ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1446/24 Справа № 703/416/22 Категорія: 305020000Головуючий по 1 інстанції Биченко І.Я. Доповідач в апеляційній інстанції Гончар Н.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Сіренка Ю.В., Фетісової Т.Л.

секретар Любченко Т.М.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ;

представник позивача адвокат Геріх Наталія Анатоліївна;

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал»;

треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович;

особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_2 ;

представник особи, яка подала апеляційну скаргу адвокат Федяєв Сергій Володимирович

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Федяєва Сергія Володимировича на заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Недоступ Дмитро Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що приватним виконавцем виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. відкрито виконавче провадження про стягнення з неї на користь ТОВ «Фінансова компанія «КредитКапітал» заборгованості за кредитним договором № 1266049 від 03 січня 2020 року. Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису №30990 вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 18 692 грн. 33 коп.

Приватний нотаріус при винесенні виконавчого напису не переконався у безспірності заборгованості. Також позивач вважає протиправним вчинення виконавчого напису за кредитним договором, що не посвідчений нотаріально, оскільки Постанова КМУ від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнана незаконною та нечинною за постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Крім того, вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, так як нотаріусом порушено положення статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджену наказом Міністра юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5.

ОСОБА_1 просила визнати виконавчий напис вчинений 07 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. та зареєстрований в реєстрі № 30990 про стягнення з неї заборгованості таким, що не підлягає виконанню.

Заочним рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2022 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, вчинений 07 травня 2021 року та зареєстрований в реєстрі за № 30990 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 18 692 грн. 33 коп. за кредитним договором № 1266049 від 03 січня 2020 року.

Стягнуто з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 488 грн. 60 коп.

Зазначено, що заходи забезпечення позову вжиті відповідно до ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 08 лютого 2022 року у виді зупинення стягнення по виконавчому провадженні № 67799997 відкритому 07 грудня 2021 року на підставі виконавчого напису від 07 травня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 30990 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що станом на дату вчинення оспорюваного виконавчого напису редакція Переліку документів за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 передбачала можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Суду не надано доказів, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи дотримано кредитором (стягувачем) строки звернення за вчиненням виконавчого напису.

Крім того, суд дійшов висновку, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив ЗУ «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Федяєв С.В. зазначив, що ОСОБА_2 не був стороною у справі, однак рішення суду прямо вплинуло на його майнові права та обов`язки.

Вказано, що 01 липня 2022 року між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Компанія Фінанс» укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого всі права та обов`язки за договором, на підставі якого було вчинено оскаржуваний виконавчий напис перейшли до ТОВ «Компанія Фінанс».

01 липня 2022 року між ТОВ «Компанія Фінанс» та ОСОБА_2 було укладено Договір № 01/07 відповідно до якого всі права та обов`язки за вищевказаним договором, на підставі якого було вчинено оскаржуваний виконавчий документ перейшли до ОСОБА_2 .

Отже з 01 липня 2022 року належним кредитором за кредитним договором № 1266049 від 03 січня 2020 року є саме ОСОБА_2 , саме він має право вимоги до ОСОБА_1 та є належним відповідачем у справі. Вважає, що пред`явлення ОСОБА_1 позову до неналежного відповідача є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Тому, апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду підлягає скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони в судове засідання не з`явились будучи належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис за реєстровим № 30990 про стягнення з ОСОБА_1 4 377 грн. 50 коп. заборгованості за кредитним договором №1266049 від 03 січня 2020 року укладеного з ТОВ «Мілоан» правонаступником усіх прав і обов`язків якого, згідно договору відступлення прав вимоги №61-МЛ від 03 січня 2020 року є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 4 377 грн. 50 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками в розмірі 12 384 грн. 83 коп., заборгованості за нарахованою комісією в розмірі 1 000 грн. Строк, за який проводиться стягнення здійснюється за період з 09 лютого 2021 року по 06 травня 2021 року.

14 липня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулася до приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області із заявою про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 18 692 грн. 33 коп.

На виконання вказаного напису постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Недоступом Д.М. від 07 грудня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 67799997 (а.с. 29).

Постановою приватного виконавця від 29 грудня 2021 року по виконавчому провадженню №67799997 звернуто стягнення на доходи боржника (а.с. 30).

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»).

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно статті 87 Закону України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Частиною першою статті 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Відповідно до Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.

Виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача.

Для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому вищевказаною постановою КМУ.

Згідно з пунктом 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно із пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (яким було доповнено Перелік постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, здійснюється за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема і у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

З наведеного вбачається, що на час вчинення оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса 07 травня 2021 року у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів могло проводитись стягнення заборгованості лише за нотаріально посвідченими договорами, оригінали яких повинні були надаватись нотаріусу.

Колегія суддів погоджується з висновками районного суду про те, що матеріали справи не містять доказів, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі та чи дотримано кредитором (стягувачем) строки звернення за вчиненням виконавчого напису. Не встановлено також і факт отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність вказаної заборгованості, відомості про вручення такої вимоги позивачу.

У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено: «вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.».

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Відповідно до статті 88 Закону України визначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Водночас порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Такі висновки містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження 14-706цс19).

Перевіряючи законність та обґрунтованість мотивів судового рішення, колегія суддів повністю погоджується з висновками районного суду про те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису 07 травня 2021 року не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми ЗУ «Про нотаріат» та Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню ОСОБА_2 вказав на ту обставину, що внаслідок укладення 01 липня 2022 року договорів про відступлення права вимоги між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Компані Фінанс», та між ТОВ «Компані Фінанс» та ОСОБА_2 , саме він на даний час наділений правом вимоги до ОСОБА_1 та є належним відповідачем у справі колегією суддів визнається як таке, що дає підстави вважати, що оскаржуваним рішенням можуть бути порушені права та інтереси ОСОБА_2 , як сторони яка не брала участі у справі і дає їй підстави для оскарження такого рішення.

Однак, виконавчий напис нотаріуса вчинений 07 травня 2021 року, ще до переходу права вимоги до апелянта, тому його посилання на неправильність визначення сторони відповідача у справі не може бути підставою для скасування рішення суду. Крім того, такий виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог законодавства та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що є безумовною підставою для задоволення вимог позивача ОСОБА_1 .

Інших обґрунтованих доводів незаконності рішення суду апеляційна скарга не містить.

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Федяєва Сергія Володимировича залишити без задоволення.

Заочне рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 30 вересня 2024 року.

Судді