Провадження №2/748/734/24
Єдиний унікальний № 748/2769/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" вересня 2024 р.м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого-судді Кухти В.О.,

секретар Крошка І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернігові в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Тетяна Миколаївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В :

18.06.2024 р. до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява від позивача до відповідача, в якій позивач просить визнати виконавчий напис, вчинений 31.05.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем та зареєстрований у реєстрі за № 75598, про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Авансар» заборгованість в сумі 61 802,21 грн, таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги обґрунтованітим, що 31.05.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис за реєстраційним номермо № 75598 та стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 61 802,21 грн, що складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 16 359,42 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 43 692,79 грн, заборгованість за нарахованою пенею 900,00 грн, сума плати, що здійснена за вчинення виконавчого напису визначена на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат». Постановою приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Т.М. від 09.08.2022 р. було відкрито виконавче провадження ВП № 69593052 із виконання вище зазначеного виконавчого напису нотаріуса № 75598 від 31.05.2021 р. Позивач наголошує на тому, що про існування виконавчого напису, як власне і про відкриття виконавчого провадження, остання довідалася в травні 2024 р., коли були заблоковані її карткові рахунки на підставі Постанови про арешт коштів боржника, винесеної в рамках цього ж виконавчого провадження. Як вбачається із документів, що містяться у виконавчому провадженні, а саме оскаржуваному виконавчому написі, Кредитор/Відповідач посилається на наявність Кредитного договору № 200245679 від 10.05.2016 р. начеб то укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 та низки договір про відступлення прав вимоги, а саме: Договір факторингу № 1905 від 19.05.2016 р. (ПАТ «Банк Михайлівський» було відступлено на користь ТОВ «ФК «Плеяда»), Договір факторингу № 1 від 20.05.2016 р. (ТОВ «ФК «Плеяда» відступила на користь ТОВ «ФК «Фагор»), Договір факторингу № 27/05/2020-4 від 27.05.2020 р. (ТОВ «ФК «Фагор» відступила на користь ТОВ «ФК «Авансар»). Позивач звертає увагу на те, що ані жоден із попередніх кредиторів, а не нинішній не повідомляли про відступлення прав вимоги за вище зазначеним кредитним договором, необхідності сплатити грошових коштів та наявності фінансових претензій. Із сумою заборгованості, визначеною в оскаржуваному виконавчому написі ОСОБА_1 категорично не погоджується, вважає її спірною, окрім того нинішнім Кредитором не доведено правомірності набуття ним права вимоги за вище зазначеним кредитним договором у зв`язку з наявністю рішення Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 р. по справі № 910/11298/16 за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» до ТОВ «ФК «Плеяда», ТОВ «ФК «Фігор». Таким чином, позивач вважає, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. при вчиненні виконавчого напису № 75598 від 31.05.2021 р. не було додержано порядку його вчинення, не перевірено правомірність заявляти вимоги до позивача, а також безпірність вимог ТОВ «ФК «Авансар» до ОСОБА_1 в розмірі 61 802,21 грн. Окрім того, оскаржуваний виконавчий напис охоплює період до стягнення заборгованості, що перевищує три роки, з 10.05.2016 р. по 28.05.2021 р. Виходячи із вищевикладеного, позивач звертається з даним позовом до суду задля визначення виконавчого напису нотаріусу таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою судді від 19.06.2024 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

05.07.2024 р. до суду надійшло клопотання від представника ТОВ «ФК «Авансар», в якому той просить відмовити у задоволенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу або зменшити розмір заявлених витрат на правову допомогу та встановити суму, що є співмірною із складністю справи та часом, витраченим адвокатом на надання послуг, якщо є докази надання правової допомоги адвокатом.

У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що 31.05.2021 р. приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 75598 про стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Авансар», якому ТОВ «ФК «Фагор» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 27/05/2020-4 від 27.05.2020 р., якому в свою чергу ТОВ «ФК «Плеяда» відступило право вимоги на підставі Договору факторингу № 1 від 20.05.2016 р., якому в свою чергу ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі Договору факторингу № 1905 від 19.05.2016 р., відступлено право вимоги за Кредитним договором № 200245679 від 10.05.2016 р., укладеним між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 . Заборгованість за Кредитним договором № 200245679 від 10.05.2016 р. становить 61 802,21 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 16 359,42 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 43 692,79 грн, заборгованість за нарахованою пенею 900,00 грн, сума плати, що здійснена за вчинення виконавчого напису визначена на підставі ст. 31 ЗУ «Про нотаріат». (а.с.12)

09.08.2022 р. приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Т.М. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 75598, виданого 31.05.2021 р. (ВП № 69593052). (а.с.11)

Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Виходячи з положень ст. 87 ЗУ «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Відповідно до п. 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, для стягнення грошових сума або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженимпостановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити у здійсненні виконавчого напису.

Відповідно до п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціямине більше одного року.

Ст. 50 ЗУ «Про нотаріат`передбачає,що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права.

Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого написунадання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, суд звертає увагу, що відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржникаце обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознакаминаданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається шляхом надіслання банком письмової вимоги боржнику про усунення порушень.

Виходячи з наведеного вище, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст. ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум. Це право існує, поки суд не встановить зворотного.

Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а перевіряє доводи боржника в повному обсязі й встановлює, чи насправді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та нечинною з моменту прийняття постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у частині доповнення переліку після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б)засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Київський апеляційний адміністративний суд при розгляді вказаної справи дійшов висновку про необхідність визнання незаконною та нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 16.11.2014 р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині з моменту її прийняття.

Підставою для скасування вказаного нормативного акта стало, зокрема, те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у ст. 88 Закону України Про нотаріат . Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені ст. 88 ЗУ "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням ст. 87 цього Закону.

Таким чином, постановою суду, яка набрала законної сили, було визнано незаконним та нечинним положення правової норми щодо можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, не посвідченому нотаріально.

У постанові Верховного Суду від 29.01.2019 р. № 910/13233/17 зазначено, що в зв`язку з визнанням судом нечинною постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. до спірних правовідносин підлягала застосуванню постанова Кабінету Міністрів України про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів № 1172 у редакції від 29.11.2001 р.

Зі змісту наведених судових рішень вбачається, що з 22.02.2017 р. виконавчий напис може бути вчинений лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Відповідач не довів у встановленому законом порядку належними і допустимими доказами того, що кредитний договір, який надавався нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально.

Крім цього, відповідач не подав до суду докази про підтвердження отримання вимоги позивачем, а неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно поінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку.

Так, за оспорюваним виконавчим написом стягнуто заборгованість за період з 10.05.2016 р. по 28.05.2021 р., тобто більше трьох років з дня виникнення права вимоги, що є порушенням ст. 88 ЗУ «Про нотаріат».

При вчиненні виконавчого напису позивач фактично був позбавлений можливості заявити вимоги про застосування позовної давності, що свідчить про спірність суми за договором, за яким учинено виконавчий напис.

Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості.

При вирішенні спору суд ураховує також висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постанові Верховного Суду від 23.01.2018 р. у справі №310/9293/15-ц, та постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 р. у справі № 6-887цс17.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги доведені й обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню. Докази на спростування такого висновку суду станом на час розгляду справи відсутні.

Що стосується судових витрат по справі, то суд вирішив це наступним чином.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір за подачу позову в сумі 1 211,20 грн.

За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 211,20 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 р. зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 р. по справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказала, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Представником позивача на підтердження витрат на правову допомогу в розмірі 6 000,00 грн було надано в копіях Договір про надання юридичних послуг від 13.06.2024 р., Ордер, Копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, Розрахунок суми витрат за надану правову допомогу, квитанція до прибуткового касового ордеру, Акт-приймання передавання грошових коштів. (а.с.8-10)

З огляду на викладене, враховуючи обсяг позовної заяви, кількість доказів та фактичних даних, які підлягали дослідженню адвокатом, а також наявність сталої судової практики у вирішенні аналогічних справ, суд дійшов висновку, що розмір правничої допомоги є неспівмірним зі складністю справи.

Представник відповідача у поданому клопотанні просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

Відтак, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, а також клопотання відповідача про зменшення заявлених витрат на правову допомогу, суд приходить до висновку про зменшення суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвоката до 3 000,00 грн, що відповідає вимогам розумності та співмірності.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10-13, 76, 77, 81, 89, 141, 259, 263-265, 26, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_2 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авансар» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд. 21/27, офіс 405), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (місцезнаходження: м. Київ, вул. Мала Житомирська, буд. 6/5), приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Яковенко Тетяна Миколаївна (місцезнаходження: м. Ніжин, площа Заньковецької М., буд. 4, 1-й поверх), про визначення виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задовольнити.

Визначити виконавчий напис, вчинений 31 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем та зареєстрований в реєстрі за номером № 75598, про стягнення із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальностю «Фінансова компанія «Авансар» заборгованість в сумі 61 802 (шістдесят одна тисяча вісімсот дві) гривні 21 копійка таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальностю «Фінансова компанія «Авансар» на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок та витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В.О. Кухта