УХВАЛА

02 жовтня 2024 року

м. Київ

справа № 175/2756/21

провадження № 61-11769 во 24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Пророка В. В., перевіривши заяву Дніпропетровської обласної прокуратури про перегляд за виключними обставинами ухвали Верховного Суду від 07 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку,

ВСТАНОВИВ:

1. У липні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом у якому просила визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 7,5542 га, кадастровий номер :01:013:0005, яка розташована на території Миколаївської (колишньої Горьківської) сільської ради Дніпропетровської області.

2. Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області рішенням від 18 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2023 року, позов задовольнив. Визнав за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 7,5542 га, кадастровий номер :01:013:0005, яка розташована на території Миколаївської (колишньої Горьківської) сільської ради Дніпропетровської області.

3. Верховний Суд ухвалою від 07 серпня 2023 року відмовив у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 травня 2023 року, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі.

4. У серпні 2023 року до Верховного Суду надійшла заяву Дніпропетровської обласної прокуратури про перегляд за виключними обставинами вказаної ухвали Верховного Суду від 07 серпня 2023 року, на підставі пункту 1 частини третьої статті 423 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у зв`язку із прийняттям Конституційним Судом України рішення від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023.

5. Оскільки заява подана з пропуском строку для її подання, заявник у заяві порушив питання про поновлення такого строку.

6. Обґрунтовуючи підстави для поновлення строку заявник вказував на те, що рішення Конституційного Суду України, яке стало підставою для звернення із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» 12 січня 2024 року.

7. Крім цього вказував, що резолютивною частиною рішення Конституційного Суду України встановлено, що пункти 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України, утрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

8. Також вказаним рішенням зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, установлене пунктами 1, 5 частини шостої статті 19 ЦПК України, у відповідність до Конституції України та цього рішення, яке відбулося з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах», що набрав чинності 19 липня 2024 року.

9. Саме з цього часу, на думку заявника, у нього виникли підстави для звернення із цією заявою.

10. Верховний Суд визнавши наведені Дніпропетровською обласної прокуратурою підстави для поновлення строку неповажними ухвалою від 26 серпня 2024 року залишив заяву Дніпропетровської обласної прокуратури без руху та надав строк для усунення недоліків, а саме для подання суду нової заяви про поновлення строку для звернення із заявою про перегляд за виключними обставинами ухвали Верховного Суду від 07 серпня 2023 року у справі № 175/2756/21 та надання доказів поважності причин його пропуску.

11. На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 26 серпня 2024 року скаржником надіслано до Верховного Суду нову заяву про поновлення строку.

12. В новій заяві про поновлення строку для звернення із заявою про перегляд за виключними обставинами ухвали Верховного Суду від 07 серпня 2023 року Дніпропетровська обласна прокуратура в доповнення до підстав для такого поновлення викладених у первісній заяві вказує на те, що після опублікування відповідного рішення Конституційного Суду України автоматично не з`явилося підстав для звернення із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, оскільки Конституційним Судом України визнано конституційним такий інститут як «малозначні справи» проте не визначено домірної межі розподілу між малозначними і немалозначними справами, а лише констатовано, що наявні критерії підлягають перегляду Верховною Радою України.

13. За таких обставин, на думку заявника, звернення до суду із заявами про перегляд судових рішень за виключними обставинами на підставі визнання неконституційним пункту 1 частини шостої статті 19 ЦПК України протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023, до внесення Верховною Радою України відповідних змін до ЦПК України було б передчасним, оскільки неможливо було встановити чи буде підпадати справа № 175/2756/21 під критерій малозначності після внесення відповідних змін.

14. І лише з прийняттям Закону України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України та Кодексу адміністративного судочинства України щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах», що набрав чинності 19 липня 2024 року, яким внесено зміни до ЦПК України та, зокрема, визначено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб стало можливим встановити неправомірність віднесення справи № 175/2756/21 до малозначних.

15. Верховний Суд вважає наведені заявником підстави для поновлення строку неповажними з огляду на таке.

16. Пунктом 1 статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) передбачено, що кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

17. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого є джерелом права, відповідно до стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

18. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, ЄСПЛ в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

19. ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06).

20. Крім цього, поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зі спливом значного проміжку часу, є порушенням принципу юридичної визначеності та «права на суд», гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції (рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України», заява № 3236/03).

21. Таким чином, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції щодо справедливого судового розгляду.

22. Статтею 120 ЦПК України, який, зокрема, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства, встановлено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

23. Строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати (стаття 122 ЦПК України).

24. Частиною першою статті 126 ЦПК України також встановлено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

25. Отже, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінувати учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій, а також обчислюються, як роками, місяцями і днями, так і можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

26. Пунктом 1 частини третьої статті 423 ЦПК України встановлено, що підставою для перегляду судових рішень у зв`язку з виключними обставинами є встановлена Конституційним Судом України неконституційність (конституційність) закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого (не застосованого) судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

27. Заяву про перегляд судового рішення за виключними обставинами з підстави визначеної пунктом 1 частини третьої статті 423 цього Кодексу може бути подано учасниками справи протягом тридцяти днів з дня офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України (пункт 4 частини першої статті 424 ЦПК України).

28. За змістом статті 426 ЦПК України у разі пропуску строку на подання заяви про перегляд судових рішень у зв`язку з виключними обставинами такий строк може бути поновлений за наявності поважних підстав для його пропуску.

29. Враховуючи, що положення пункту 4 частини першої статті 424 ЦПК України є чітким та не підлягає розширеному тлумаченню, та пов`язує початок перебігу строку для звернення із відповідною заявою виключно з днем офіційного оприлюднення відповідного рішення Конституційного Суду України та враховуючи те, що прокурори є фахівцями у сфері права, процесуальна бездіяльність Дніпропетровської обласної прокуратури, яка призвела до звернення із заявою про перегляд судових рішень у зв`язку з виключними обставинами поза межами строків, встановлених ЦПК України, не свідчить про поважність причин пропуску такого строку та вказує на відсутність підстав для поновлення заявнику строку на перегляд судового рішення за виключними обставинами.

30. При цьому заявником не наведено жодних інших обставин, які, підтвердженні відповідними доказами, пропуску строку внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

31. Відповідно до частини третьої статті 427 ЦПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 426 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

32. Частиною третьою статті 185 ЦПК України передбачено, що якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

33. Враховуючи наведене, з огляду на те, що Дніпропетровською обласною прокуратурою не виконано вимог ухвали Верховного Суду від 26 серпня 2024 року про залишення її касаційної скарги без руху, тобто не подано до Верховного Суду заяви з наведеними в ній іншими (поважними) підставами для поновлення строку для перегляду за виключними обставинами ухвали Верховного Суду від 07 серпня 2023 року у справі № 175/2756/21, необхідно застосувати роз`яснений скаржнику у вказаній ухвалі Верховного Суду правовий наслідок невиконання прокуратурою вимог цієї ухвали, а саме - вважати її касаційну скаргу неподаною та повернути її.

Керуючись статтями 2, 185, 260, 423, 424 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

1. Заяву Дніпропетровської обласної прокуратури про перегляд за виключними обставинами ухвали Верховного Суду від 07 серпня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради про визнання права власності на земельну ділянку вважати неподаною та повернути заявнику.

2. Копію ухвали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ В. В. Пророк

/підпис/