2024 року, проте позивач та його представник не змогли з`явитись в судове засідання з об`єктивних причин, пов`язаних зі станом здоров?я останніх. Вищевказані обставини підтверджуються відповідними доказами. Через єдину судову інформаційну-телекомунікаційну систему "Електронний суд" представником позивача адвокатом Калачик Н. М. було подано клопотання про відкладення розгляду справи від 18 квітня 2024 року, у зв?язку з хворобою останньої. До даного клопотання були долученні докази, які підтверджують неможливість участі представника в судовому засіданні у зв?язку із непрацездатністю - скріншот повідомлення E-health. Представник Позивача адвокат Калачик Н. М. з 18 квітня 2024 року по 22 квітня 2024 року перебувала на лікарняному, що підтверджується Листком непрацездатності № 22381312-1, виданим медичним закладом ТОВ «Центр здоров`я Медсан» та Медичним висновком №B5K6-НН77-54НХ-В9АХ від 18 квітня 2024 року.

Участь позивача в судовому засіданні, призначеному на 18 квітня 2024 року була неможливою у зв?язку із хворобою, а саме гострою інфекцією верхніх дихальних шляхів, що підтверджується Випискою із медичної карти амбулаторного хворого 870 від 18 квітня 2024 року.

Вказані докази були отримані вже після винесення оскаржуваної ухвали, що об`єктивно унеможливлювало їх подання у судове засідання 18 квітня 2024 року.

Доводи особи, яка подала відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу представник Вінницької міської ради просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримала з посиланням на викладені у ній підстави.

Представники Вінницької міської ради та Служби у справах дітей Вінницької міської ради в судовому засіданні щодо задоволення апеляційної скарги заперечували.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

07 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 14 вересня 2023 року № 2332 (а. с. 1-24).

Ухвалою від 13.11.2023 року відкрито позовне провадження у справі призначено підготовче засідання на 13.12.2024 року о 10 год. (а.с.28).

12 грудня 2023 року адвокат Цепляєв С. В. подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи 13 грудня 2023 року через зайнятість в іншому судовому засіданні (а. с. 61).

Ухвалою від 13.12.2023 року залучено до участі у справі Службу у справах дітей Вінницької міської ради, підготовче засідання відкладено на 10 січня 2024 року (а. с. 63, 64).

Ухвалою суду від 10 січня 2024 року підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до розгляду на 07 лютого 2024 року (а. с. 79, 80).

07 лютого 2024 року було проведено судове засідання за участю адвоката Цепляєва С. В., представників відповідача та третіх осіб. У справі оголошено перерву до 28 лютого 2024 року. Визнано явку ОСОБА_1 у наступне судове засідання обов`язковою (а. с. 85-88).

28 лютого 2024 року справа не слухалась у зв`язку із перебуванням головуючої судді на лікарняному, судове засідання відкладено на 12 березня 2024 року (а. с. 91).

12 березня 2024 року від адвоката Цепляєва С. В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із перебуванням на лікарняному (а. с. 97).

Судове засідання відкладено на 20 березня 2024 року (а. с. 98-100).

20 березня 2024 року від адвоката Цепляєва С. В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 перебуває на лікуванні, на підтвердження чого долучено фотокопію виписки із карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 20 березня 2024 року (а. с. 104-105).

У судове засідання 20 березня 2024 року з`явився адвокат Цепляєв С. В. Розгляд справи відкладено на 28 березня 2024 року (а. с. 107-109).

28 березня 2024 року від адвоката Цепляєва С. В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із тим, що ОСОБА_1 продовжує лікування, на підтвердження чого надав фотокопію виписки від 28 березня 2024 року (а. с. 111-113).

У судове засідання 28 березня 2024 року з`явився адвокат Цепляєв С. В., позивач ОСОБА_1 не з`явився, розгляд справи відкладено на 10 квітня 2024 року (а. с. 114-116).

10 квітня 2024 року від адвоката Цепляєва С. В. надійшла заява про припинення повноважень представника ОСОБА_1 (а. с. 119).

Цього ж дня від адвоката Калачик Н. М. надійшло клопотання про відкладення розгляду спарви та ознайомлення із матеріалами справи, у зв`язку із укладенням договору про надання правничої допомоги (а. с. 128-131).

10 квітня 2024 року у судове засідання не з`явився жоден із учасників справи. Розгляд справи відкладено на 18 квітня 2024 року (а. с. 132).

18 квітня 2024 року від адвоката Калачик Н. М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із її хворобою (а. с. 138-139).

У судове засідання 18 квітня 2024 року ОСОБА_1 не з`явився (а. с. 140-141).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, дійшов таких висновків.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина, і саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежено навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану.

Конституція України гарантує кожному судовий захист його прав у межах конституційного, цивільного, господарського, адміністративного і кримінального судочинства України. Норми, що передбачають вирішення спорів, зокрема про поновлення порушеного права, не можуть суперечити принципу рівності усіх перед законом та судом і у зв`язку з цим обмежувати право на судовий захист.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Згідно із пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Жоффер де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року зазначено, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним.

Стаття 16 ЦК врегульовує захист цивільних прав та інтересів судом та передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У частині другій цієї статті наведено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів судом, який не є вичерпним, адже тут же зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Залишення заяви без розгляду це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Вичерпний перелік підстав залишення заяви без розгляду наведений у ст. 257 ЦПК України.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

За загальним правилом, визначеним у ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У ч. 3 ст. 223 ЦПК України вказано, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Згідно ч. 1, 2 ст. 257 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, а саме неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

При цьому згідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України лише у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Вирішуючи питання про залишення позову без розгляду, суд повинен врахувати всі умови залишення заяви без розгляду у сукупності. Відсутність хоча б однієї із умов не дає права суду залишати позов без розгляду.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення першої інстанції у цій справі необхідно з`ясувати такі обставини: чи були проведені два судові засідання поспіль відповідно до вимог цивільного процесуального закону, чи повідомлявся позивач про час та місце розгляду справи у ці засіданні, чи надходила заява позивача про розгляд справи за його відсутності, чи не з`явився позивач у два судових засідання поспіль. Саме неявка позивача у два останні засідання, які призначені та відбулися відповідно до вимог цивільного процесуального закону, є підставою для залишення позову без розгляду.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена у постанові від 10 лютого 2021 року у справі №638/6869/19.

Системне тлумачення ч. 5 ст. 223 ЦПК України та п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що застосування інституту залишення заяви без розгляду у випадку повторної неявки позивача в судове засідання можливе лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання; ненадходження від позивача клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Як видно із матеріалів справи судове засідання 10 квітня 2024 року було відкладено за клопотанням адвоката Калачик Н. М. у зв`язку із укладенням договору про правничу допомогу між нею та позивачем.

Також як встановлено із матеріалів справи 18 квітня 2024 року від представника позивача адвоката Калачик Н. М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку із її хворобою, до якого було долучено скріншот повідомлення E-health.

До апеляційної скарги представник ОСОБА_1 долучила належні та допустимі докази неможливості прибуття у судове засідання.

Так, відповідно до копії листка непрацездатності ТОВ «Центр здоров`я Медсан» ОСОБА_3 перебувала на лікуванні з 18 квітня 2024 року по 22 квітня 2024 року. Також відповідно до виписки із медичної карти хворого від 18 квітня 2024 року позивач ОСОБА_1 перебував на лікуванні.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Верховною Радою України (Закон України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР), встановлено, що кожній особі гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Публічний характер судового розгляду є істотним елементом права на справедливий суд, а відкритість процесу, як правило, включає право особи бути заслуханою в суді.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на доступ до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд. Європейський Суд з прав людини у рішенні «МПП «Голуб» проти України» від 18 жовтня 2005 року відзначив, що право доступу до суду не може бути обмежено таким чином або у такій мірі, що буде порушена сама його сутність.

Загалом Європейський Суд з прав людини у своїй практиці критично оцінює надмірну формалізованість вимог національного законодавства різних держав-учасниць, що перешкоджають доступу до суду.

Колегія суддів зауважує на тому, що позивач не відмовлявся в будь-який опосередкований спосіб від своїх вимог і в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази про втрату його інтересу до власного позову.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції про неповажність явки сторони позивача у судове засідання 18 квітня 2024 року є передчасними.

З метою недопущення позбавлення ОСОБА_1 доступу до правосуддя або ж порушення його права за захист, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для скасування ухвали суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Отже, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі статтею 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов висновку, що ухвалу суду першої інстанції слід скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційний суд дійшов висновку про передачу справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій немає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Калачик Наталії Михайлівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 18 квітня 2024 року скасувати.

Справу № 127/34573/23 за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Вінницької міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , Служби у справах дітей Вінницької міської ради, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 14 вересня 2023 року № 2332, направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Повна постанова складена 04 червня 2024 року.

Головуючий В. В. Оніщук

Судді Л. О. Голота

М. В. Матківська