ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9764/22 Номер провадження 22-ц/814/654/24Головуючий у 1-й інстанції Материнко М.О. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Чумак О.В.

суддів: Обідіної О.І., Прядкіної О.В.

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 28 серпня 2023 року, у складі судді Материнко М.О., повний текст якої виготовлено 04.09.2023,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів,

встановив:

13.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про стягнення компенсації за невикористану додаткову відпустку за особливі умови праці в період з 06 листопада 2001 по 05 вересня 2022 років у розмірі 81 075,12 грн., 30 000 грн. моральної шкоди, 17 553,75 грн витрат на оплату послуг адвоката.

19.09.2022 року Октябрським районним судом міста Полтави постановлено ухвалу про відкриття провадження по цивільній справі за вказаним позовом та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження до підготовчого судового засідання на 26.10.2022 о 09:30 (том 1 а.с. 23).

25.01.2023 від представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» надійшла заява про закриття провадження по справі, до якої долучена копія позовної заяви та судове рішення, ухвалене судом першої інстанцій щодо розгляду спорів за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про зобов`язання вчинити дії.

28.08.2023 року в судовому засіданні, за ініціативою суду, на розгляд учасників цивільного процесу винесено питання про закриття провадження у цивільній справі, з підстав, передбачених п.3 ч.1 ст.255 Цивільного процесуального кодексу України, зв`язку з тим, що набрала законної сили ухвала суду Октябрського районного суду міста Полтави від 22.08.2022 року, ухвалена в межах розгляду цивільної справи №554/10617/21 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28 серпня 2023 року закрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів.

Роз`яснено позивачу, що в силу вимог, ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала вмотивована тим, що ухвалою Октябрського районного суду міста Полтави від 22.08.2022 року у цивільній справі №554/10617/21 закрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про зобов`язання вчинити дії, яка набрала законної сили.

Спір у справі № 554/9764/22 виник між тими ж сторонами, матеріально-правові вимоги в цих позовах є тотожними, підстави та предмет позов є ідентичними, пов`язані з доведенням, що за період роботи у відповідача з 06 листопада 2001 року він щоденно користувався у роботі електронно-обчислювальними машинами (комп`ютерами) понад чотири години на день та набув право на отримання додаткової відпустки за особливий характер праці, встановленої ст. 8 Закону України Про відпустки, розділу XXII Загальні професії за всіма галузями господарства Списку № 2 до Постанова Кабінету Міністрів України від 17.11.1997 №1290, аналогічні вимоги розглянуті судом та їм надана відповідна правова оцінка, з урахуванням наданих позивачем доказів, які повторно в тому ж обсязі долучено до нової позовної заяви, рішення суду по іншій справі, набрало законної сили.

З вказаною ухвалою не погодився позивач ОСОБА_1 та подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду від 28.08.2023 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, з підстав не відповідності висновків суду фактичним обставинам справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що 26.01.2023 він подав заяву про зміну предмету позовних вимог у цій справі, в якій просить змінити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористану додаткову відпустку за особливі умови праці в період з 06 листопада 2001 по 05 вересня 2022 років у розмірі 81 075,12 грн. (з розрахунку 965,18 гривень Х 84 дні відпустки за особливий характер праці) на зобов`язання надати позивачу додаткову відпустку за особливі умови праці в період з 06 листопада 2001 року по 05 вересня 2022 року (том 1 а.с. 234-235).

Зазначає, що позовні вимоги у цій справі не є тотожним позовним вимогам у справі №554/10617/21, тому суд не мав права закривати провадження у цій справі 554/9764/22.

У відзиві представник АТ КБ «ПриватБанк» просить залишити без задоволення апеляційну скаргу та без змін ухвалу суду першої інстанції, яка на його думку відповідає нормам матеріального і процесуального права.

У судове засідання до залу апеляційного суду з`явився позивач та в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду власними технічними засобами з`явився представник відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про її задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97-ВР, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до статтей 1,3 ЦК України, статтей 2,4-5,12-13,19 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, що виникають з цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також справ, розгляд яких, в порядку цивільного судочинства, прямо передбачено законом.

При цьому в порядку цивільного судочинства, виходячи із його загальних засад про неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність, перш за все регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (mutatis mutandis п.33 рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2010 року у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», п.53 рішення ЄСПЛ від 08квітня 2010 року у справі «Меньшакова проти України»).

Пред`явлення позову (заяви) - це процесуальна дія, яка має здійснюватися у порядку, передбаченому ЦПК України.

Після одержання позовної заяви суддя з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 175,176,177 ЦПК України; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами цивільного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України).

Виходячи з положень частини третьої статі 175 ЦПК України, позовна заява, серед іншого, повинна містити підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Зазначена підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили чи ухвали суду про закриття провадження у справі, постановленої між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду чинності.

Йдеться про те, що в тих випадках, коли справа вже вирішена судом або коли сторони розпорядилися своїми правами певним чином і суд затвердив ці дії, повторне звернення до суду не допускається. Неможливість повторного розгляду справи, коли є судове рішення, що набрало законної сили і не скасоване у встановленому законом порядку, перш за все пов`язана з виключністю судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Отже для застосування вказаної підстави для закриття провадження у справі необхідна наявність водночас трьох складових, а саме: 1 - тотожних сторін спору, 2 - тотожного предмета позову, 3 - тотожної підстави позову.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, з урахуванням підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, ЄСПЛ зазначив, що відповідно до духу Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Зміст позовних вимог - це певна форма захисту, яку просить позивач від суду.

Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав також необхідний для визначення тотожності позову, захисту відповідача від позову, зміни позову позивачем і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Предмет позову розуміють як певну матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Тобто позови повинні співпадати за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Звертаючись до суду з позовом у цій справі № 554/9764/22, позивач виклав позовні вимоги, які є ідентичними позовним вимогам у справі № 554/10617/21, у якій було закрито провадження.

Згідно із частиною третьою статті 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви.

Зміна предмету позову можлива, зокрема у спосіб заміна одних позовних вимог іншими.

Відповідно до частини першої статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача.

26 січня 2023 року через ЄСІТС "Електронний суд" (вхідний № 5743/23-Вх) позивач подав заяву про зміну предмету позовних вимог, у якій змінив позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористану додаткову відпустку за особливі умови праці в період з 06 листопада 2001 року по 05 вересня 2022 року в розмірі 81075,12 грн (з розрахунку 965,18 грн Х 84 дні відпустки за особливий характер праці) на зобов`язання надати позивачу додаткову відпустку за особливі умови праці в період з 06 листопада 2001 року по 05 вересня 2022 року.

Також позивач просив задовольнити позовні вимоги про зобов`язання відповідача надати позивачу додаткову відпустку за особливі умови праці в період з 06 листопада 2001 року по 05 вересня 2022 року.

На час постановлення оскаржуваної ухвали у цій справі заява позивача про зміну предмету позовних вимог судом розглянута не була та позиція позивача з приводу заміни позивних вимог судом першої інстанції не була врахована.

За таких обставин матеріально-правові вимоги (предмет позову) у вказаних справах різняться. Так, у справі № 554/10617/21 позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за невикористану додаткову відпустку за особливі умови праці в період з 06 листопада 2001 року по 05 вересня 2022 року в розмірі 81075,12 грн (з розрахунку 965,18 грн Х 84 дні відпустки за особливий характер праці).

Тоді як у цій справі № 554/9764/22 позивач просив зобов`язати відповідача надати позивачу додаткову відпустку за особливі умови праці в період з 06 листопада 2001 року по 05 вересня 2022 року.

Тобто позови у справах № 554/10617/21 та № 554/9764/22 співпадають тільки за складом учасників цивільного процесу та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.

Верховний Суд в своїй постанові від 25 квітня 2019 року у справі № 540/406/19, від 22 травня 2019 року у справі № 640/7778/18 (провадження № 61-48585св18) зазначив, що закриття провадження у справі разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів. Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Спір у цій справі № 554/9764/22 виник між тими ж сторонами, матеріально-правові вимоги (предмет позову) в якій не є тотожними вимогам у справі № 554/10617/21.

За наведених обставин та враховуючи підстави та предмет позову, суб`єктивний склад сторін спору, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для закриття провадження у цивільній справі № 554/9764/22.

Отже ухвала Октябрського районного суду м. Полтави від 28.08.2023 р. про закриття провадження у справі не відповідає нормам матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню, а справа №554/9764/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів підлягає направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 379, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 28 серпня 2023 року скасувати.

Цивільну справу №554/9764/22 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 19.02.2024.

Головуючий суддя: О.В.Чумак

Судді: О.І.Обідіна

О.В.Прядкіна