ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 654/2907/21
Номер провадження: 22-ц/819/74/24
ПОСТАНОВА

іменем України

21 лютого 2024 року м.Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого (суддя-доповідач) Вейтас І.В.,

суддів: Радченка С.В.,

Склярської І.В.,

секретар Доброва К.О.

учасники справи:

заявник ОСОБА_1 ,

заінтересована особа Бехтерська сільська рада Скадовського (Голопристанського)

району Херсонської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні апеляційну скаргу адвоката Бредіхіна Дениса Анатолійовича, який діє від імені ОСОБА_1 , на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 листопада 2021 року, повний текст рішення суду складено 24 листопада 2021 року, у складі судді Сіянка В.М., у справі за заявою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Бредіхін Денис Анатолійович, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Бредіхін Д.А. звернувся до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Заяву обґрунтовано тим, що заявник в січні 1996 року отримав державний акт на право приватної власності на землю серії ХС, виданий на його ім`я, стосовно земельної ділянки загальною площею 0,6587 га, з неї площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, та площею 0,4087 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 . Оригінал державного акту на право приватної власності на землю перебуває у заявника. Починаючи з 1996 року і до дня звернення до суду з вказаною заявою ОСОБА_1 використовує зазначену земельну ділянку за відповідними цільовими призначеннями. В 2021 році ОСОБА_1 звернувся до землевпорядного підприємства ТОВ «ФЕЛИЯ» для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості), як це передбачено ЗУ «Про землеустрій» та ЗУ «Про Державний земельний кадастр». Розглянувши матеріали, надані заявником, ТОВ «ФЕЛИЯ» 20 вересня 2021 року повідомила ОСОБА_1 , що виготовлення документації із землеустрою не надається можливим через різницю зазначених прізвищ у державному акті на землю та паспорті заявника, оскільки за паспортом громадянина України прізвище заявника є « ОСОБА_2 », а державний акт на землю видано на прізвище « ОСОБА_3 ». З часу отримання державного акту на землю ОСОБА_1 не помічав вказаної помилки.

На підтвердження вказаного факту, заявник надав довідку Бехтерської сільської ради №02-24/Н-331 від 20.09.2021 року, згідно з якою земельна ділянка площею 0,65 га, яка розташована в АДРЕСА_2 числиться за ОСОБА_1 .

Просив суд встановити факт належності ОСОБА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Голопристанським РВ УМВС України в Херсонській області 25.05.1999, РНОКПП НОМЕР_2 , державного акту на право приватної власності на землю серії ХС на земельну ділянку загальною площею 0,6587, з неї площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та площею 0,4087 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 , виданого 09.01.1996 року Новофедорівською сільською Радою народних депутатів на прізвище « ОСОБА_3 ».

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 листопада 2021 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту належності Державного акту на право власності на землю відмовлено.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що надані заявником докази не дають суду підстав вважати доведеним факт належності саме заявнику вказаного державного акту. Так, надана заявником довідка Бехтерської сільської ради №02-24/Н-331 від 20.09.2021 року, згідно з якою земельна ділянка площею 0,65 га, яка розташована в АДРЕСА_2 , числиться за ОСОБА_1 , не містить кадастрового номеру земельної ділянки, площа та адреса земельної ділянки також не співпадають.

Адвокат Бредіхін Д.А., який діє від імені ОСОБА_1 , у встановлений законодавством строк, звернувся з апеляційною скаргою на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 листопада 2021 року. Апеляційна скарга обґрунтована тим, що надаючи оцінку такому доказу, як довідка Бехтерської сільської ради № 02-24/Н/331, судом не враховано, що зазначений в ній розмір земельної ділянки, взято із погосподарської книги сільської ради, де розмір земельної ділянки округлений з 0,6587 га до 0,65 га що не протирічить Порядку ведення погосподарських книг, а саме округлення розміру земельної ділянки з десятитисячного гектара до сотої, і не може викликати сумнів в об`єктивності цього доказу саме під час розгляду заяви в порядку окремого провадження, а не позовного, де є спір про право. Також вказує, що зауваження суду про невідповідність адрес земельної ділянки також не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до даних Реєстру адміністративно-територіального устрою Голопристанський район змінено на АДРЕСА_2 перейменовано на вулицю Української Армії, про вказані обставини заявник зазначав у своїй заяві, а заінтересована сторона Бехтерська сільська рада визнала ці обставини (зміна назви району та вулиці), а тому ці обставини не підлягали доказуванню. Щодо зазначення судом першої інстанції про відсутність в довідці Бехтерської сільської ради посилань на кадастровий номер земельної ділянки, апелянт вказує, що Державний акт на право власності на землю, який виданий ОСОБА_1 не містить кадастрового номеру, оскільки акт виданий в 1996 році, а привласнення кадастрових номерів розпочалось з 2003 року. Привласненню кадастрового номеру завжди передує виготовлення відповідної землевпорядної документації та внесення даних про сформовану ділянку до Державного земельного кадастру. Саме для формування земельної ділянки та внесення даних про земельну ділянку до ДЗК, ОСОБА_1 звернувся до землевпорядної організації ТОВ «ФЕЛИЯ».

Посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим та незаконним, прийнятим з порушенням норм процесуального права, внаслідок неправильного дослідження доказів, просить його скасувати, та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Учасники справи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи в порядку передбаченому статтею 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

До судового засідання суду апеляційної інстанції учасники справи не з`явились.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданому Голопристанським РВ УМВС України в Херсонській області 25 травня 1999 року, прізвище, ім`я та по-батькові заявника є ОСОБА_1 .

У Державному акті на право приватної власності на землю серія ХС, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Новофедорівської сільської ради народних депутатів від 23 червня 1995 року за № 42, який посвідчує право приватної власності на земельну ділянку площею 0,6587 гектарів в АДРЕСА_1 , зазначено, що він виданий ОСОБА_4 .

Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту помилкового запису в офіційних документах та належності вказаних документів, одній особі, ОСОБА_1 посилався на те, що встановлення такого факту необхідно для оформлення земельної ділянки.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Відповідно до Постанови Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті. Поряд з цим, суд може встановити факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що не можуть розглядатися в порядку окремого провадження заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, якщо чинним законодавством передбачений інший порядок його встановлення.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до чинної редакції ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

У той же час на момент дати видачі державного акту на право приватної власності на землю було передбачено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Разом з тим, Земельним Кодексом України №561-XIIвід 18.12.1990, тобто в редакції, що діяла на момент виникнення правовідносин, визначалось, що право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст. 23 ЗК України).

З 01 січня 2013 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України», а також Закон України «Про державний земельний кадастр», яким запроваджено ведення Державного реєстру прав на нерухоме майно як єдиної держаної інформаційної системи, яка має містити відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав.

При цьому, Законом України «Про Державний земельний кадастр» відмінено видачу державних актів на землю.

Чинним законодавством України не передбачено порядку внесення змін до державних актів на право приватної власності на землю, видачі нових державних актів на право приватної власності на землю, тобто єдиною можливістю встановити факт належності заявнику Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку є встановлення даного факту у судовому порядку.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 01.01.2013 року реєстрацію прав на нерухоме майно здійснюють структурні підрозділи територіальних органів Мін`юсту та не передбачено видачі державних актів про право власності на землю, як не передбачено і можливості внесення виправлень до вже виданих державних актів.

Окрім того, порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі регулювався Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року №43 та Інструкцією про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженою наказом Держкомзему від 22 червня 2009 року №325, які втратили чинність.

Таким чином, встановити даний факт іншим шляхом заявник не має можливості.

Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні заяви ОСОБА_1 , вказав на відсутність доказів, які б могли підтвердити заявлені вимоги. Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим, виходячи з наступного.

Відповідно до паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданому Голопристанським РВ УМВС України в Херсонській області 25 травня 1999 року, прізвище, ім`я та по-батькові заявника є - ОСОБА_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У Державному акті на право приватної власності на землю серія ХС, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Новофедорівської сільської ради народних депутатів від 23 червня 1995 року за № 42, який посвідчує право приватної власності на земельну ділянку площею 0,6587 гектарів в АДРЕСА_1 , зазначено, що він виданий ОСОБА_4 .

Відповідно до даних вказаного паспорту ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 . Тобто, зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 співпадає з адресою, вказаною в Державному акті на право власності на землю, встановити факт належності якого просить заявник.

В паспорті міститься відмітка «Зміна назви вулиці» та вказано «місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .»

Заявником було надано суду довідку Бехтерської сільської ради № 2-24/Н-331 від 20.09.2021 року про те, що згідно погосподарської книги № 1, номер об`єкта по господарського обліку 020842, земельна ділянка в розмірі 0,65 га, яка розташована в АДРЕСА_2 числиться за ОСОБА_1 , 1950 року народження.

Таким чином, з наданих заявником документів вбачається, що мала місце зміна назви вулиці з «Жовтнева» на «Української Армії» і вказана в Державному акті на право приватної власності на землю серія ХС, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Новофедорівської сільської ради народних депутатів від 23 червня 1995 року за № 42 земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 та земельна ділянка, вказана в довідці Бехтерської сільської ради № 2-24/Н-331 від 20.09.2021 року, яка розташована в АДРЕСА_2 є однією земельною ділянкою.

Під час розгляду справи судом першої інстанції виконавчий комітет Бехтерської сільської ради Голопристанського району Херсонської області в заяві на ім`я суду просив справу про встановлення факту що має юридичне значення розглянути за їх відсутності, в задоволенні заяви не заперечував.

У суду відсутні відомості про наявність спору або недійсність державного акту.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції безпідставно відмовив заявнику в задоволенні заяви про встановлення факту, що має юридичне значення.

Факт належності ОСОБА_1 , державного акту на право приватної власності на землю серії ХС на земельну ділянку загальною площею 0,6587, з неї площею 0,25га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та площею 0,4087 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 , виданого 09.01.1996 року Новофедорівською сільською Радою народних депутатів на прізвище « ОСОБА_3 », підтверджується письмовими доказами, копії яких є в матеріалах справи, що давало суду підстави для встановлення даного факту.

В зв`язку з наведеним рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст.367, п.2 ч.1 ст.374, ст. 376, 382, 384 ЦПК України, Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Бредіхіна Дениса Анатолійовича, який діє від імені ОСОБА_1 , задовольнити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 15 листопада 2021 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Встановити факт належності ОСОБА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Голопристанським РВ УМВС України в Херсонській області 25.05.1999 року, РНОКПП НОМЕР_2 , державного акту на право приватної власності на землю серії ХС на земельну ділянку загальною площею 0,6587, з неї площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель та площею 0,4087 га для ведення особистого підсобного господарства, яка розташована в АДРЕСА_1 , виданого 09.01.1996 року Новофедорівською сільською Радою народних депутатів на прізвище « ОСОБА_3 ».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст постанови складено 21 лютого 2024 року.

Головуючий суддя І. В. Вейтас

Судді: С. В. Радченко

І. В. Склярська