Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2650/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.06.2024 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого-судді Трагнюк В.Р., за участю секретаря судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Продан Оксана Василівна, до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, третя особа: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В.,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Продан Оксана Василівна, звернулася в суд із позовом до Виноградівської міської ради Закарпатської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом, третя особа: державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В.

Позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Онок Берегівського району Закарпатської області померла позивача мама ОСОБА_2 . Спадкодавцю за життя належало на праві приватної власності належало нерухоме майно, а саме - земельна ділянка загальною площею 1,12 га, яка складається з трьох земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оноцької сільської ради, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 018567.

За життя спадкодавець ОСОБА_2 залишила заповіт, згідно якого все своє майно, що належало їй за законом, заповіла дочці ОСОБА_1 .

Набути право власності на спадкове речове право шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом в нотаріальній конторі позивач не може через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують належність майнових прав покійному спадкодавцю. Така ситуація обумовлена тим, що у документованих матеріалах, що залишилися по смерті матері, оригіналів документів такого характеру віднайдено не було. За вказаних обставин державний нотаріус Виноградівської державної нотаріальної контори Боричок К.В. у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачу відмовила.

За запитом позивача в архівних матеріалах Відділу №4 у Берегівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області вдалося віднайти копію державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №018567 від 26.05.2003 року, реєстр виданих держаний актів по селу Онок, які підтверджують належність на праві власності спадкодавцю земельної ділянки з складу земель сільськогосподарського призначення загальною площею 1,12 га. Крім того, в матеріалах паювання, які перебувають на архівному зберіганні в місцевому підрозділі Держгеокадастру наявний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №167174 від 10.09.2002 року, виданий на ім`я покійної ОСОБА_2 . Саме внаслідок відведення згаданої земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), спадкодавець набула майнових прав на земельну ділянку, яка входить до кола спадкового майна.

Інші спадкоємці, до нотаріуса за прийняттям спадщини не зверталися.

На даний час позивач не може оформити право на спадщину шляхом звернення до нотаріуса через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому така звернулася в суд із зазначеним позовом який просить задоволити та визнати за нею право власності на спадкове майно.

Позивач та її представник у судове засідання не з"явилися, представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги просить задоволити (а.с.25).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності (а.с.24).

Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.26).

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Онок Берегівського району Закарпатської області померла ОСОБА_2 (а.с.7). Спадкодавцю за життя на праві приватної власності належало нерухоме майно, у тому числі і земельна ділянка загальною площею 1,12 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оноцької сільської ради.

За життя спадкодавець ОСОБА_2 залишила заповіт, згідно якого все своє майно, що належало їй за законом, заповіла дочці ОСОБА_1 (а.с. 8).

Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п.37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Згідно положень ч. 1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

За запитом позивача в архівних матеріалах Відділу №4 у Берегівському районі ГУ Держгеокадастру у Закарпатській області вдалося віднайти копію державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №018567 від 26.05.2003 року, реєстр виданих держаний актів по селу Онок, які підтверджують належність на праві власності спадкодавцю земельної ділянки з складу земель сільськогосподарського призначення загальною площею 1,12 га. (а.с.10-11).

Крім того, в матеріалах паювання, які перебувають на архівному зберіганні в місцевому підрозділі Держгеокадастру наявний сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РН №167174 від 10.09.2002 року, виданий на ім`я покійної ОСОБА_2 . Саме внаслідок відведення згаданої земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), спадкодавець набула майнових прав на земельну ділянку, яка входить до кола спадкового майна (а.с.12).

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.1997 року (Закон № 475/97-ВР), визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, через відсутність необхідних правовстановлюючих документів на спадкове майно позивач позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності за заповітом у нотаріальному порядку.

За змістом ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, садкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином позивач є такою, що прийняла спадщину яка відкрилася після смерті спадкодавця і така прийняла право на майно зазначене у заповіті, що стверджується довідкою старости Оноцького старостинського округу (а.с.9).

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 цього Кодексу).

Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частиною 3 ст. 1296 ЦК України визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі і шляхом прийняття спадщини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону (п. 11).

Згідно із правилами, встановленими Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (п. 4.15, 4.18), для видачі свідоцтва про право на спадщину, у складі якої є нерухоме майно, необхідно подати правовстановлюючий документ та Витяг із Державного реєстру речових прав. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Проаналізувавши встановлені обставини суд прийшов до висновку, що умови для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку відсутні. Відтак, невизнане право позивача, набуте шляхом переходу права власності в порядку спадкування, підлягає судовому захисту у обраний позивачем спосіб, передбачений законом.

Отже, розглянувши цивільну справу у межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд приймає рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263, 265, 267, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на:

- земельну ділянку площею 0,45 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оноцької сільської ради;

- земельну ділянку площею 0,25 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оноцької сільської ради;

- земельну ділянку площею 0,42 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Оноцької сільської ради.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його прийняття до Закарпатського апеляційного суду.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 03.06.2024 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк