Ухвала

15 квітня 2024 року

м. Київ

справа № 295/16844/23

провадження № 61-4369ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Карпенко С. О., розглянувши касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 15 грудня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про захист порушених цивільних прав та інтересів і відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

21 березня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційні скарги на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 15 грудня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року, повний текст якої складено 1 березня 2024 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 392 ЦПК Україниу касаційній скарзі повинно бути зазначено повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає касаційну скаргу, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адреса електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Проте касаційні скарги ОСОБА_1 не містять відповідних відомостей щодо наявності або відсутності електронного кабінету.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У разі подання касаційної скарги на судове рішення, зазначене у пунктах 2 і 3 частини першої статті 389 цього Кодексу, в касаційній скарзі зазначається обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення (рішень)

(пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України).

Проте касаційні скарги ОСОБА_1 не відповідають зазначеним вимогам закону; заявник не обґрунтовує того, в чому полягає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 6 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено клопотання особи, яка подає скаргу.

Зі змісту касаційної скарги від 21 березня 2024 року, яка зареєстрована у Верховному Суді 26 березня 2024 року за вх. № 10288/0/220-24, вбачається, що ОСОБА_1 просить:

- прийняти касаційну скаргу на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 15 грудня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року;

- скасувати ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 15 грудня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року і змінити судові рішення, не передаючи позовну заяву на новий розгляд.

Зі змісту касаційної скарги від 21 березня 2024 року, яка зареєстрована у Верховному Суді 26 березня 2024 року за вх. № 10293/0/220-24, вбачається, що ОСОБА_1 просить:

- прийняти касаційну скаргу на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 15 грудня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року;

- встановити юрисдикцію її позовної заяви.

Касаційні скарги ОСОБА_1 подані на одні й ті самі судові рішення судів попередніх інстанцій у справі, відрізняються між собою тільки змістом викладених ОСОБА_1 вимог

Чинний ЦПК України не передбачає розгляд двох касаційних скарг від однієї особи на одні і ті самі судові рішення.

Суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті (стаття 409 ЦПК України).

Отже, з огляду на приписи статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції не визначає «юрисдикцію позовної заяви».

Тому, ОСОБА_1 необхідно уточнити касаційну скаргу, яка містить клопотання про встановлення юрисдикції позовної заяви, викласти її вимоги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статті 409 ЦПК України.

За таких обставин заявнику необхідно подати до Верховного Суду одну виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, та надати копії цієї скарги відповідно до кількості учасників справи.

Враховуючи, що ОСОБА_1 в силу закону звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», суд не вирішує відповідне клопотання заявника з помилково зазначеної підстави (пункт 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір»).

Оскільки касаційні скарги оформлені з порушенням вимог, встановлених статтею 392 ЦПК України, вони відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України залишаються без руху.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 15 грудня 2023 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року залишити без руху.

Надати заявнику десять днів з дня вручення цієї ухвали для усунення зазначених недоліків.

У разі невиконання у встановлений судом строк вимог цієї ухвали скарга вважатиметься неподаною і підлягатиме поверненню заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С. О. Карпенко