Справа № 345/3095/23
Провадження № 22-ц/4808/584/24
Головуючий у 1 інстанції Кулаєць Б. О.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Луганської В.М, Девляшевського В.А.,

секретар Кочубей І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

03 липня 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстрований 11.07.2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий № 236.

Свої позовні вимоги мотивувала тим, що 11.07.2009 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя у сторін не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя та відсутністю взаєморозуміння. Сторони втратили почуття поваги та кохання один до одного, між ними постійно виникають сварки з будь-яких приводів. Наразі родина існує лише формально, а шлюбні відносини фактично припинені. При цьому збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача.

Тому просила суд розірвати шлюб між нею та ОСОБА_1 ..

Калуський міськрайонний суд рішенням від 04 січня 2024 року позов ОСОБА_2 задовольнив. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 11.07.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Калушу Калуського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий № 236, розірвано.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що 01.08.2023 року у суді першої інстанції заявляв клопотання про надання часу для примирення строком на шість місяців. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01.08.2023 року його клопотання було задоволено, але надано строк термін на примирення всього чотири місяці. Зазначає, що в подальшому, після закінчення терміну на примирення та відновлення провадження по справі, судом першої інстанції поспішно прийнято оскаржуване рішення.

В порушення вимог ЦПК України суд першої інстанції позбавив його можливості реалізувати будь-яке право, передбачене вимогами ЦПК України. Так, статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Вважає, що підставою для звернення позивача до суду стали тимчасові конфлікти між подружжям, котрі викликані випадковими причинами (непорозумінням у сім`ї), і не є вагомими причинами для розірвання шлюбу. Також звертає увагу на те, що у сторін є неповнолітня дочка, і з метою збереження сім`ї та з урахуванням інтересів дитини час для примирення та збереження сім`ї має бути більшим.

Але суд під час ухвалення рішення від 04.01.2024 року підійшов формально до оцінки даних по справі пояснень, провів неповне їх дослідження, безпідставно не надав подружжю достатнього строку для примирення, внаслідок чого виніс незаконне та необґрунтоване рішення, яким шлюб розірвано.

Просить рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04.01.2024 року скасувати, надати час для примирення.

Представник позивача ОСОБА_2 адвокат Старіков Є.О. подав відзив на апеляційну скаргу, в якому не погоджується з доводами апеляційної скарги. Зазначає, посилання апелянта на те, що суд позбавив його часу на примирення спростовується матеріалами справи. Адже за клопотанням самого відповідача суд зупинив провадження та надав сторонам строк на примирення терміном чотири місяці, обравши компромісний варіант та враховуючи інтереси обох сторін.

Вказує, що справа перебувала на розгляді суду першої інстанції понад півроку. За цей час позивач не змінила своєї позиції, а у відповідача було більш ніж достатньо часу для того, щоб дійсно спробувати примиритися з дружиною.

Доводи апеляційної скарги стосовно наявності неповнолітньої дитини подружжя в даному випадку не можуть обмежувати можливість розірвати небажаний шлюб. Відповідач був і залишається батьком дитини, а примушування до шлюбу не допускається.

Представник позивача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 січня 2024 без змін.

Позивач та її представник до апеляційного суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач надала заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на розірванні шлюбу.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, відповідача ОСОБА_1 , який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам в повному обсязі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, суд першої інстанції виходив з того, що подружнє життя у сторін не склалося, вони подружніх відносин не підтримують, наданий судом строк на примирення бажаних результатів не дав, позивач не бажає зберегти сім`ю, наполягає на розлученні, а тому відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим.

Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У частині першій статті 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Згідно з ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі перебували у шлюбі з 11.07.2009 року (а.с. 8).

За час шлюбу у сторін по справі народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітньої дитини, не можуть розірвати в позасудовому порядку.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 01 серпня 2023 року клопотання відповідача ОСОБА_1 про надання строку на примирення було задоволено частково та було надано сторонам строк для примирення тривалістю чотири місяці (а.с.28).

Сторони за визначений час не примирилися, позивач просила шлюб розірвати, і рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 січня 2024 року, яке оскаржує відповідач, шлюб між сторонами було розірвано.

Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

Установивши, що подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство сторони не ведуть, подальше збереження шлюбу позивач вважає неможливим і це суперечитиме її інтересам, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийшов до павильного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, що відповідає вимогам ст.ст. 24, 56 СК України.

Доводи апеляційної скарги про надання недостатнього строку на примирення колегя суддів оцінює критично, з огляду на таке.

Відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.

Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців (ч.7 ст.240 ЦПК України).

Із наведеного вбачається, що надання строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 30 травня 2019 року у справі №442/6319/16-ц.

У своїй позовній заяві ОСОБА_2 вказувала, що примирення та збереження шлюбу між нею і відповідачем неможливе.

Відповідач ОСОБА_1 бажав примиритися з дружиною.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 01 серпня 2023 року було частково задоволено клопотання відповідача, і сторонам надано строк для примирення терміном чотири місяці, провадження у справі зупинено до закінчення вказаного строку.

Після спливу вказаного строку і поновлення судом провадження у справі ОСОБА_2 письмово заявила суду, що помиритися з відповідачем не вдалося, тому просила розглянути справу та ухвалити рішення про розірвання шлюбу (а.с.34).

З викладеного вбачається, що позивач категорично наполягала на розірванні шлюбу і наміру його збереження не мала.

Будь-яких обставин, що перешкоджали йому в заходах для примирення та збереження шлюбу, відповідач суду не навів. Не підтвердив відповідач і той факт, що примирення не відбулося лише через недостатній термін, оскільки за 5 місяців, що пройшли з дати винесення оскарженого рішення суду першої інстанції і до моменту перегляду справи в апеляційному порядку, сторони не примирилися, позивач підтримує власну позицію щодо необхідності розлучення.

Отже, суд обгрунтовано задовольнив позов, і колегія суддів погоджується з таким висновком, враховуючи причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу. За наведених позивачем умов відсутності спільного проживання, спільного господарства і взаєморозуміння подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Клопотання про відкликання заяви про розірвання шлюбу сторони не подавали.

У подальшому сторони не позбавлені права зареєструвати новий шлюб.

Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Жодних доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції, матеріали справи не містять.

Суд у своєму рішенні навів мотиви, з яких прийняв до уваги доводи позивача щодо наявності підстав для задоволення позову.

Таким чином, під час розгляду справи суд першої інстанції дотримався вимог закону, повно та всебічно з`ясував обставин справи, надав правову оцінку доводам і запереченням сторін та зібраним у справі доказам, вірно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу відповідача - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 04 січня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 05 червня 2024 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.А. Девляшевський

В.М. Луганська