УХВАЛА

03 червня 2024 року

м. Київ

справа № 761/30451/20

провадження № 61-18176сво23

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача - Синельникова Є. В.,

суддів: Грушицького А. І., Гулька Б. І., Крата В. І., Луспеника Д. Д.,

Фаловської І. М., Червинської М. Є.,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 травня 2023 року у складі судді Саадулаєва А. І. та постанову Київського апеляційного суду у складі колегії суддів: Яворського М. А., Кашперської Т. Ц., Фінагеєва В. О., від 22 листопада 2023 року, у справі за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2020 року акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»

в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області (далі - АТ «Ощадбанк», банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Свої вимоги АТ «Ощадбанк» мотивувало тим, що 07 жовтня 2008 року між банком і ОСОБА_2 укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 2739, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 534 100, 00 грн зі сплатою 20,5 % річних та кінцевим строком повернення до 07 жовтня 2018 року.

З метою забезпечення належного виконання позичальником умов кредитного договору, 07 жовтня 2008 року між позивачем і ОСОБА_1 укладено іпотечний договір № 6432, за умовами якого іпотекодавець як майновий поручитель боржника передав, а банк прийняв в іпотеку в порядку і на умовах, визначених іпотечним договором, спірну квартиру, яка належить іпотекодавцю на праві власності.

У зв`язку з невиконанням умов кредитного договору у ОСОБА_2 виникла заборгованість за кредитним договором, яка заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 грудня 2015 року у справі № 363/3912/15, залишеним без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 30 листопада 2017 року та постановою Верховного Суду від 05 березня 2018 року, стягнута з ОСОБА_2 на користь банку.

АТ «Ощадбанк» зазначало, що у Вишгородському районному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № 50950956 про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 802 693, 06 грн.

Оскільки заборгованість за рішенням суду не погашена, банк, з урахуванням заяв про збільшення та зменшення позовних вимог, просив:

? звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 07 жовтня 2008 року № 6432, укладеним між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПрАТ «Ощадбанк», і ОСОБА_1 , що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковбасинською C. B. та зареєстрований в реєстрі за № 5326, а саме - на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 54,70 кв. м, житловою площею 31,60 кв. м, зі всіма об`єктами, функціонально пов`язаними з вказаним нерухомим майном, що знаходиться на АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_1 , у рахунок погашення заборгованості за договором відновлювальної кредитної лінії від 07 жовтня 2008 року № 2739, укладеним з ОСОБА_2 , у розмірі 990 122, 60 грн, в тому числі: 465 651, 35 грн - заборгованість за кредитом; 211 108, 33 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 120 530, 26 грн - пеня; 97 321,13 грн - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом; 40 622, 03 грн - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за процентами за користування кредитом; 41 946, 89 грн - 3 % річних від прострочених сум за кредитом; 12 942, 61 грн - 3 % річних від прострочених сум заборгованості за процентами за користування кредитом;

- встановити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу на електронному аукціоні відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням норм Закону України «Про іпотеку» за ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 29 травня 2023 року позов АТ «Державний ощадний банк України» задоволено.

Звернуто стягнення на майно, передане в іпотеку відповідно до іпотечного договору від 07 жовтня 2008 року № 6432, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковбасинською С. В., зареєстрованого в реєстрі за № 5325, а саме двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 , зі всіма об`єктами, функціонально пов`язаними з цим нерухомим майном, розташовану за адресою:

АДРЕСА_2 , що на підставі договору купівлі-продажу від 02 жовтня 2003 року належить ОСОБА_1 , на користь АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» в рахунок погашення заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії від 07 жовтня 2008 року № 2739, укладеним з ОСОБА_2 , у розмірі 991 926, 61 грн, в тому числі: 465 651, 35 грн - заборгованість за кредитом; 212 912, 34 грн - заборгованість за процентами за користування кредитом; 120 530, 26 грн - пеня; 97 321, 13 грн - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за кредитом; 40 622, 03 грн - інфляційні втрати від прострочених сум заборгованості за процентами за користування кредитом; 41 946, 89 грн -

3 % річних від прострочених сум за кредитом; 12 942, 61 грн - 3 % річних від прострочених сум заборгованості за процентами за користування кредитом.

Встановлено спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його реалізації на електронному аукціоні відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням Закону України «Про іпотеку» за ціною, що має бути визначена на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позичальник порушив умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість. Станом на час розгляду справи заборгованість за кредитним договором не погашена, іпотека не припинена, тому АТ «Ощадбанк» вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 травня 2023 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивач зменшив розмір заборгованості за процентами за користування кредитом на 3 599, 11 грн, які були утримані державним виконавцем при здійсненні виконавчого провадження щодо позичальника ОСОБА_2 . Водночас, доказів виконання вказаних зобов`язань у більшому розмірі ні відповідачем ОСОБА_1 , ні позичальником ОСОБА_2 суду подано не було. Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду, ОСОБА_1 просить скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року й ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

При відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції визначив, що підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції заявник зазначив неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 127/8068/16, від 29 вересня 2020 року у справі № 757/13243/17 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2024 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції. 22 лютого 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 10 квітня 2024 року справу № 761/30451/20призначено до розгляду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 травня 2024 року справу передано на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Заявник вказує, що 10 грудня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області ухвалив заочне рішення, яким стягнув з ОСОБА_2 на користь банку борг за кредитним договором у розмірі 802 693, 06 грн, тобто цим рішенням був зафіксований розмір заборгованості за кредитним договором. Рішення суду перебуває на виконанні ВП (№ 50950956), і з ОСОБА_2 стягується заборгованість шляхом утримання коштів з пенсії та зарплати в рахунок погашення заборгованості. Тобто на час звернення з цим позовом заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором була меншою, ніж зазначена в заочному рішенні, однак, уточнивши позовні вимоги, банк просив стягнути суму ще більшу, ніж встановлена у рішенні суду, що є недопустимо, проте суди на це не звернули уваги та не встановили розмір дійсної заборгованості за кредитним договором на час звернення банку з цим позовом.

Також позивач ще у 2014 році вже звертався до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на цей предмет іпотеки, однак постановою Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі № 761/4676/14 у задоволенні позову було відмовлено.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважав, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у зв`язку з необхідністю відступлення від висновків щодо застосування норм права (частини другої статті 625 ЦК України, з урахуванням положень статей 1, 3, 7, 33 Закону України «Про іпотеку») у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 727/7578/16-ц.

Передаючи справу на розгляд об`єднаної палати, колегія суддів виходила з наступного.

За змістом статей 525 та 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша

статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинне законодавство передбачає право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Суди встановили, що у зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору банк скористався наданим йому правом на дострокове повернення заборгованості за кредитним договором. Вишгородський районний суд Київської області заочним рішенням від 10 грудня 2015 року у справі № 363/3912/15-ц стягнув з ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 802 693, 06 грн.

У справі № 363/3912/15-ц було встановлено невиконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором у розмірі 802 693, 06 грн, у тому числі загальна сума непростроченого кредиту - 238 696, 75 грн, загальна сума простроченого кредиту - 226 954, 60 грн та заборгованість за процентами -

216 511, 45 грн, заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом - 55 463, 28 грн та пенею за несвоєчасне погашення кредиту - 65 066, 98 грн.

Рішення суду у справі № 363/3912/15-ц перебуває на виконанні (ВП № 50950956).

У цій справі суд визначив розмір заборгованості за кредитом у сумі 991 926,61 грн, у тому числі із: 465 651,35 грн - загальна сума заборгованості за кредитом; 212 912,34 грн - загальна сума заборгованості за процентами; 120 530,26 грн - пеня; 97 321,13 грн - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом; 40 622,03 грн - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за процентами за користування кредитом; 41 946,89 грн - загальна сума 3 % річних від прострочених сум за кредитом; 12 942,61 грн - загальна сума 3 % річних від прострочених сум заборгованості за процентами за користування кредитом.

Ураховуючи, що за правилом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що іпотекою забезпечені всі вимоги кредитора в тому числі і передбачені частиною другою статті 625 ЦК України.

Проте у постанові від 04 серпня 2021 року у справі № 727/7578/16-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Верховного Суду виклала інші висновки в подібній справі, зокрема, вирішуючи правове питання, чи забезпечуються іпотекою вимоги кредитора про стягнення встановленого індексу інфляції та 3 % річних, нарахованих за правилами статті 625 ЦК України, Верховний Суд враховував умови та правила укладеного між сторонами іпотечного договору. У цьому висновку визначальним є зміст та умови іпотечного договору, в якому сторони дійшли домовленості про перелік вимог кредитора, виконання яких забезпечується встановленою іпотекою.

Отже, Верховний Суд у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду вважав за необхідне відступити від вказаного висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у зазначеній постанові Верховного Суду.

У частині другій статті 403 ЦПК України визначено, що суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів або палати, передає справу на розгляд об`єднаної палати, якщо ця колегія або палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів з іншої палати або у складі іншої палати чи об`єднаної палати.

Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у державі. Єдність у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.

Ухвалення протилежних чи суперечливих судових рішень, особливо судом вищої інстанції, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріпленого в пункті 1 статті 6 Конвенції.

З урахуванням мотивів, наведених Верховним Судом у складі колегії Другої судової палати Касаційного цивільного суду, справа підлягає прийняттю до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

З огляду на вказане справа розглядатиметься Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами та без проведення судового засідання (у письмовому провадженні).

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною першою статті 402, частиною першою статті 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Прийняти до розгляду справу № 761/30451/20 за позовом акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Головного управління по м. Києву та Київській області до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 29 травня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 22 листопада 2023 року.

Призначити справу № 761/30451/20 до розгляду Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Є. В. Синельников

Судді: А. І. Грушицький

Б. І. Гулько

В. І. Крат

Д. Д. Луспеник

І. М. Фаловська

М. Є. Червинська