Номер провадження: 22-ц/813/650/24
Головуючий у першій інстанції Домусчі Л. В.
Доповідач Вадовська Л. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого (судді-доповідача) - Вадовської Л.М.,

суддів - Комлевої О.С., Сєвєрової Є.С.,

за участю секретаря - Венжик Л.С.,

за участю сторін, інших учасників справи, представників учасників справи:

відповідача акціонерного товариства «УкрСиббанк», представника відповідача Бойко А.В.,

відповідача товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», представника Землякова О.А.,

від позивача ОСОБА_1 не з`явились,

від відповідача акціонерного товариства «Дельта Банк» - не з`явились,

від відповідача Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не з`явились,

переглянувши в режимі відеоконференцзв`язку справу №521/16076/20 за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «УкрСиббанк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання договорів відступлення прав вимоги недійсними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2021 року у складі судді Домусчі Л.В., -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 , звернувшись 30 вересня 2020 року до суду з вищеназваним позовом, вказав, що на підставі договору купівлі-продажу від 12 квітня 2007 року набув у власність квартиру АДРЕСА_1 ; на підставі договору купівлі-продажу від 12 квітня 2007 року набув у власність квартиру АДРЕСА_2 .

14 лютого 2007 року уклав з АКІБ «УкрСиббанк» Договір про надання споживчого кредиту №0 та отримав кредит в іноземній валюті в сумі 98517,00 швейцарських франків на строк до 14 лютого 2028 року.

12 квітня 2007 року уклав з АКІБ «УкрСиббанк» Договір про надання споживчого кредиту №0 та отримав кредит в іноземній валюті в сумі 148500,00 швейцарських франків на строк до 12 квітня 2028 року.

Виконання зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року та Договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 квітня 2007 року забезпечено іпотекою на підставі укладеного з АКІБ «УкрСиббанк» Договору іпотеки від 12 квітня 2007 року, за яким передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_4 .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 червня 2011 року в справі №1519/2-1141/2011 позов АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року заборгованість в загальній сумі 826561,91 грн. та за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 квітня 2007 року заборгованість в загальній сумі 1288336,87 грн.; задоволено позовні вимоги АТ УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та звернуто стягнення на предмет іпотеки належну ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_5 ; відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_4 ; відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до АТ «УкрСиббанк» про визнання недійсними Договору про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року та Договору про надання споживчого кредиту №0 від 12 квітня 2007 року.

08 грудня 2011 року АТ «УкрСиббанк» уклав з ПАТ «Дельта Банк» Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, зокрема, за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року та за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 квітня 2007 року, що забезпечені порукою та іпотекою.

07 червня 2019 року ПАТ «Дельта Банк» уклав з ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» Договір №1496/к про відступлення прав вимоги, зокрема, за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року та за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 квітня 2007 року, що забезпечені порукою та іпотекою.

Позивач ОСОБА_2 вважає, що Договір купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року та Договір №1496/к про відступлення прав вимоги є недійсними, так як Договір купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року містить в собі ознаки договору факторингу; судовим рішенням від 09 червня 2011 року у справі №1519/2-1141/2011 стягнуто за кредитними договорами заборгованість, строк виконання рішення сплинув у 2014 році; у період з 2011 року по 19 грудня 2017 року ніякі вимоги до нього про повернення боргу заявлені не були, тому кредитні договори втратили силу, відповідно, на час відступлення прав вимоги кредитні відносини між ним та АТ «УкрСиббанк», чи ПАТ «Дельта Банк», чи ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не існували. ТОВ «ФК «Вектор Плюс» незаконно заволодів квартирами та виселив, чим завдав моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн.

Позивач ОСОБА_2 просив:

визнати недійсним укладений 08 грудня 2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року та за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 квітня 2007 року, що забезпечені порукою та іпотекою;

визнати недійсним укладений 07 червня 2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» Договір №1496/к про відступлення прав вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року та за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 квітня 2007 року, що забезпечені порукою та іпотекою;

зобов`язати ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» повернути ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_4 ;

стягнути з ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн.;

стягнути ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 50000,00 грн. (т.1 а.с.1-8).

Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 01 жовтня 2020 року матеріали справи №521/16076/20 передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси (т.1 а.с.82-83).

Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі №521/16076/20 (т.1 а.с.88-89).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2020 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на квартиру АДРЕСА_3 та на квартиру АДРЕСА_4 (т.1 а.с.95-96).

Відповідач АТ «УкрСиббанк» позов не визнав, зазначивши у відзиві, що постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №444/9519/12 та Розпорядження Держфінпослуг №231, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, не стосуються спірних договорів. Договір купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» укладений у відповідності до вимог чинного законодавства, відповідає вимогам статей 202, 512, 513, 514, 626, 655, 656 ЦК України та, відповідно, не підлягає визнанню недійсним на підставі статей 203, 215 ЦК України. Крім того, Договір купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року не є договором факторингу, як то вважає позивач, тому нормами Глави 73 ЦК України не регулюється. Спірний Договір не містить істотних ознак договору факторингу (спеціальний суб`єктний склад; оплата за надану фінансову послугу; ознаки професійної діяльності стосовно платного викупу боргових зобов`язань на суму, значно нижчу номіналу, тощо), тому до вказаного правочину застосовується законодавство, що регулює уступку права вимоги. Доводи позивача щодо втрати сили кредитними та іпотечними договорами з підстав неможливості пред`явлення до виконання виданих у справі №1519/2-1141/11 виконавчих листів помилкові, оскільки навіть у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання така обставина не слугує підставою для припинення дії кредитних та забезпечувальних договорів та, як зазначає позивач, «втрати ними сили». Вимоги про відшкодування моральної шкоди не підтвердженні доказами ні щодо наявності факту заподіяння моральної шкоди, ні щодо розміру її грошового відшкодування. Позивач визнає, що не виконував умови кредитних договорів, що надає право кредитору на відшкодування шкоди, а не боржнику. Вимоги про зобов`язання повернути квартири не доведені (т.1 а.с.101-107).

Відповідач ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» позов не визнав, зазначивши у відзиві, що можливість заміни кредитора у зобов`язанні передбачена положеннями статті 512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з чинним законодавством заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення прав вимоги) є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Відступлення прав вимоги призвело до заміни сторони кредитора за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року та за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 квітня 2007 року, що забезпечені порукою та іпотекою, а не до зміни умов кредитних та забезпечувальних договорів. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на практику та законодавство, що не регулює спірні правовідносини. Посилання на припинення дії зобов`язань за кредитними договорами після ухвалення судового рішення про стягнення кредитної заборгованості помилкові. Оскільки правові підстави для визнання недійсними кредитних договорів відсутні, то, відповідно, не застосовуються й наслідки недійсності правочинів у вигляді зобов`язання повернути позивачу квартири. Факт заподіяння моральної шкоди та розміру її грошового відшкодування не доведений (т.1 а.с.154-158).

Позивач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_5 надав заперечення на відзиви (т.1 а.с.160-170, 172-181).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2021 року в задоволенні позову відмовлено (т.3 а.с.37-47).

Висновок суду мотивовано недоведеністю вимог.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року відстрочено ОСОБА_2 сплату за подання апеляційної скарги судового збору в сумі 5967,20 грн. до ухвалення судового рішення; поновлено строк на апеляційне оскарження рішення; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати повністю і ухвалити нове рішення про задоволення позову (т.3 а.с.50-55).

За змістом вимог апеляційної скарги незаконність і необґрунтованість рішення з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильного застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права полягає в наступному. Малиновським районним судом м. Одеси у справі №1519/2-1141/11 ухвалено рішення від 09 червня 2011 року про стягнення за кредитними договорами кредитної заборгованості в загальній сумі 2 114 898,78 грн. З ухваленням даного судового рішення були втрачені фінансово-кредитні відносини між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які регулюються Законом України «Про банки і банківську систему» і виникли відносини про стягнення боргу на підставі рішення суду. Договори про відступлення права вимоги укладено без його відома, АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» вчинили шахрайство у великих розмірах з метою заволодіння грошовими коштами ПАТ «Дельта Банк». Після ліквідації ПАТ «Дельта Банк» Фонд гарантування вкладів на дане не відреагував. ТОВ «ФК «Вектор Плюс» продовжує незаконно нараховувати відсотки та вимагає погасити заборгованість у розмірі 11000000,00 грн., що суперечить правовій позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №444/2519/12, згідно якої після закінчення строку кредитування або після направлення вимоги про дострокове повернення кредиту кредитор втрачає право нарахування процентів та неустойки за кредитними договорами. Ні Фонд гарантування вкладів, ні ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не є фінансово-кредитними установами, тому не можуть продавати або уступати борги за отриманими кредитами.

В апеляційній скарзі не зазначено нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці.

У відзиві на апеляційну скаргу АТ «УкрСиббанк» заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує наступним. Боржник не виконав кредитні зобов`язання, судове рішення про стягнення кредитної заборгованості не впливає на здійснення відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року укладений у відповідності до вимог чинного законодавства, Договір не є договором факторингу та не підлягає визнанню недійсним на підставі статей 203, 215 ЦК України. Норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, застосовані правильно. Судові рішення щодо заміни сторони у виконавчому провадженні не впливають на здійснення відступлення прав вимоги за кредитними договорами, посилання на «шахрайські дії» голослівне. Укладений між АТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. за реєстровим номером 2949-2950, за даним Договором відступлене право вимоги як за кредитами, так і за договорами забезпечення. Вказаний правочин є комбінованим, нотаріально посвідчений, що повністю відповідає вимогам чинного законодавства, в тому числі й щодо форми його укладення. Право вимоги за кредитними договорами, що перейшло до ТОВ «ФК «Вектор плюс», не є валютою операцією, що потребує наявності генеральної або індивідуальної ліцензії, так як товариство за договором відступлення прав вимоги не здійснює прийом платежів в іноземній валюті, не відкриває та не веде поточні рахунки клієнтів в іноземній валюті, не залучає кошти на депозити, тому не потребує наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України. Посилання на необхідність судді заявити самовідвід у справі безпідставне, так як вирішення процесуальних питань не на користь сторони не може бути підставою для відводу судді (т.3 а.с.120-124).

У письмових поясненнях на апеляційну скаргу ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» заперечення щодо змісту і вимог апеляційної скарги обґрунтовує тим, що спірний договір укладений з ТОВ «ФК «Вектор Плюс» за результатами проведення відкритих електронних торгів (аукціону), який проводився в поряду та на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та нормативно-правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Укладення правочинів, пов`язаних з відчуженням майна банку (в тому числі майнових прав та інших активів) чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Спірні договори не є договорами факторингу, тому для укладення договорів покупці прав вимоги не повинні обов`язково мати статус фінансової установи. Положення нормативно-правових актів, якими врегульовано процедуру ліквідації банку, допускають продаж майна банку, який перебуває в стадії виведення з ринку (ліквідації), шляхом відступлення прав вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення на конкурсних засадах будь-яким суб`єктам правовідносин, у тому числі без статусу банку або фінансової установи. Окремо зауважено, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» є фінансовою установою, в тому числі з правом надання послуги факторингу (т.3 а.с.131-134).

Переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, рішення суду без змін з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Частиною 2 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч.1 ст.510 ЦК України).

Між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (після зміни назви акціонерне товариство УкрСиббанк») () та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року, за яким ОСОБА_2 отримав кредит в іноземній валюті в сумі 98517,00 швейцарських франків на строк до 14 лютого 2028 року.

Між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (після зміни назви акціонерне товариство УкрСиббанк») () та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 12 квітня 2007 року, за яким ОСОБА_2 отримав кредит в іноземній валюті в сумі 148500,00 швейцарських франків на строк до 12 квітня 2028 року.

Виконання зобов`язань за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року та Договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 квітня 2007 року забезпечено іпотекою на підставі укладеного між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (після зміни назви акціонерне товариство УкрСиббанк») () та ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) Договору іпотеки від 12 квітня 2007 року, за яким передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_4 .

На підставі укладених Договору про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року та Договору про надання споживчого кредиту №0 від 12 квітня 2007 року виникли кредитні зобов`язання, забезпечені іпотекою та порукою, де кредитор АТ «УкрСиббанк», а боржник ОСОБА_2

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п.1 ч.1 ст.512 ЦК України).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у тій же формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.514 ЦК України).

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст.516 ЦК України).

Між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» () та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» () укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. 08 грудня 2011 року, зареєстрований в реєстрі за №2949, 2950, за яким продано право вимоги, зокрема, за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року та за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 квітня 2007 року, що забезпечені порукою та іпотекою.

Щодо факторингу.

Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року не є договором факторингу, так як договір не містить ознак факторингу.

За положеннями статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові свої право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Обов`язковою умовою договору факторингу є оплата, яку має здійснити первісний кредитор (клієнт) новому кредитору (фактору) за надання в його розпорядження коштів під відступлення права вимоги; при цьому таку плату здійснює саме клієнт (первісний кредитор), а не навпаки.

Договір факторингу передбачає обов`язковість платності за відступлення права грошової вимоги та має мету отримання додаткового доходу.

За договором купівлі-продажу прав вимоги відбувається передача права вимоги до боржника від одного кредитора до іншого кредитора без набуття додаткового доходу жодним із кредиторів; уступка права вимоги здійснюється у повному обсязі від отриманої суми боргу без будь-яких дисконтів та премій за стягнення з боржника грошових зобов`язань.

За змістом статей 512, 656, 1077 ЦК України вбачається розмежування правочинів, предметом яких є відступлення вимоги, а саме договорів факторингу та правочинів з відступлення права вимоги.

За відсутності плати первісного кредитора за надані йому послуги між сторонами виникають правовідносини з договору купівлі-продажу права вимоги, до яких застосовуються положення відступлення права вимоги, а не факторингу. За договором факторингу відбувається уступка лише грошового зобов`язання, за договором купівлі-продажу діюче законодавство дозволяє передати не лише грошове зобов`язання, а й інші права, зокрема, права вимоги за договорами забезпечення (іпотеки, застави, поруки, тощо), які не є грошовими.

Відповідно до пункту 2.1 спірного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року продавець погоджується продати (відступити) права вимоги за кредитами та передати їх покупцеві, а покупець погоджується придбати права вимоги за кредитами, прийняти їх та сплатити ціну купівлі.

У Договорі купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року відсутні істотні ознаки договору факторингу, а саме спеціальний суб`єктний склад, плата за надану фінансову послугу, ознаки професійної діяльності стосовно платного викупу боргових зобов`язань на суму, значно нижчу номіналу, тощо.

Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року не регулюється нормами глави 73 ЦК України.

Отже, посилання ОСОБА_2 на те, що спірний Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08 грудня 2011 року є договором факторингу, безпідставні.

Між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» () та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» () укладений Договір №1496/к про відступлення прав вимоги від 07 червня 2019 року, за яким відступлене право вимоги, зокрема, за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року та за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 квітня 2007 року, що забезпечені порукою та іпотекою. Від імені ПАТ «Дельта Банк» діяв представник Сорокін М.В. на підставі Довіреності, посвідченої 14 лютого 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щадко О.І., зареєстрованої в реєстрі за №145, виданої Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадировим В.В., який діяв на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 жовтня 2015 року №181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб «Про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора» від 20 лютого 2017 року №619.

ПАТ «Дельта Банк» перебував у процедурі ліквідації, яка здійснювалася у відповідності до положень спеціального закон, яким є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»; пунктом 8 Розділу Х Прикінцевих та перехідних положень цього Закону визначено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

У правовідносинах за участю банків, в яких введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, рівно як і у правовідносинах щодо здійснення своїх повноважень Фондом гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, вказаний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів у цих правовідносинах.

Договір №1496/к про відступлення прав вимоги від 07 червня 2019 року укладений за результатами проведення відкритих електронних торгів (аукціону), який проводився в порядку та на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та нормативно-правових актів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 24 березня 2016 року №388, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20 квітня 2016 року №606/28736; Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 липня 2012 року №2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року за №1581/21893; тощо).

Згідно пункту 5.11 Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку від 02 липня 2012 року №2 право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання неплатоспроможного банку за результатами проведення відкритого конкурсу (аукціону) мають право набувати не тільки банки та небанківські фінансові установи, а й фізичні та юридичні особи, які не віднесені до банків та небанківських фінансових установ.

Отже, вказане спеціальне законодавство не містить обмежень стосовно продажу активів банку у вигляді прав вимог до боржників фінансовим установам чи іншим банкам.

ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» уклав договір щодо купівлі-продажу/відступлення права вимоги придбаного активу (права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення) як переможець аукціону. ПАТ «Дельта Банк» як первісний кредитор відступив грошову вимогу до ОСОБА_2 у відповідному розмірі. ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» не набув право здійснення фінансових операцій стосовно боржника ОСОБА_2 . За умовами договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги у ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» виникло лише право вимагати виконання зобов`язань у розмірі та обсязі, які існували на момент укладення Договору №1496/к про відступлення прав вимоги від 07 червня 2019 року, без можливості нарахування додаткових процентів, неустойки, право на нарахування яких мав первісний кредитор.

Отже, посилання ОСОБА_2 на те, що Договір №1496/к про відступлення прав вимоги від 07 червня 2019 року є договором факторингу, безпідставні; спірний договір не суперечить вимогам законодавства.

Щодо ліцензій на здійснення валютних операцій.

АТ «УкрСиббанк» (ліцензія Національного банку України №75 від 06 жовтня 2011 року), ПАТ «Дельта Банк» (ліцензія Національного банку України №225 від 11 жовтня 2011 року) є банками, що надають банківські послуги.

ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (Свідоцтво про реєстрацію фінансової установи, видане 16 листопада 2012 року №2293 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг) є фінансовою установою; види фінансових послуг, які має право здійснювати фінансова компанія без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства: факторинг, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів.

Право вимоги, яке перейшло до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», не є валютною операцією, що потребує наявності генеральної або індивідуальної ліцензії, товариство не здійснює прийом платежів в іноземній валюті, не відкриває та не веде поточні рахунки клієнтів в іноземній валюті, не залучає кошти на депозити, тощо, тому не потребує наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України.

Щодо судових рішень про стягнення кредитної заборгованості та заміни сторони виконавчого провадження.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 09 червня 2011 року в справі №1519/2-1141/2011 позов АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто солідарно з позичальника ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року заборгованість в загальній сумі 826561,91 грн. та за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 12 квітня 2007 року заборгованість в загальній сумі 1288336,87 грн.; задоволено позовні вимоги АТ УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки та звернуто стягнення на предмет іпотеки належну ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_5 ; відмовлено у задоволенні позовних вимог АТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_3 та квартиру АДРЕСА_4 ; відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до АТ «УкрСиббанк» про визнання недійсними Договору про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року та Договору про надання споживчого кредиту №0 від 12 квітня 2007 року.

Не виконане боржником судове рішення про стягнення кредитної заборгованості не припиняє кредитне зобов`язання, оскільки згідно статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

ОСОБА_2 зобов`язання не виконав, кредитні кошти не повернув, нараховані проценти не сплатив. Відступлення права вимоги відбулося за діючими невиконаними зобов`язаннями з дотриманням вимог статей 512, 513, 514 ЦК України з переходом до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (іншого договором або законом не встановлено).

Посилання ОСОБА_2 на «втрату сили» кредитними та забезпечувальними договорами безпідставні; наявність судового рішення про стягнення кредитної заборгованості та здійснення дій з виконання рішення не є перешкодою для заміни кредитора у зобов`язанні.

Щодо згоди на заміну кредитора.

В силу положень статті 216 ЦК України замінf кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, згода ОСОБА_2 як боржника на заміну кредитора у зобов`язанні не вимагалась (інше договором або законом не встановлено)/

Крім того, умовами укладених кредитних договорів передбачено можливість передачі АТ «УкрСиббанк» прав третім особам та зафіксовано у пункті 9.12 Договорів, що уклавши Договір ОСОБА_2 як позичальник надав Банку згоду на передання прав і обов`язків Банку за Договором третій особі без отримання на то додаткової згоди позичальника.

Підписавши Договір про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року та Договір про надання споживчого кредиту №0 від 12 квітня 2007 року на узгоджених з АТ «УкрСиббанк» умовах і визначивши на власний розсуд свої права та обов`язки у кредитному зобов`язанні, позичальник ОСОБА_2 погодився з усіма умовами Договорів без будь-яких застережень, у тому числі надав АТ «УкрСиббанк» згоду передавати права та обов`язки Банку за кредитним договором третій особі без отримання на це додаткової згоди.

Отже, крім відсутності заборони діючого законодавства та можливості укладення спірного правочину на підставі частини 1 статті 512 ЦК України сторони кредитного договору додатково погодили можливість передачі Банком прав іншій особі; під час укладення кредитного договору позичальник надав згоду на передачу прав іншій особі.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.202).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені статтею 203 ЦК України, зокрема частиною 1 даної норми матеріального права визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно встановленої статтею 204 ЦК України презумпції правомірності правочину правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст.215 ЦК України).

Правових підстав, з якими закон пов`язує недійсність правочину, для визнання недійсними Договору про надання споживчого кредиту №0 від 14 лютого 2007 року та Договору про надання споживчого кредиту №0 від 12 квітня 2007 року не встановлено, відповідно, передбачені статтею 216 ЦК України правові наслідки недійсності правочину, які за доводами ОСОБА_2 полягають у зобов`язанні повернути квартири, застосуванню не підлягають.

Обставини, які передбачені законом для обґрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди, не доведені.

Щодо самовідводу судді.

Підстави відводу (самовідводу) судді передбачені статтею 36 ЦПК України, таких підстав судом не встановлено. Вирішення судом заяв/клопотань щодо забезпечення позову, зустрічного забезпечення тощо, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не є підставою самовідводу.

В силу визначено статтею 81 ЦПК України обов`язку доказування і подання доказів кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми у своїй сукупності для висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування.

ОСОБА_2 не довів обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог.

Правові підстави для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

З ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню доплата судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 5967,20 грн., відстрочена ухвалою Одеського апеляційного суду від 21 квітня 2022 року про відкриття апеляційного провадження.

Справа в провадженні суду першої інстанції з вересня 2020 року, суду апеляційної інстанції з січня 2022 року, призначалась до розгляду на 15 червня 2023 року, 23 листопада 2023 року, 11 квітня 2024 року; інформація про дату, час та місце розгляду справи доступна на сайті «Судова влада». Учасники справи мали процесуальний час для надання суду обґрунтування власних позицій. Судом апеляційної інстанції вимоги статей 128, 130 ЦПК України щодо судового виклику/повідомлення учасників процесу виконувались, порядок вручення судових повісток дотримувався, учасники справи правом на отримання/неотримання надісланих поштою судових повісток розпоряджалися на власний розсуд; додатково учасники справи повідомлялися документом в електронному вигляді «Судова повістка…», SMS-повідомлення «Судова повістка…»; підстав для подальшого відкладення розгляду справи не встановлено.

Керуючись ст.ст.367, 368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375, 381, 382, 383, 384, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2021 року в справі за позовом ОСОБА_2 до акціонерного товариства «УкрСиббанк», публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання договорів відступлення прав вимоги недійсними, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь держави доплату судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 5967 грн. 20 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 червня 2024 року.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді О.С.Комлева

Є.С.Сєвєрова