Справа № 346/1014/24
Провадження № 22-ц/4808/1254/24
Головуючий у 1 інстанції Беркещук Б. Б.
Суддя-доповідач Мальцева Є.Є.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Луганської В.М., Фединяка В.Д.,

секретар Кузів А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Атаманюка Володимира Михайловича на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 липня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Представник ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 1 жовтня 2018 року відповідач ОСОБА_1 уклав із АТ "Ідея Банк" Кредитний договір №Z62.00111.004425053 від 11 жовтня 2018 року.

07 липня 2023 року між АТ "Ідея Банк" та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" укладено Договір факторингу №07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №Z62.00111.004425053 від 11 жовтня 2018 року, укладеним між АТ "Ідея Банк" та відповідачем ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ "ФК "ЄАПБ".

Відповідно до Реєстру боржників №4 до Договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №Z62.00111.004425053 від 11 жовтня 2018 року в сумі 25985,21 грн., з яких: 11659,21 грн. - заборгованість за основним боргом; 14326,00 грн. - заборгованість за відсотками.

Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №Z62.00111.004425053 від 11 жовтня 2018 року в сумі 25985,21 грн., з яких: 11659,21 грн. - заборгованість за основним боргом; 14326,00 грн. - заборгованість за відсотками.

Крім того, 29 листопада 2018 року між ТОВ "Інвест фінанс" та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №.

Кредитний договір у відповідності до п.9.10 Кредитного договору підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатова і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, який зазначений в п.10 Кредитного договору, реквізити та підписи сторін.

В п.п. 9.14 Кредитного договору відповідач підтвердив, що перед укладенням цього Договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: а) за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 Закону України «Про споживче кредитування; б) вказана в ч. 1, 2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та розміщена на Веб-сайті Товариства; він ознайомлений з усіма умовами

Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ТОВ «Інвест фінанс», що розміщені на Веб-сайті Товариства https://cashberry.com.ua/, повністю розуміє їх, погоджується з ними і зобов?язується неухильно їх дотримуватися.

Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов?язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

11.05.2021 між ТОВ «Інвест фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 11052021, у відповідності до умов якого ТОВ «Інвест фінанс» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Інвест фінанс» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 11.05.2021 до Договору факторингу №11052021 від 11.05.2021 року «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 в сумі 3725 грн., з яких: 1000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2725 грн. сума заборгованості за відсотками.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № в розмірі 3725 грн., з яких: 1000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2725 грн. сума заборгованості за відсотками.

З моменту отримання права вимоги до ОСОБА_1 позивачем не здійснювалося жодних нарахувань штрафних санкцій.

Просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" суму заборгованості: за кредитним договором №Z62.00111.004425053 від 11 жовтня 2018 року в сумі 25985,21 грн., з яких: 11659,21 грн. - заборгованість за основним боргом; 14326,00 грн. - заборгованість за відсотками; - за кредитним договором № від 29 листопада 2018 року в розмірі 3725 грн., з яких: 1000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2725 грн. сума заборгованості за відсотками та судові витрати.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 липня 2024 року позов ТОВ "ФК "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості:

за Кредитним договором №Z62.00111.004425053 від 11 жовтня 2018 року в розмірі 25985,21 грн., з яких:

- 11659,21 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 14326,00 грн. - сума заборгованості за відсотками;

за Кредитним договором № від 29 листопада 2018 року в розмірі 3725,00 грн., з яких:

- 1000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу;

- 2725,00 грн. - сума заборгованості за відсотками.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Атаманюк В.М. подав апеляційну скаргу. Вважає, що суд першої інстанції ухвалив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що позивачем пропущено строк позовної давності, протягом якого існувало право пред`явити даний позов. ОСОБА_1 здійснював платежі за кредитним договором №Z62.00111.004425053 від 11 жовтня 2018 року, але з січня 2019 року припинив сплату кредитних коштів за даним кредитним договором, тому саме з цього часу у позивача виникло право протягом трьох років звернутися до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості.

За кредитним договором № від 29 листопада 2018 року ОСОБА_1 не сплачував жодних коштів, а тому фактично з моменту закінчення строку договору у позивача виникло право звернутися з позовом про стягнення коштів за вказаним договором, однак строк позовної давності пропущено.

Представник скаржника зазначає, що жодних додаткових договорів до вказаних вище кредитних договорів позивач та відповідач не укладали.

Позивач не довів обставин переривання строку позовної давності.

З посиланням на правові висновки Верховного Суду, що містяться у постановах від 24 квітня 2019 року у справі № 523/10225/15-ц, від 06 червня 2018 року у справі 640/10523/16-ц, зазначає, що аргументи суду першої інстанції про те, що строк позовної давності для позивача почався з моменту укладення договорів факторингу, суперчать чинному законодавству, зокрема ч. 1 ст.262 ЦК України, де зазначається, що заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу строку позовної давності.

Представник відповідача не погоджується із думкою суду про автоматичне продовження строку позовної давності у зв`язку із запровадженням на всій території України карантину, введенням на території України воєнного стану, оскільки позивачем не доведено, що саме ці підстави стали перешкодою у зверненні до суду із зверненням про стягнення кредитних коштів, а про поновлення процесуального строку позивач суд не просив.

Тому просить скасувати рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 липня 2024 року, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу учасники справи не скористалися, що відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив розгляд справи здійснювати без його участі та участі відповідача.

Сторони до апеляційного суду не явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z62.00111.004425053, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 15 000 грн., а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надавався строком на 12 місяців. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 15 % річних від залишкової суми кредиту (а.с.7-12).

07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого, АТ «Ідея Банк» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за сплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги (а.с.16-17).

Згідно з итягом з реєстру боржників № 4 до договору факторингу № 07072023 від 07 липня 2023, відповідач ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором №Z62.00111.004425053 у сумі 25985,21 грн. (а.с.18).

У розрахунку заборгованості за кредитним договором №Z62.00111.004425053 від 11 жовтня 2018 року за період з 07.07.2023 року по 31.01.2024 року заборгованість визначена в розмірі 25 985,21 грн. (а.с.15).

Як вбачається з виписки руху коштів за кредитним договором №Z62.00111.004425053 від 11 жовтня 2018 року за період з 11.10.2018 по 07.07.2023, відображені і враховані платежі відповідача ОСОБА_1 щодо погашення кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором, про які відповідач вказував у відзиві. (а.с.81).

29 листопада 2018 між ТОВ "ФК "Інвест фінанс" та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого Товариство зобов`язується надати позичальнику кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього Договору та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором. Сума кредиту - 1000 грн., розмір відсотків - 450 грн.. Строк надання кредиту 30 календарних днів. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає за ставкою 547,5% річних (а.с.22-29).

11.05.2021 року між ТОВ "ФК "Інвест фінанс" та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 11052021, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Інвест фінанс" передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ "ФК "Інвест фінанс" права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги (а.с.30-32).

У витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 11052021 від 11 травня 2021, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № зазначена в сумі 3725 грн. (а.с.34).

Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № від 29 листопада 2018 року за період з 11.05.2021 року по 31.01.2024 року заборгованість становить 3725 грн. (а.с.35).

Задовольняючи позов повністю, суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність заявлених позовних вимог.

Проте колегія суддів не може повністю погодитися з оскарженим рішенням.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними (стаття 77 ЦПК), допустимими (стаття 78 ЦПК), достовірними (стаття 79 ЦПК), а у своїй сукупності - достатніми (стаття 80 ЦПК).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування(частина 2 статті 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справідоказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

На підставі досліджених доказів суд встановив, що 11 жовтня 2018 року між АТ «Ідея Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №Z62.00111.004425053, згідно якого банк зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 15 000, 00 грн., а клієнт зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Кредит надавався строком на 12 місяців. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 15 % річних від залишкової суми кредиту.

За обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату щомісячно в термін та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів. Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 12 щомісячних внесках включно до 11 дня/числа кожного місяця згідно Графіку щомісячних платежів (п.1.1 - п.1.4, п.1.10, п.2.1 договору).

Сторонами погоджено графік щомісячних платежів за кредитним договором, який включає у себе складові погашення кредиту тіло, відсотки і плату за обслуговування кредитної заборгованості (а.с.11).

07 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором №Z62.00111.004425053 від 11 жовтня 2018 року, укладеним між АТ «Ідея Банк» і ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.16-17).

Відповідно до витягу з реєстру боржників № 4 до договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №Z62.00111.004425053 від 11 жовтня 2018 року в сумі 25 985,21 грн, з яких 11 659,21 грн заборгованість за основним боргом; 14 326,00 грн заборгованість за відсотками (а.с.18).

Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором.

Так, із наявної у справі виписки по рахунку за цим кредитним договором, складеної АТ «Ідея Банк» (а.с.81-82), відповідач за кредитним договором погасив кредит на загальну суму 4 699,00 грн, останній платіж - 10.01.2019 року.

З урахуванням часткового погашення кредиту, заборгованість відповідача скаладає 11659,21 грн за тілом кредиту та 14326 грн заборгованість за відсотками.

29.11.2018 року між ТОВ "ФК "Інвест фінанс" та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № про надання споживчого кредиту, згідно якого Товариство зобов`язується надати позичальнику кредит у гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним відповідно до умов цього Договору та виконати інші обов`язки, передбачені цим Договором. Сума на який надано кредит - 1000 грн. Строк надання кредиту 30 календарних днів. Орієнтовані реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає за ставкою 547,5% річних (а.с.22-26).

Відповідно до реєстру боржників від 11.05.2021 до цього договору факторингу № 11052021, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 3 725 грн, з яких: 1 000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 2 725 грн сума заборгованості за відсотками.

Умовами договору № передбачена пролонгація строку договору. Так, п.4.2.1 передбачена можливість з боку позичальника надати пропозицію продовження строку користування кредитом шляхом здійснення платежу на користь товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу відсотків. Якщо товариство приймає пропозицію, то новий строк кредиту змінюється і дата повернення кредиту відображається в особистому кабінеті позичальника. (а.с. 23).

Доказів про продовження строку кредитного договору шляхом, обумовленим договором, або укладення додаткових угод щодо продовження терміну дії укладеного 29 листопада 2018 між ТОВ «Інвест Фінанс» і ОСОБА_1 кредитного договору № позивач не надав.

Законом не передбачено права нараховувати встановлені договором проценти за користування кредитом після закінчення дії договору. Договір укладений на 30 днів, за цей період позичальник зобов`язався погасити 450 грн відсотків за користування кредитом. Розрахунку суми відсотків за порушення виконання зобов`язання на підставі статті 625 ЦК україни позивач не надавав, і вимог таких не заявляв.

Відповідач не оспорює встановлених обставин, оскільки доводи апеляційної скарги ґрунтуються на нормах закону, що регулюють правила застосування позовної давності.

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів не може погодитися з обґрунтуванням вимог про стягнення з відповідача суми заборгованих відсотків в розмірі 2725 грн, оскільки позивачем належно доведено підстави тільки для стягнення за цим кредитним договором суми 1 450 грн, з яких 1 000 грн сума заборгованості за тілом кредиту і 450 грн сума заборгованості за відсотками в межах кредитного договору.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до такого висновку.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з матеріалами справи 07.07.2023 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 07072023, відповідно до умов якого, АТ «Ідея Банк» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за сплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «Ідея Банк» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрах прав вимоги (а.с.16-17).

11.05.2021 між ТОВ «Інвест Фінанс» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу № 11052021, за умовами якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників (а.с.30-32).

Суд першої інстанції виходив з того, що строк позовної давності починає відраховуватися з моменту відступлення права вимоги, а саме після підписання договорів про відступлення прав вимоги, адже тільки з цього моменту позивач довідався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань.

Таким чином, суд встановив, що загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором №Z62.00111.004425053 від 11 жовтня 2018 року дорівнює періоду з 07.07.2023 року по 07.07.2026 року, а за Кредитним договором № від 29.11.2018 року - з 11.05.2021 року по 11.05.2024 року.

Позивач звернувся до суду з позовом 28.02.2024 року.

Відповідно, суд вважав, що строк позовної давності позивачем не пропущений.

Предметом договору факторингу згідно з ст. 1078 ЦК України може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Вказана позиція була підтверджена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08 лютого 2019 року в рамках справи №904/3280/18.

Таким чином, незважаючи на відступлення права вимоги, строк позовної давності не переривається та не зупиняється.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги відносно неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права щодо визначення в рішенні строку позовної давності для позивача з урахуванням часу укладення договорів факторингу.

Водночас, перевіряючи справу, колегія суддів вважає хибними аргументи апеляційной скарги про те, що суд помилково посилався на продовження строку позовної давності у зв`язку із запровадженням на всій території України карантину, введенням на території України воєнного стану, оскільки позивач не просив про продовження такого строку і не довів, що саме ці підстави стали перешкодою у зверненні до суду із вимогами про стягнення кредитних коштів в межах строку позовної давсності. Відповідач вважає, що строк позовної давності сплинув як для кредитних зобов`язань за договором від 11.10.2018 року, в якому останнє погашення було в січні 2019 року, так і для вимог за кредитним договором від 29.11.2018 року, тому немає підстав для задоволення позову.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався й закінчився 30 червня 2023 року.

Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, п. 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. ст. 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Поряд з цим, у період дії карантину в Україні було введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», строк якого неодноразово продовжувався та триває досі.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п.19 (який був чинний на день звернення до суду із позовом), відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст. ст. 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Отже, законодавцем з метою забезпечення визначеного Конституцією України права на доступ до суду передбачено продовження на період дії воєнного стану строку, протягом якого особа може реалізувати своє право на звернення до суду з метою захисту своїх прав та інтересів.

Верховний Суд у постанові від 21 червня 2023 року у справі № 727/4133/22 вказав, що загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.

Колегія суддів погоджується із думкою відповідача, що строк позовної давності для вимог за кредитним договором від 10.10.2018 року повинен обчислюватися з 11.02.2019 року з урахуванням дати останнього платежу, і закінчився би через три роки 11.02.2022 року; а трирічний строк позовної давності для кредиту від 29.11.2018 року почався 30.12.2018 року.

Однак, з урахуванням того, що з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на всій території України тривав карантин, а із 24 лютого 2022 року та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви про стягнення заборгованості 28.02.2024 року в Україні вже діяв правовий режим воєнного стану, то позивачем строк позовної давності не пропущений. Такий висновок міститься і в рішенні суду першої інстанції, і він не суперечить нормам закону і обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що судова практика вказує на необхідність доведення поважності причин пропуску процесуальних строків, що зумовлений саме обмеженнями, впровадженими у зв`язку із карантином, не мають значення для справи. Так, в постанові Верховного Суду від 18.01.2022 року №370/522/16-ц, як і в постанові Верховного Суду від 10.11.2022 року №990/115/22, на які посилається відповідач, обговорюється питання поновлення строку на оскарження судових рішень - процесуальних строків, встановлених судом. Однак позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причини пропуску позовної давності. Але позовна давність не є інститутом процесуального права. ( Постанова ВП ВС від 30.01.2019 по справі № 706/1272/14-ц (14-456 цс 18)). Тому в даному випадку необхідно керуватися виключно положеннями вищенаведених норм закону, якими зазначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк його дії.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими тільки в частині незаконності рішення стосовно стягнення суми відсотків за кредитом від 29.11.2018 року в розмірі 2725 грн і помилкової позиції суду першої інстанції щодо початку відліку строку позовної давності для позивача. Суд першої інстанції не дотримався в цій частині вимог норм матеріального та процесуального права, неповно з`ясував обставини, які мають значення для справи, тому висновки не відповідають встановленим обставинам, але в решті суд ухвалив правильне рішення про наявність підстав для стягнення інших заборгованих сум за кредитами.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні з викладенням мотивувальної частини в редакції цієї постанови і зміні в частині розміру стягнутої заборгованості за відсотками за кредитним договором № 869200003 від 29.11.2018 року, з визначенням суми таких відсотків в розмірі 450 грн..

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ЦПК).

Оскільки до задоволення підлягають вимоги позивача у загальному розмірі 27 435,21 грн (25 985,21 грн за договором №Z62.00111.004425053 + 1450 грн за договором №), що становить 92% від заявлених вимог, то на користь позивача з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2785,76 грн.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Атаманюка Володимира Михайловича задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 липня 2024 року змінити, виклавши мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 10 липня 2024 року також змінити в частині розміру стягнутої заборгованості за відсотками за кредитним договором № 869200003 від 29.11.2018 року, судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за відсотками за кредитним договором № 869200003 від 29.11.2018 року в розмірі 450 грн..

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 2785 грн 76 коп судового збору.

В решті залишти рішення без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, а у випадках, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 04 листопада 2024 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.М. Луганська

В.Д.Фединяк