Справа № 724/2283/24
Провадження № 2/724/586/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2024 року Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Єфтеньєва О.Г.,

за участі секретаря судового засідання: Банарюк К.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в місті Хотин Чернівецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки нежитлового приміщення, що є у спільній частковій власності, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки нежитлового приміщення, що є у спільній частковій власності.

Представник позивача в обґрунтування позовної заяви зазначає, що 01 листопада 2021 року між Підприємством райспоживспілки Хотинське об`єднання громадського харчування та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі - продажу 50/100 частин будівлі, у відповідності до якого позивач купив нерухоме майно, а саме: 50/100 частин будівлі, об`єкта не житлової нерухомості АДРЕСА_1 , що складається із: кіоска 1-1, площею 15,70 кв.м., 1/2 частина навісу І, вартістю 104500,00 гривень. Саме 25 лютого 2007 року між Хотинським міським споживчим товариством та ОСОБА_2 було укладено договір кулівлі-продажу від 05 лютого 2007 року, згідно якого Хотинське міське споживче товариство передало у власність, а ОСОБА_2 прийняла у власність 50/100.,частин нежитлового приміщення, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

У відповідності до рішення Хотинської міської ради від 11 листопада 2009 року № 274/Г1 про присвоєння поштової адреси, було вирішено присвоїти частині нежитлового приміщення по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на правах приватної власності поштову адресу - АДРЕСА_1 на ОСОБА_2 .

В подальшому під час оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно, серія НОМЕР_1 , державним реєстратором Хотинського КР БТІ Антонюк Н.Л. було допущено технічну помилку в адресній частині нерухомого майна, а саме вказано АДРЕСА_2 , замість АДРЕСА_2 .

Згодом рішенням виконавчого комітету Хотинської міської ради від 14 липня 2021 року № 115/07 було вирішено в зв`язку із допущенням технічної помилки змінено поштову адресу житловому будинку та земельній ділянці по АДРЕСА_2 , який знаходиться у власності ОСОБА_2 на нову поштову адресу - АДРЕСА_3 .

Враховуючи в черговий раз допущену помилку, рішенням виконавчого комітету Хотинської міської ради № 572/43 від 12 вересня 2023 року було внесено зміни до рішення виконавчого комітету Хотинської міської ради № 115/07 від 14 липня 2021 року «Про присвоєння поштової адреси», а саме: п.1 викласти в наступній редакції «1. У зв`язку з допущенням технічної помилки змінити поштову адресу нежитловому приміщенню по АДРЕСА_2 , яке знаходиться у власності ОСОБА_2 на нову поштову адресу: АДРЕСА_1 з».

Таким чином, інша частина 50/100 нежитлового приміщення, що по АДРЕСА_2 , що належала ОСОБА_2 виведена в окремий цілий об`єкт нерухомості, якому було присвоєно окрему поштову адресу; АДРЕСА_1 .

Отже станом на теперішній час, ОСОБА_2 являється власником цілої частки (1) нежитлового приміщення, закінченого будівництвом, загальною площею 30.00 кв.м,. кіоск 1-2., 15.70 кв.м.. навіс І 14.30 кв.м., що по АДРЕСА_1 .

Отже враховуючи вищевикладене 22 листопада 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Державного реєстратора Хотинської міської ради із заявою з проханням внести зміни у праві власності належного йому об`єкта нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , зазначивши при цьому замість 50/100 частки цілу частку (1), оскільки інша частка 50/100, яка належить ОСОБА_2 була виведена у окремий цілий об`єкт (1).

Однак реєстратор не може встановити факт виділу майна в натурі і виникають суперечності між заявленими та зареєстрованими правами на нерухоме майно, при цьому рекомендовано встановити юридичний факт виділення 50/100 частин в цілу частку.

Таким чином, позивач фактично позбавлений можливості у позасудовому порядку виділити належне йому майно в розмірі 50/100 частин у цілу частку, незважаючи на те, що інша частина даного майна, власником якої являється ОСОБА_2 вже виведена у окремий цілий об`єкт.

Враховуючи вище викладене позивач просить суд виділити в натурі 50/100 ідеальної частки, нежитлової будівлі, що складається із: кіоску 1-1 площею 15,70 кв`м., 1/2 частини навісу І, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , як окремий об`єкт нерухомого майна, що становить собою цілу частку 1.

Ухвалою суду від 31.07.2024 року провадження у справі відкрито та вирішено здійснювати розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явився, але його представник ОСОБА_3 надав суду заяву в якій просив проводити судове засідання у його з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, але від неї до суду надійшла заява в якій вона позовні вимоги визнала повністю, просила розглядати справу у її відсутності.

Відповідно до п 1ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 01.11.2021 року Підприємство райспоживспілка Хотинське об`єднання громадського харчування та ОСОБА_1 , уклали договір купівлі продажу 50/100 частин будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з кіоск 1-1 площею 15,70 кв.м., 1/2 частина навісу І. Договір посвідчено нотаріально та зареєстрований в реєстрі № 586.

25.02.2007 року між Хотинським міським споживчим товариством та ОСОБА_2 укладено договір купівлі продажу на 50/100 нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з кіоск 1-2 площею 15,70 кв.м., 1/2 частина навісу І - 28,60 кв.м. Договір посвідчено нотаріально та зареєстрований в реєстрі № 415.

Рішенням виконавчого комітету Хотинської міської ради від 12.11.2009 року № 274/11 вирішено присвоїти нежитловому приміщені по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , на правах приватної власності поштову адресу: АДРЕСА_1 та оформлено право власності на нежитловому приміщені по АДРЕСА_1 .

Згідно довідки від 30.06.2021 року № 405 державним реєстратором було допущено технічну помилку в адресній частині нерухомого майна, а саме: АДРЕСА_2 , замість АДРЕСА_1 .

Рішенням від 14.07.2021 року № 115/07 вирішено змінити поштову адресу житловому будинку та земельній ділянці по АДРЕСА_2 , який знаходиться у власності ОСОБА_2 , на нову поштову адресу АДРЕСА_1 .

Згідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, будівля об`єкт житлової нерухомості 50/100 складається з кіоску 1-1 площею 15,70 кв.м., 1/2 частина навісу І, знаходиться у спільній частковій власності ОСОБА_1 інша частина 50/100 знаходиться у власності ОСОБА_2 .

Рішенням від 12.09.2023 року № 572/43 внесено змінити до рішення від 14.07.2021 року № 115/017, а саме: змінено поштову адресу житловому будинку та земельній ділянці по АДРЕСА_2 , який знаходиться у власності ОСОБА_2 на нову поштову адресу - АДРЕСА_3 .

Відповідно до витягу з державного реєстру речових прав нежитлове приміщення загальною площею 30 кв.м., кіоск 1-2, 15,70 кв.м., навіс І 14,30 кв.м., за адресою АДРЕСА_1 знаходиться у власності ОСОБА_2 .

Листом від 04.12.2023 року № 02-13-І-1930 повідомляється, що змінити державну реєстрацію розміру частик з 50/100 на цілу реєстратор не може у зв`язку із тим, що немає змоги встановити факт виділу майна в натурі і виникають суперечності між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно.

Згідно до листа від 18.07.2024 року № 168 КП «Хотинське бюро технічної інвентаризації Хотинської міської ради» вказує, що 50/100 частини нежитлової будівлі в АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 , та складається з кіоску 1-1 площею 15,70 кв.м., 1/2 частини навісу І, можливо рахувати окремим об`єктом нерухомого майна, так як інші 50/100 частин нежитлової будівлі за цією адресою: належать ОСОБА_2 , виведені в окремий об`єкт нерухомого майна з присвоєнням окремої поштової адреси: АДРЕСА_1 .

Згідно технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_4 , вбачається, що 50/100 частин нежитлової будівлі, яка належить ОСОБА_1 , складається з - кіоск літ. А, площею 15,7 кв.м., навіс літ. а, площею 14,3 кв.м.

Статтею 183 ЦК України встановлено, що печі подільні та неподільні. Подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).

Таким чином, спільна часткова власність є специфічною конструкцією оскільки, існує: (а) множинність суб`єктів. Для права власності характерна наявність одного суб`єкта, якому належить відповідне майно (наприклад, один будинок - один власник). Навпаки, спільна часткова власність завжди відзначається множинністю суб`єктів (наприклад, один будинок - два співвласники); (б) єдність об`єкта. Декільком учасникам спільної часткової власності завжди належить певна сукупність майна. Причому право спільної часткової власності може стосуватися як подільних/неподільних речей, так і майнових прав та обов`язків.

Частка в праві спільної часткової власності, що належить кожному з співвласників, виступає не як частина речі й не як право на частину речі, а як частина права на всю річ як єдине ціле. Тобто право спільної часткової власності поширюється на все спільне майно, а частка в праві спільної часткової власності не стосується частки майна.

Тлумачення частини другої статті 367 ЦК України свідчить, що поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку у спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється.

Аналіз статей 183, 358, 364 ЦК України дозволяє зробити висновок, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу нерухомого майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частку нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі.

У частині третій статті 12, частинах першій, п`ятій, шостій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин першої, другої статті 76, частини першої статті 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частина перша, третя статті 13 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року у справі № 445/442/16-ц (провадження № 61-13434св19) зроблено висновок, що «допустимим доказом про технічну можливість поділу в натурі об`єкту нерухомого майна є висновок експерта або уповноваженого суб`єкта господарювання саме щодо технічної можливості такого поділу». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 лютого 2022 року у справі № 495/6053/19 (провадження № 61-1694св21) вказано, що «кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі. Статтею 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен зі співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Отже, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації».

Отже, оскільки суд встановив, що 50/100 частини нежитлової будівлі в АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_1 , та складається з кіоск літ. А, площею 15,7 кв.м., навіс літ. а, площею 14,3 кв.м, можливо виділити в натурі, так як інші 50/100 частин нежитлової будівлі за цією адресою: належать ОСОБА_2 , виведені в окремий об`єкт нерухомого майна з присвоєнням окремої поштової адреси: АДРЕСА_1 , суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Крім того, відповідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі задоволення позову - на відповідача.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Позивач звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом ІІ груп, що підтверджується пенсійним посвідченням серія № НОМЕР_2 .

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно до п.1 ч.1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду: позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно договору купівлі продажу від 01.11.2021 року 50/100 частин будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , вартість становить 104 500 грн.

Таким чином з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

На підставі вище зазначеного та керуючись ст. 183 358 364 ЦК України, ст. 12, 13, 19, 76-89, 141, 265, 354 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки нежитлового приміщення, що є у спільній частковій власності задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в натурі 50/100 ідеальної частки нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: кіоск літ. А, площею 15,7 кв.м., навіс літ. а, площею 14,3 кв.м, із спільної часткової власності.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 06.11.2024 року.

Суддя: Олександр Георгійович ЄФТЕНЬЄВ