ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження № 22-ц/821/1712/24Головуючий по 1 інстанції
Справа № 712/6486/24 Категорія: 305010000 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів :

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

особа, яка подала апеляційну скаргу - ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення моральної шкоди.

Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначала, що вона отримує пенсію по втраті годувальника, як інвалід 2 групи з дитинства після смерті свого батька ОСОБА_2 .

12.03.2023 ОСОБА_1 звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про підготовку та надання до ГУПФ України в Черкаській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 з обов`язковим зазначенням відомостей про розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023, однак через неотримання відповіді, вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, вона звернулась за захистом власних прав до суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.07.2023 у справі № 580/3668/23, яке постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2024 залишено без змін, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нескладання та ненаправлення оновлених довідок про грошове забезпечення ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області станом на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2021, з 01.02.2022 та з 01.02.2023 для перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати ОСОБА_1 і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нові довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2021, з 01.02.2022 та з 01.02.2023 для перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Позивачка зазначає, що такими діями відповідача їй була завдана моральна шкода, яка полягає у стражданні та приниженні, яких вона зазнала внаслідок протиправних дій, а саме: стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривалу невизначеність, інші негативні переживання. Порушення її прав з боку відповідача викликало у неї негативні емоції, внаслідок чого було погане самопочуття, пригнічений настрій, що є підставою для стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 30000 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.09.2024 позов задоволено частково.

Стягнуто з ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1 суму моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Здійснено розподіл судових витрат.

Мотивуючи прийняте судове рішення, суд першої інстанції зазначив, що оскільки позивачка була обмежена у можливості розпорядитись належною їй пенсійною виплатою у повному обсязі, дана ситуація мала психотравмуючий характер, у зв`язку із чим позивачці було завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних втратах і стражданнях внаслідок обмеження її соціальних прав, чим були порушені нормальні життєві зв`язки, оскільки для поновлення своїх прав позивачка змушена була звертатись до суду.

Разом з тим, суд дійшов висновку, що заявлений позивачкою розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 30 000 грн є значно завищеним та не в повній мірі відповідає характеру та обсягу моральних страждань, яких зазнала позивачка, суті спірних правовідносин та засадам розумності, виваженості та справедливості.

При цьому, суд виходив з того, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її необґрунтованого збагачення. Відтак, з огляду на фактичні обставини справи, суд, з урахуванням принципу розумності та справедливості, а також принципу пропорційності вважав, що позовні вимоги підлягають до задоволення в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Не погоджуючись з рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 26.09.2024 в частині розміру суми задоволених позовних вимог, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального права, просила вказане рішення змінити, збільшивши суму відшкодування моральної шкоди з 1000,00 грн до 5000,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що судовим рішенням визнано протиправною бездіяльність відповідача. Невидача належної довідки позбавило позивачку можливості здійснити перерахунок пенсії, а тому протягом тривалого часу це впливало на економічну та купівельну спроможність скаржниці.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК України).

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна позову становить 30000 грн та не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів доходить таких висновків.

Із матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є інвалідом ІІ групи з дитинства. Вид пенсії: у разі втрати годувальника.

У зв`язку з набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020 у справі № 826/6453/18, ОСОБА_1 подано заяву до ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якій просила підготувати оновлену довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії станом на 01.01.2021, 01.01.2022 та 01.01.2023, однак через неотримання відповіді, вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернулась за захистом власних прав до суду.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 12.07.2023 у справі № 580/3668/23, яке постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.05.2024 залишено без змін, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо нескладання та ненаправлення оновлених довідок про грошове забезпечення ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області станом на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2021, з 01.02.2022 та з 01.02.2023 для перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_1 підготувати ОСОБА_1 і надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області нові довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_2 станом на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023, із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри посадового окладу та окладу за військове звання, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2021, на 01.01.2022 та на 01.01.2023, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017, а також процентної надбавки за вислугу років, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення перерахунку основного розміру його пенсії з 01.02.2021, з 01.02.2022 та з 01.02.2023 для перерахунку пенсії ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Положеннями ч. 1 ст. 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно з ч. 1 ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Судом апеляційної інстанції враховано висновок, викладений в п. 5.9 та п. 5.10 Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 920/715/17, в якому зазначено, що статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України.

Причинний зв`язок як обов`язковий елемент відповідальності за заподіяні збитки полягає в тому, що шкода повинна бути об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, отже, доведенню підлягає факт того, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки.

В аспекті розміру визначеної суми відшкодування, колегія суддів зауважує, що гроші виступають еквівалентом завданої моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та справедливої сатисфакції потерпілому. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа.

Таким чином розмір відшкодування моральної шкоди не є сталою величиною, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.

Цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.

У практиці Європейського Суду з прав людини порушення державою прав людини, що завдають психологічних страждань, розчарувань та незручностей зокрема через порушення принципу належного врядування, кваліфікуються як такі, що завдають моральної шкоди (див. наприклад, Рисовський проти України, № 29979, п. 86, 89, від 20 жовтня 2011, Антоненков та інші проти України, № 14183/02, п. 71, 22 листопада 2005).

Таким чином, психологічне напруження, розчарування та незручності, що виникли внаслідок порушення органом держави чи місцевого самоврядування прав людини, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчить про заподіяння їй моральної шкоди.

Виходячи із загальних засад доказування, у справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органами державної влади та органами місцевого самоврядування, позивач повинен довести, які саме дії (рішення, бездіяльність) спричинили страждання чи приниження, яку саме шкоду вони заподіяли і який її розмір.

При цьому слід виходити з презумпції, що порушення прав людини з боку суб`єктів владних повноважень прямо суперечить їх головним конституційним обов`язкам і завжди викликає у людини негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставин справи, повинен встановити чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин, підставами для відшкодування моральної шкоди та надав належну правову оцінку обставинам завдання моральної шкоди позивачу, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Оцінюючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд бере до уваги доводи позивачки щодо характеру завданої моральної шкоди та форм її прояву, та доходить висновку, що негативні емоції, яких позивачка зазнала внаслідок протиправної бездіяльності відповідача, не мали значного впливу на умови її життя, не призвели до тяжких вимушених змін у її житті, доказів зворотнього матеріали справи не містять.

Водночас, суд враховує протиправну бездіяльність відповідача, що свідчить про небажання останнього виконати вимоги закону.

З огляду на вказані обставини, апеляційний суд зазначає, що суд першої інстанції дійшов мотивованих висновків, вважаючи справедливою компенсацією моральних страждань суму 1000,00 грн. Підстав для зміни вказаної суми, шляхом її збільшення, колегія суддів не вбачає і скаржницею не наведено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 вересня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 про відшкодування моральної шкоди, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і підлягає касаційному оскарженню в порядку і строках, визначених ЦПК України.

Судді: Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова