Провадження № 2-п/357/3/24
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення

15 лютого 2024 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючий суддя Цукуров В.П.,

секретар судового засідання Чайка О.В.,

за участю представника позивача адвоката Любченко Н.Ю., відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 у місті Біла Церква Київської області заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.05.2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В :

24.11.2023 року через канцелярію на адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.05.2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Заяву обґрунтовано тим, що відповідач фактично не проживав за місцем своєї реєстрації, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку із чим він був не обізнаний про розгляд даної справи, а також не отримував копію судового рішення, постановленого за наслідками її розгляду. Відповідач зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази отримання ним процесуальних документів із суду.

Про існування заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.05.2020 року відповідач дізнався лише після блокування його банківської картки, через що його представник 25.10.2023 року ознайомився із матеріалами даної цивільної справи.

Також відповідачем наголошено, що позивач під час пред`явлення позову не надав доказів наявності особливих обставин, що потребують додаткових витрат і належать до основних, які батьки несуть на утримання дитини за рахунок аліментів.

З огляду на викладене, заявник просив суд поновити строк для подачі заяви про перегляд заочного рішення, як такий, що пропущений з поважних причин, скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по даній справі та призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 14 ЦПК України, подана заява була зареєстрована в Єдиній автоматизованій системі документообігу Білоцерківського міськрайонного суду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.11.2023 року головуючим суддею по справі було визначено суддю Цукурова В.П. (а.с.75).

21.12.2023 року судове засідання було відкладено задля повторного виклику сторін (а.с. 84).

24.01.2024 року у судовому засіданні за ініціативою суду було оголошено перерву для надання можливості заявнику звернутися за правовою допомогою (а.с. 90).

24.01.2024 року до канцелярії суду після судового засідання заявником подано клопотання про долучення до матеріалів справи довідки про місце проживання від 11.01.2024 року (а.с. 94, 95).

15.02.2024 року у судовому засіданні відповідач вимоги заяви підтримав, просив її задовольнити. Надав пояснення, аналогічні за змістом викладеним у заяві. Зазначив, що він не отримував документів, які йому було направлено судом у даній справі. Хто саме їх отримував йому не відомо. Пояснив, що він не сплачував судовий збір у межах виконавчого провадження у даній справі, а хто це зробив йому також не відомо. Щодо наявних у нього доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення даної справи пояснень не надав.

15.02.2024 року у судовому засіданні представник позивача заперечувала проти доводів відповідача про перегляд заочного рішення, просила у задоволенні заяви відмовити. Пояснила, що в період розгляду судом даної справи вона, як адвокат позивача, неодноразово проводила перемовини з відповідачем з приводу врегулювання майнових та інших питань, що виникали між сторонами. Наполягала на тому, що відповідач знав про розгляд даної справи, що підтверджується наявними в ній рекомендованими поштовими повідомленнями. Рішення суду у справі він також отримав. Щодо аргументів відповідача про отримання судових повісток та рішення суду іншою особою звернула увагу суду на його пояснення про те, що до поштового відділення для з`ясування цих питань він не звертався. Квартира АДРЕСА_2 , належала батькам відповідача. Окрім того, у межах виконавчого провадження у даній справі відповідачем було сплачено судовий збір, докази про що наявні у матеріалах справи, а тому ним пропущено встановлені законом процесуальні строки. Також наголосила на тому, що доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення даної справи, відповідач суду не надав.

Всебічно проаналізувавши обставини даної справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді, аргументи сторін, керуючись законом, суд дійшов до висновку про те, що заяву про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

22.11.2019 року позивач ОСОБА_2 звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. При цьому у позовній заяві було зазначено наступну адресу проживання відповідача: АДРЕСА_3 (а.с. 1-5).

Згідно з відомостями Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ДМС України УДМС України в Київській області від 29.11.2019 року №13858, відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 30).

На надану Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ДМС України УДМС України в Київській області адреси реєстрації відповідача ОСОБА_1 та за вказаним в позовній заяві відомим місцем проживання останнього, 24.12.2019 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області поштовим відправленням було направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви (а.с.33, 34, 35).

У подальшому так само відповідачу було надіслано судові повістки, які, згідно з повідомленнями про вручення відповідних поштових відправлень, йому було вручено особисто (а.с. 44, 51).

У призначені судові засідання по даній справі відповідач ОСОБА_1 не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило.

12.05.2020 року заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області позов було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати, понесені позивачем на лікування та навчання дочки ОСОБА_3 , у розмірі 50% від фактично витрачених коштів, а саме 89681,70 гривень. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1261,20 гривень (а.с. 57-59).

Відповідно до наявного в матеріалах справи повідомлення про вручення поштового відправлення №272 копію указаного заочного рішення суду було вручено особисто відповідачу (а.с. 262).

Разом із цим, 24.09.2020 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області до Білоцерківського міського відділу ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було направлено на виконання виконавчий лист по даній справі для виконання в частині стягнення з відповідача судового збору на користь держави (а.с. 61, 63).

10.02.2022 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку надійшла постанова головного державного виконавця Відділу ДВС у місті Біла Церква Білоцерківського району Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Прохацького Р.О. про закінчення виконавчого провадження №63573583 з примусового виконання виконавчого листа №357/13144/19, виданого 24.09.2020 року про стягнення з ОСОБА_1 судового збору в сумі 1261,20 гривень в дохід держави, відповідно до п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження», тобто у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с. 64, 65).

Тобто, наявними у судовій справі документами підтверджується фактична обізнаність відповідача як із призначеними у даній справі судовими засіданнями, так і з постановленим за результатами її розгляду заочним судовим рішенням. Окрім цього, у матеріалах справи наявні докази фактичного часткового виконання відповідачем судового рішення, а саме - в частині стягнення з нього в дохід держави судового збору.

Доказів на спростування указаних обставин відповідачем суду не надано.

Надана відповідачем ОСОБА_1 довідка про місце проживання від 11.01.2024 року судом відхиляється, оскільки, як убачається із її змісту, вона складена без обстеження житла та опитування сусідів, а лише на підставі усної заяви власника, матері відповідача ОСОБА_4 (а.с. 95).

За правилами ч.3, ч.4 ст.284 ЦПК України учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Як убачається із рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідач отримав копію заочного рішення у даній справі 25.05.2020 року (а.с. 62). З заявою про перегляд заочного рішення він звернувся до суду 24.11.2023 року (а.с. 69), тобто через три з половиною роки.

Як убачається із заяви адвоката відповідача про ознайомлення з матеріалами справи від 16.10.2023 року, зі справою той був ознайомлений 30.10.2023 року (а.с. 67). Як вже зазначалося, з заявою про перегляд судового рішення відповідач звернувся до суду 24.11.2023 року (а.с. 69), тобто знов з пропуском встановленого законом двадцятиденного строку.

При цьому, з заявою про поновлення пропущеного строку він до суду не звернувся, доказів поважності причин пропуску встановленого законом строку суду не надав.

Разом з цим, перевірка документів, що посвідчують особу адресата (фізичну особу), особу, яка одержує поштове відправлення замість такого адресата, родинні зв`язки з адресатом, а також належне оформлення повідомлення про вручення поштового відправлення покладено на працівників поштового зв`язку. Добросовісне виконання працівниками «Укрпошти» своїх службових обов`язків у даному випадку презюмується.

Такий правовий висновок викладено у постанові КАС ВС від 30.11.2020 року у справі №806/1943/18.

Доказів неналежного виконання працівниками «Укрпошти» своїх обов`язків, або звернення до цього підприємства з окреслених питань, відповідач суду не надав.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у справі «Каракуця проти України» (заява №18986/06; пункт 57 рішення) Суд неодноразово визначав, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи (див. між іншого, Teuschler v. Germany, N 47636/99; Sukhorubchenko v. Russia, N 69315/01, § 48; Gurzhyy v. Ukraine, N 326/03.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у пункті 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» визначено, що сторони зобов`язані демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо їх, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання ("Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain" N 11681/85).

У відповідності до ч. 3 ст. 287 ЦПК України у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, підставами для перегляду заочного рішення є одночасно наявність доказів, що мають істотне значення для справи та відсутність відповідача в судовому засіданні з поважних причин.

З огляду на вищевикладене, твердження відповідача про поважність неявки останнього в судове засідання не знайшло свого підтвердження. Судом були вжиті всі заходи щодо належного його повідомлення про судові засідання по справі, проте останній в судове засідання не з`явився.

Також, в заяві про перегляд заочного рішення заявник не наводить посилань на докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, і які не досліджувались судом при розгляді справи у зв`язку із його неявкою.

Крім того, відповідачем порушено встановлений процесуальним законом строк подання заяви про перегляд заочного рішення.

Аналізуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що справу було розглянуто у відсутності заявника на підставі наявних у справі доказів.

Варто зазначити, що право на справедливий розгляд судом, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ч.3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення, та у такому випадку згідно ч.4 цієї статті у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ураховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 284, 287, 288, 353 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12.05.2020 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили негайно після її проголошення.

Суддя В. П. Цукуров