Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5187/23 Головуючий у 1-й інст. Большакова Т. Б.
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Коломієць О.С.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №274/5187/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою через адвоката Гуменюка Олександра Володимировича,

на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2023 року, яке ухвалене під головуванням судді Большакової Т.Б. у м. Бердичеві,

в с т а н о в и в:

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» (далі - ТзОВ «ФК «Паріс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути з відповідача заборгованість у сумі 90 571,08 грн, яка складається із: тіла кредиту - 42 133,06 грн; процентів -13 003,65 грн; комісії - 30 769,20 грн; пені - 70 грн; трьох процентів річних за користування грошовими коштами з 28 жовтня 2021 року по 23 лютого 2022 року - 840,92 грн; інфляційних втрат за 28 жовтня 2021 року по 23 лютого 2022 року - 3 754,25 грн.

Вимоги обґрунтовані тим, що 13 вересня 2019 року між Акціонерним товариством «РВС Банк» та ОСОБА_1 підписано заяву-договір №0039765 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті банку. Відповідач із умовами договору ознайомилася, беззастережно приєдналася до нього та зобов`язалася самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситися до договору. Відповідачу наданий споживчий кредит у сумі 51 282,05 грн шляхом перерахування на її картковий рахунок на строк 24 місяці, з процентною ставкою 18% річних, разовою комісією при видачі кредиту 2,5% від суми наданого кредиту, щомісячною комісією за супроводження кредиту - 3% від суми наданого кредиту. У день підписання заяви-договору відповідач отримала картку, на яку зараховано грошові кошти в сумі 51 282,05 грн. Між АТ «РВС Банк» та ТзОВ «ФК «Паріс» 28 жовтня 2021 року укладений договір про відступлення прав вимоги №28/10/2021-1, за умовами якого АТ «РВС Банк» відступило ТзОВ «ФК «Паріс» право вимоги, в тому числі за заявою-договором від 13 вересня 2021 року №0039765. Відповідач свої зобов`язання за правочином не виконала, внаслідок чого утворилася вказана вище заборгованість.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2023 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Паріс» заборгованість за кредитним договором у сумі 55 136,71 грн, три проценти річних у розмірі 539,28 грн та інфляційні втрати у розмірі 2 407,62 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 721,26 грн.

Не погодившись частково із рішенням суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_1 через представника адвоката Гуменюка О.В. подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення в частині задоволених вимог скасувати та ухвалити в оскарженій частині нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що кредитор має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та умовах, встановлених договором, а операції, які здійснює банк мають бути належним чином задокументовані. Меморіальний ордер не містить посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення, а також особистого підпису або інших даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції, що вказує на недійсність даного документа. Також не врахована постанова ВП ВС від 13 липня 2022 року в справі №496/3134/19, яка стосується застосування наслідків нікчемності правочину щодо нарахування комісії. Як убачається із розрахунку заборгованості позивачем було незаконного утримано за нікчемною умовою договору щомісячну та одноразову комісію, а дані кошти мали бути зараховані на тіло кредиту. Крім того, не взято до уваги, що згідно з протоколом обшуку від 02 лютого 2022 року за адресою: АДРЕСА_1 , оригінал договору про відступлення права вимоги від 28 жовтня 2021 року №28/10/2021-1 був вилучений в ході обшуку на підставі ухвали слідчого у справі №752/25868721. У позивача на момент подання позовної заяви оригінал договору не знаходився та він не міг засвідчувати його копію, не зауваживши про цю обставину.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ТзОВ «ФК «Паріс» просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. При цьому посилається на те, що меморіальний ордер є первинним документом, що містить відомості про операцію банку. Особливістю складання меморіальних ордерів є те, що надати до суду його оригінал не є можливим, тому що він існує в електронній формі. До суду можливо надати лише паперову роздруківку електронного розрахункового документа. Також відповідно до Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, у тому числі за ведення розрахунків. Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 11 січня 2023 року зазначила, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі №496/3134/19 вказано, що відповідно до частини другої ст.8 Закону №1734-VIII до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісія за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Законом №1734-VIII безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Тобто, Велика Палата Верховного Суду зробила висновок щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за розрахунково-касове обслуговування. Верховний Суд не заперечує право банку встановлювати комісію за розрахунково-касове обслуговування.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Так, судова повістка вручена позивачу ТзОВ «ФК «Паріс» 28 березня 2024 року (а.с.102). Відповідачу ОСОБА_1 судова повістка вручена 26 березня 2024 року (а.с.103). Представнику відповідача адвокату Гуменюку О.В. судова повістка доставлена до його електронного кабінету 16 березня 2024 року, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа. Про причини неявки учасники справи суд не повідомили. У разі неповідомлення про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до частини другої ст.372 ЦПК України неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в задоволеній частині, тобто в частині стягнення тіла кредиту, процентів, трьох процентів річних та інфляційних втрат відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Апеляційний суд, виходячи із засад диспозитивності цивільного судочинства, не перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у неоскарженій частині, тобто у відмовній частині.

Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 13 вересня 2019 року ОСОБА_1 та Акціонерне товариство «РВС Банк» підписали заяву-договір №0039765 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (а.с.17).

Вказана заява-договір містить, зокрема, персональні дані відповідача та прохання надати їй споживчий кредит на таких умовах: сума кредиту - 51 282,05 грн; строк дії кредиту - 24 місяців; процентна ставка - 18% річних; тип ставки - фіксована; валюта кредитування - гривня; разова комісія при видачі кредиту - 2,5% від суми наданого кредиту; щомісячна комісія за супроводження кредиту - 3% від суми наданого кредиту; кредит надається на споживчі потреби; спосіб видачі - переказ на картковий рахунок клієнта (а.с.17).

У день підписання заяви-договору відповідач отримала картку, на яку 13 вересня 2019 року зараховано грошові кошти в сумі 51 282,05 грн (а.с.17).

Між АТ «РВС Банк» та ТзОВ «ФК «Паріс» 28 жовтня 2021 року укладений договір відступлення прав вимоги №28/10/2021-1, за умовами якого АТ «РВС Банк» відступило ТзОВ «ФК «Паріс» право вимоги за заявою-договором від 13 вересня 2019 року №0039765 (а.с.23-27).

У зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором №0039765 станом на 20 липня 2023 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість у сумі 85 975,91 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 42 133,06 грн, заборгованості за процентами - 13 003,65 грн, заборгованості за комісією - 30 769,20 грн, заборгованості за пенею 70 грн (а.с.41-44). Також за положеннями частини другої ст.625 ЦК України позивачем нараховано три проценти річних у сумі 840,92 грн та інфляційні втрати в сумі 3 754,25 грн за період із 28 жовтня 2021 року (з часу переуступки права вимоги) до 23 лютого 2022 року (початок дії воєнного стану в Україні).

За змістом ст.ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта ст.263 ЦПК України).

За правовою позицією, висловленою Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 28 березня 2018 року в справі №444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №310/11534/13-ц, від 31жовтя 2018 року в справі №202/4494/16, від якої наразі не відступлено, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитним договором припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. В охоронюваних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Як вже зазначалося вище строк кредитування за умовами договору 24 місяці, тобто до 13 вересня 2021 року.

Разом із тим, із розрахунку заборгованості прослідковується, що проценти нараховані до 28 жовтня 2021 року, тобто після закінчення строку кредитування (а.с.44).

Отже, до стягнення підлягають проценти за період до 13 вересня 2021 року в сумі 12 033,27 грн (16 803,96 грн 970,38 грн (проценти нараховані за період із 14 вересня по 28 жовтня 2021 року) 3 800,31 грн (сума погашених процентів)).

Також умовами договору не передбачена пеня, яка нарахована у сумі 70 грн.

За таких обставин, підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту та процентами у сумі 54 096,33 грн (55 136,71 грн 970,38 грн (проценти нараховані за період із 14 вересня по 28 жовтня 2021 року) 70 грн (пеня)), із яких: тіло кредиту 42 063,06 грн (42 133,06 70) та проценти -12 033,27 грн (13 003,65-970,38), а не сума 55 136,71 грн, як помилково вважав суд першої інстанції, не дослідивши належним чином умови договору та не врахувавши строк кредитування.

Доводи апеляційної скарги щодо віднесення комісії на погашення тіла кредиту безпідставні, оскільки договір укладений у 2019 року, а 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року в справі №496/3134/19 виснувано, що відповідно до частини другої ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Крім того, як вже зазначалося вище, апеляційний суд не перевіряє рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні комісії, оскільки воно у цій частині не оскаржено в апеляційному порядку.

Відповідно до положень частини другої ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За таких обставин, колегія суддів доходить висновку про зменшення розміру інфляційних втрат із 2 407,62 до 2 362,19 грн ((54 096,33 *1,04366631)-54 096,33), а також зменшення розміру трьох процентів річних за користування грошовими коштами із 539,28 грн до 529,11 грн (54 096,33 *3 *119/365/100).

Відповідно до положень ст.376 ЦПК України апеляційний суд змінює рішення суду першої інстанції, зменшуючи суму заборгованості, яку належить стягнути з відповідача на користь позивача за кредитним договором, із 55 136,71 грн до 54 096,33 грн; суму трьох процентів річних із 539,28 грн до 529,11 грн; суму інфляційних втрат із 2 407,62 грн до 2 362, 19 грн. У решті рішення не перевіряється.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що меморіальний ордер не містить посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення, що вказує на недійсність даного документу та відсутність на день подання позовної заяви у позивача оригіналу договору про відступлення права вимоги №28/10/2021-1, не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та висновків суду щодо наявності у відповідача невиконаних зобов`язань перед позивачем.

Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення суду, то відповідно має змінити розподіл судових витрат. У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Рішення суду першої інстанції змінюються в частині судового збору у бік зменшення з 1 721,26 грн до 1 688,77 грн (54 096,33+529,11+2 362,19=56 987,63 грн; 56 987,63*100/90 571,08=62,92%; 2 684*62,92/100=1 688,77). На позивача покладається судовий збір, понесений за подання апеляційної скарги, в сумі 80,52 грн (56 987,63*100/58 083,61=98,11%; 4 026*2/100=80,52).

Відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 ч.6 ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану через адвоката Гуменюка Олександра Володимировича, задовольнити частково.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 14 грудня 2023 року змінити, зменшивши: суму заборгованості за кредитним договором із 55 136,71 грн до 54 096,33 грн; суму трьох процентів річних із 539,28 грн до 529,11 грн; суму інфляційних втрат із 2 407,62 грн до 2 362, 19 грн, а також витрати по сплаті судового збору з 1 721,26 грн до 1 688,77 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» на користь ОСОБА_1 80,52 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: