ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7998/24 Справа № 186/973/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Янжула С. А. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Макарова М.О., Пищиди М.М.

за участю секретаря судового засідання: Кругман А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року по справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну стягувача у виконавчих листах,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальність «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (далі - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчих листах.

В обґрунтування заяви ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» посилається на те, що рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/1593ПР від 03 вересня 2007 року в розмірі 11 468,56 доларів США а також стягнуто з ОСОБА_1 10 836,37 доларів США та 142 725,86 грн. 17 липня 2020 року було укладено договір №GL48N718070_І_3 про відступлення права вимоги між ПАТ КБ «Надра» на користь ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп», за яким відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №8/2007/840-К/1593ПР від 03 вересня 2007 року, укладеним між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 (поручитель ОСОБА_2 ), Тому заявник просив суд замінити сторону стягувача ПАТ КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» у виконавчих листах по справі №186/973/15-ц.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року заяву задоволено. Замінено вибулого стягувача ПАТ КБ «Надра» - на його правонаступника - ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» у виконавчих листах по цивільній справі №186/973/15-ц, на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що виконавчий лист не може бути виданий та пред`явлений до виконання. При задоволенні даної заяви необхідно буде поновлювати строк пред`явлення виконавчого документу до виконання, який пропущений без поважних причин.

Відзив на апеляційну скаргу надано не було.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2015 року в цивільній справі №186/973/15-ц, позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволені; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ«Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/1593ПР від 03 вересня 2007 року, яка станом на 27 травня 2015 року, становить 22304 долара США 93 цента та 121761 грн. 80 коп. з яких: заборгованість за кредитом 12 608 доларів США 54 цента, заборгованість по сплаті відсотків 9 696 доларів США 39 центів, заборгованість по пені 121761 грн. 80 коп., заборгованість по сплаті комісії 18 103, 81 грн.

Ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2015 року було задоволено заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення та додаткового рішення суду від 09 вересня 2015 року; заочне рішення від 01 вересня 2015 року та додаткове рішення від 09 вересня 2015 року були скасовані.

Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року №186/973/15-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ«Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/1593ПР від 03 вересня 2007 року, яка, станом на 27 травня 2015 року, становить 11 468 доларів США 56 центів і складається з: заборгованості за кредитом; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ«Надра» заборгованість за кредитним договором №8/2007/840-К/1593ПР від 03 вересня 2007 року, яка, станом на 27 травня 2015 року, становить 10 836 доларів США 37 центів та 142725 грн. 86 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 1139 доларів США 98 центів, заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 9696 доларів США 39 центів, заборгованості по сплаті комісії в розмірі 20964 грн. 06 коп., заборгованості з пені в розмірі 121761 грн. 80 коп.; в задоволені решти позовних вимог - відмовлено; стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 3445 грн., стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 3 445 грн.

Вказане рішення суду набрало законної сили 31 травня 2016 року.

Згідно Договору №GL48N718070_І_3 про відступлення прав вимоги від 17 липня 2020 року право вимоги за кредитним договором №8/2007/840-К/1593ПР від 03 вересня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та позичальником - ОСОБА_1 , право вимоги перейшло до ТОВ "ФК"Дніпрофінансгруп".

В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором від 03 вересня 2007 року, між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки №1593ПР/2 від 03 вересня 2007 року, відповідно до умов якого поручитель зобов`язався перед банком відповідати за виконання ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань, що витікають з кредитного договору.

Задовольняючи заяву суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок правонаступництва, шляхом укладення договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором №8/2007/840-К/1593ПР від 03 вересня 2007 року, відбулась заміна стягувача по стягненню заборгованості за вказаним кредитним договором з ПАТ КБ "Надра" на ТОВ "ФК"Дніпрофінансгруп", а тому подана заява про заміну стягувача у виконавчих листах підлягає задоволенню.

Однак, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, у зв`язку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Процесуальне правонаступництво це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Заміна сторони правонаступником відбувається, як правило, у випадках зміни суб`єкта права або обов`язку у правовідношенні, коли новий суб`єкт права (позивач, відповідач або третя особа) повністю або частково приймає на себе права чи обов`язки попередника.

Для настання процесуального правонаступництва необхідно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника. У кожному конкретному випадку для вирішення питання про можливість правонаступництва суду необхідно досліджувати відповідні фактичні обставини, передбачені нормами матеріального права.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Відтак особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Отже, процесуальне правонаступництво, передбачене статтею 55 ЦПК України, є переходом процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні.

Водночас, відповідно до статті 55 ЦПК України, яка визначає загальні положення процесуального правонаступництва, заміна учасника справи його правонаступником допускається не будь-коли (не впродовж невизначеного терміну), а лише на стадіях судового процесу. Тобто таке право не є абсолютним та обмежено часовими рамками певних стадій судового процесу.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник.

Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ.

Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Тобто, вищенаведеними нормами права передбачено заміну сторони її правонаступником у виконавчому провадженні або у виконавчому листі (до відкриття такого виконавчого провадження).

Відповідно до ч. 1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за заявою сторони (заінтересованої особи), державного або приватного виконавця суд замінює таку сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження (ч. 5 ст. 442 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги);2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем);4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Статтею 517 ЦК України передбачено, що укладаючи правочин про заміну кредитора у зобов`язанні первісний кредитор у зобов`язанні, повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана, зокрема, після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом. Водночас заміна стягувача у виконавчому документі іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) допускається на будь-якій стадії судового процесу, у тому числі до відкриття виконавчого провадження.

Заміна сторони виконавчого провадження правонаступником у виконавчому провадженні, тобто здійснення процесуального правонаступництва після набрання судовим рішенням законної сили, полягає в поширенні на правонаступників законної сили судового рішення. При цьому на правонаступників законна сила судового рішення поширюється усіма своїми правовими наслідками незмінністю, неспростовністю, виключністю, преюдиційністю, виконуваністю.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) сформувала правовий висновок, згідно з яким заміна будь-якого учасника справи судом носить не виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу.

Реалізація процесуального правонаступництва має мати процесуальну мету, яку суд також враховує разом із доказами матеріального правонаступництва, яке стало підставою процесуального правонаступництва. Заміна судом сторони справи на підставі матеріального правонаступництва здійснюється з процесуальною метою реалізації правонаступником прав щодо виконання судового рішення у виконавчому провадженні, відтак потребує розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим.

Враховуючи завдання виконавчого провадження як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництво, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

Враховуючи висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197 цс 21), колегія суддів вважає, що правонаступник стягувача може звернутися до суду з заявою про заміну стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження в межах строків пред`явлення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то, подаючи заяву про заміну стягувача у виконавчому листі, такий правонаступник має одночасно подати заяву про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, обґрунтовуючи поважність причин цього. У разі відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, заява про заміну стягувача у виконавчому листі на правонаступника задоволенню не підлягає, оскільки в цьому випадку така заміна носить виключно формальний характер, не сприяє реалізації завдань цивільного судочинства та не відповідає принципу ефективності, оскільки не дає можливості виконати рішення суду без звернення до суду для вжиття додаткових заходів. Так, відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони стягувача протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість «штучно» збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, яке є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13, від 30 липня 2019 року у справі № 5/128, від 21 серпня 2020 року у справі № 905/2084/14-908/4066/14.

Згідно з статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статей 76,77,78,79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справ, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Заявник не довів підстав для заміни у зв`язку з правонаступництвом сторони стягувача у виконавчих листах по цивільній справі №186/973/15-ц, на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року.

Звертаючись із заявою про заміну сторони стягувача у виконавчих листах у справі №186/973/15-ц, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не надали виконавчий лист чи його дублікат, в якому просить замінити стягувача, не зазначили чи отримувалися виконавчі листи чи проводилися будь-які виконавчі дії, чи не сплив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання..

Крім того, колегією суддів встановлено, що у 2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» зверталося із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, заміну стягувача у виконавчому листі та поновлення строку та ухвалою Першотравенського міського суду від 09 листопада 2020 року, яка набрала законної сили, у задоволення заяви було відмовлено.

Згідно п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що ухвала Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

В порядку ч.13 ст.141 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 12 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну стягувача у виконавчих листах відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 09 жовтня 2024 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: М.О. Макаров

М.М. Пищида