Справа № 345/3379/23
Провадження № 22-ц/4808/148/24
Головуючий у 1 інстанції Кулаєць Б. О.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд вскладі колегії суддів:

головуючого ФединякаВ.Д.(суддя-доповідач)

суддів: Василишин Л.В., Максюти І.О.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю представника Служби у справах дітей Калуської міської ради

Бідюк Т.М.

ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу начальника Служби у справах дітей Калуської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_2 на рішення Калуського міськрайонного суду від 27 жовтня 2023 року, ухвалене в складі судді Кулаєць Б. О. в м. Калуші, повний текст складено 06 листопада 2023 року у справі за позовом Служби у справах дітей Калуської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року Служба у справах дітей Калуської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_2 звернулось в суд з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

Позовна заява мотивована тим, що відповідачі є батьками неповнолітньої дитини: ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. Наказом служби у справах дітей Калуської міської ради від 07.06.2023 № 40/01-07 малолітню ОСОБА_2 взято на облік з підстав ухилення батьків від виконання їх батьківських обов`язків. Наказом служби у справах дітей Калуської міської ради від 16.06.2023 № 42/01-07 малолітню ОСОБА_2 тимчасово влаштовано у сім`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою Калуського міськрайонного суду від 16.06.2022 та від 05.10.2022 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 31.05.2023 малолітня ОСОБА_5 проживала разом із мамою ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 , у рідної сестри матері. На час проведення обстеження працівниками служби у справах дітей було встановлено, що відповідачка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та не заперечувала, що вона вживала алкоголь на вулиці. Відповідно до висновку органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради від 11.07.2023 № 01-23/445 орган опіки та піклування, служба у справах дітей Калуської міської ради вважає за доцільне відібрати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без позбавлення їх батьківських прав. Батьки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ухиляються від виконання батьківських обов`язків, вихованням дитини не займаються, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дівчинки, підготовку її до самостійного життя, не виявляють інтересу до внутрішнього світу дитини, та залишення дитини з батьками є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Просили відібрати малолітню ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 від батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без позбавлення їх батьківських прав.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 27 жовтня 2023 року у задоволенні позову Служби у справах дітей Калуської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду начальник Служби у справах дітей Калуської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення суду з ухваленням нового про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Вказує, що батьки дитини свідомо ухиляються від виконання батьківських обов`язків не займаються виховання дитини, не піклуються про фізичний та моральний розвиток. Крім того, мати дитини зловживає спиртними напоями, тому перебування дитини з матір`ю є небезпечним для життя і здоров`я дитини. Вказує, що відібрання дитини відповідатиме найкращим інтересам дитини та не позбавлятиме батьків брати участь у вихованні дитини, оскільки не ставиться питання про позбавлення їх батьківських прав.

Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні суду представник Служби у справах дітей Калуської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_2 підтримала доводи апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу задовольнити.

ОСОБА_1 заперечила доводи апеляційної скарги, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь урозгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не наведено будь-яких виключних обставин, які б викликали крайню необхідність розлучення неповнолітніх дітей з батьками. Суд врахував, що відібрання дітей позбавить їх батьківської турботи та допомоги і може призвести до погіршення їхнього становища. Відібрання дітей від батьків є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, надаючи перевагу правам дитини. В інтересах дитини є збереження їхніх зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною. Судом не встановлено фактів того, що сім`я відповідачів є особливо непридатною та неблагополучною. Сам факт перебування ОСОБА_3 за межами України не є тією підставою, яка б була причиною відібрання доньки від батька без позбавлення батьківських прав, а навпаки, як встановлено в судовому засіданні, останній працевлаштований за кордоном, де заробляє кошти на утримання сім`ї, зокрема, і доньки, що підтвердила представник позивача, яка зазначила, що ОСОБА_3 надсилає кошти дружині, а також підтвердили відповідачка, яка зазначила, що чоловік пересилає кошти їй та бабусі, та свідок ОСОБА_8 , яка вказала, що чоловік сестри помагає сім`ї. Окрім цього, як встановлено судом та не заперечується представником позивача, ОСОБА_3 постійно в телефонному режимі розмовляє з донькою. Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_3 піклується про свою доньку, окрім цього, останній має намір забрати до себе дружину з донькою, щоб проживати разом однією сім`єю, що доводить відсутність зі сторони відповідача дій, які були б спрямовані на ухилення батька від виконання батьківських обов`язків.

Ухвалене судом першої інстанції рішення, в частині відмови у задоволенні позову до матері малолітньої дитини, не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першоїстатті 352ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судом встановлено і вбачається з матеріалів справи, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 16.12.2015 перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 16.12.2015 (а.с. 6).

В шлюбі сторін - у відповідачів по справі народилася донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 28.01.2022 (а.с. 5).

Відповідно до наказу служби у справах дітей Калуської міської ради від 07.06.2023 № 40/01-07 «Про взяття малолітньої ОСОБА_2 на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах» малолітню ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , взято на облік за підставою ухилення батьків від виконання їх батьківських обов`язків (а.с. 7).

Малолітню ОСОБА_2 тимчасово влаштовано у сім`ю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується наказом служби у справах дітей Калуської міської ради від 16.06.2023 № 42/01-07 (а.с. 8).

З відповіді начальника управління «Центр надання адміністративних послуг» від 13.06.2023 № 1560/09.303 встановлено, що малолітня ОСОБА_2 зареєстрована разом з батьками ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 9).

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 16.06.2022 у справі № 345/1515/22 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 184 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді попередження. Зі змісту постанови встановлено, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків, щодо забезпечення належних умов проживання, навчання та виховання своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , оскільки по місцю проживання перебувала в стані алкогольного сп`яніння, а саме: в період часу з 21.05.2022 по 22.05.2022 (а.с. 10).

Постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.10.2022 у справі № 345/2813/22 ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 184 КУпАП, та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Зі змісту постанови встановлено, що ОСОБА_1 ухилилася від виконання передбачених законодавством обов`язків щодо виховання та навчання своєї малолітньої дочки ОСОБА_2 , а саме: 12.09.2022 перебувала у п`яному вигляді в м. Калуш по вул. Стуса біля будинку, де проживає, разом з дочкою, яка плакала (а.с. 11).

Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї від 04.04.2022, що складається з: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 бабуся (тимчасово проживає), які проживають в АДРЕСА_3 , на даний час ОСОБА_1 перебуває на лікуванні від алкогольної залежності в приватній клініці вдруге, вперше 26.03.2022. За дитиною доглядає бабуся (а.с. 13).

З акту обстеження умов проживання сім`ї від 10.05.2022, яка проживає в АДРЕСА_1 , встановлено, що малолітня ОСОБА_2 більше 2,5 місяця проживає з бабусею, яка доглядає за нею належним чином. Мати на даний час з 09.05.2022 проходить черговий курс лікування від алкогольної залежності (а.с. 14).

Відповідно до акту обстеження умов проживання сім`ї від 20.09.2022, що складається з: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які проживають в АДРЕСА_4 , дитина на час обстеження візуально здорова, весела та чиста. З матір`ю проведено бесіду щодо належного виконання батьківських обов`язків (а.с. 15).

З акту обстеження умов проживання сім`ї від 31.05.2023, що складається з: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які проживають в АДРЕСА_4 , встановлено, що на час проведення обстеження ОСОБА_1 перебувала в стані алкогольного сп`яніння та не заперечувала, що вона вживала алкоголь на вулиці. Зі слів її сестри - ОСОБА_10 з`ясовано, що ОСОБА_1 протягом трьох днів перебуває у такому стані та не може належним чином доглядати за дитиною (а.с. 12).

Актом обстеження умов проживання від 16.06.2023, встановлено, що малолітня ОСОБА_2 проживає разом з бабусею ОСОБА_4 за адресою АДРЕСА_1 . В помешканні чисто, охайно, наявна достатня кількість продуктів харчування, є овочі та фрукти для дитини. Малолітня ОСОБА_11 має місце для сну та відпочинку, наявні іграшки відповідно до віку дитини, одяг та взуття відповідно до сезону, засоби гігієни. В сім`ї створено усі належні умови для проживання та виховання дитини (а.с. 16).

Висновком органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради від 11.07.2023 № 01-23/445 вирішено за доцільне відібрати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від батьків ОСОБА_1 та ОСОБА_3 без позбавлення їх батьківських прав. При цьому на засіданні комісії мати дитини зазначила, що на даний час вона не вживає більше алкоголю та проходить курс лікування (а.с. 17-18).

ОСОБА_1 зверталася до Служби у справах дітей Калуської міської ради зі заявою про усунення перешкод в спілкуванні з донькою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та повернення дитини матері від 16.08.2023 (а.с. 40-42).

Начальник Служби у справах дітей Калуської міської ради відповіддю від 01.09.2023 за № Х-292 на звернення ОСОБА_1 від 16.08.2023 повідомила останню про те, що свої права та інтереси щодо усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та повернення дитини матері вона може відстоювати у суді при розгляді справи про відібрання доньки у батьків без позбавлення їх батьківських прав (а.с. 63).

Малолітня ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 23.06.2022, 26.07.2022, 08.08.2022, 24.10.2022 та 03.04.2023 проходила відповідні медичні обстеження (а.с. 64-68, 74-75), окрім цього, їй заведено карту історію розвитку дитини (а.с. 76), а також 17.03.2022 їй здійснювалося щеплення за згодою матері, яка взяла на себе відповідальність за придбану вакцину (а.с. 69-75). Окрім цього, відповідачка ОСОБА_1 28.07.2022, 09.09.2022, 19.09.2022, 22.11.2022 та 30.03.2023 надавала згоди на проведення відповідних щеплень доньці, що підтверджується інформаційними згодами та оцінками стану здоров`я особи або дитини одним з батьків на проведення щеплення або туберкулінодіагностики (а.с. 77-81).

ОСОБА_1 повторно зверталася до Служби у справах дітей Калуської міської ради зі заявою про усунення перешкод в спілкуванні з донькою ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та повернення дитини матері від 19.09.2023 (а.с. 99-100).

Начальник Служби у справах дітей Калуської міської ради відповіддю від 28.09.2023 за № Х-332 на звернення ОСОБА_1 від 19.09.2023 повідомила останню про те, що свої права та інтереси вона може відстоювати під час судового процесу, а також відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з наданим висновком, якщо він є недостатньо обґрунтованим чи суперечить інтересам дитини (а.с. 102).

Відповідно до частини третьоїстатті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно достатті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободкожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

За правилами статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до частини сьомоїстатті 7 СК Українидитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленихКонституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 150 СК Українивизначено обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини.

Згідно з частинами другою та четвертоюстатті 155 СК Українибатьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до частини першоїстатті 170 СК Українисуд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першоїстатті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

Згідно пунктів 2-5 частини першоїстатті 164 СК Українимати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: - ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що факт того, що дитина може бути поміщена в середовище, яке більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Передання дитини під державну опіку слід розглядати як тимчасовий захід, здійснення якого повинно одразу припинитися, коли це дозволять обставини. Це означає, що такий захід не може бути санкціонований без попереднього розгляду можливих альтернативних заходів і повинно оцінюватись у контексті позитивного обов`язку держави вживати виважених і послідовних заходів для сприяння возз`єднання дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою та, якщо це можливо, не допускаючи розлучення братів і сестер (пункти 50, 52 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).

Ухвалюючи рішення в справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини.

Оскільки підставою для відібрання дитини є випадки, при яких залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання, то повернення дитини можливе лише при усуненні зазначених обставин.

Судом встановлено, що відносно відповідачки неодноразово застосовувалось попередження про необхідність зміни ставлення до виховання малолітньої дочки та створення необхідних умов для її проживання. Зазначені обставини підтверджені органу опіки та піклування, який здійснює контроль за виконанням матір`ю її батьківських обов`язків.

Також встановлено, що на момент вирішення справи залишення малолітньої дітини за місцем проживання матері є небезпечним для життя, здоров`я і морального виховання дитини, тому відібрання дитини від матері є виправданим та таким, що здійснюється в інтересах дітей.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина першастатті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті12, частини першої статті81 ЦПК України кожнасторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостоюстатті 81 ЦПК Українидоказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першійстатті 89 ЦПК Українивизначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доводи апеляційної скарги про те, що батько неповнолітньої доньки відповідач ОСОБА_3 ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо малолітньої дочки спростовуються встановленими судом першої інстанції доказами, яким суд дав правильну оцінку. Тому з оскаржуваним рішення суду першої інстанції у цій частині погоджується й колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції, в частині відмови у задоволенні позову Служби у справах дітей Калуської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав ухвалене з допущенням порушення норм процесуального та матеріального права і це порушення призвело до неправильного вирішення справи, тому оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Разом з тим, суд роз`яснює ОСОБА_1 , якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини відповідачкою, суд за її заявою може постановити рішення про повернення їй дітей.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначаються, зокрема, новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно ч.1,п.п.1,2 ч. 2 ст 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

2. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (зі змінами та доповненнями).

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 8.07.2011 р., за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір у розмірі 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п. 6 ч.2. ст. 2 Закону України «Про судовий збір» за подання апеляційної скарги на рішення суду сплачується 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2023 рік», (станом на день подання позову) прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2022 року з 01 січня встановлений у розмірі 2684 гривень.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви немайнового характеру підлягало сплаті 1211 грн, 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання апеляційної скарги підлягало сплаті 1816 грн 80 коп., тобто 150 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, з відповідачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень) 20 коп судового збору за подання позовної заяви та 1816 грн (одну тисячу вісімсот шістнадцять) 80 коп. за подання апеляційної скарги в дохід держави.

Керуючись ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу начальника Служби у справах дітей Калуської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ОСОБА_12 задовольнити частково. Рішення Калуського міськрайонного суду від 27 жовтня 2023 року в частині відмови у задоволенні позову Служби у справах дітей Калуської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав скасувати.

Позов Служби у справах дітей Калуської міської ради в інтересах малолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав задовольнити.

Відібрати малолітню ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 від матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 без позбавлення батьківських прав та передати дитину виконавчому комітету Калуської міської ради Івано-Франківської області для вирішення питання про її подальше влаштування.

В решті рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 в дохід держави 1211 грн (одну тисячу двісті одинадцять гривень) 20 коп судового збору за подання позовної заяви та 1816 грн (одну тисячу вісімсот шістнадцять) 80 коп. за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 22 лютого 2024 року.

Судді: В.Д.Фединяк

Л.В.Василишин

І.О.Максюта