ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2024 року

м. Київ

справа № 591/3003/21

провадження № 61-13964св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14 червня 2023 року у складі судді Клименко А. Я. та постанову Сумського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року у складі колегії суддів: Криворотенка В. І., Філонової Ю. О., Собини О. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

1. У травні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго» (далі - ТОВ «Сумитеплоенерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

2. Позовна заява мотивована тим, що відповідачем неналежним чином виконуються зобов`язання за договором про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 469-т від 01 грудня 2008 року, зі змінами, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 45 571,94 грн, з яких: основний борг - 38 187,09 грн, внески за обслуговування та заміну вузла обліку теплової енергії - 204,65 грн, інфляційні втрати - 4 832,35 грн, 3% річних - 2 079,30 грн, пеня - 268,55 грн, які позивач просить стягнути з відповідача.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

3. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 червня 2023 року, залишеною без змін постановою Сумського апеляційного суду від 05 вересня

2023 року, провадження у справі закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

4. Закриваючи провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позов пред`явлено ТОВ «Сумитеплоенерго» відносно укладеного договору з суб`єктом підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 , а тому з огляду на предмет, характер спору та фактичний суб`єктний склад сторін, спір у цій справі є господарським, у зв`язку із чим справа підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

5. У жовтні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ТОВ «Сумитеплоенерго» на ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14 червня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 вересня 2023 року.

6. Ухвалою Верховного Суду від 10 листопада 2023 рокувідкрито касаційне провадження у справі, витребувано цивільну справу і надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

7. Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2024 року справу призначено до розгляду у складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

8. У касаційній скарзі ТОВ «Сумитеплоенерго», посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і передати справу на новий розгляд для продовження розгляду.

9. Підставою касаційного оскарження заявник зазначає порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, оскільки суди попередніх інстанцій, закриваючи провадження у справі, не встановили юридичну природу обставин справ, зокрема предмет позовних вимог та характер спору; не врахували висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц, від 06 червня 2018 року у справі № 910/16713/15, від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц,

від 17 жовтня 2018 року у справі № 922/2972/17, від 15 травня 2019 року у справі № 331/5054/15-ц, від 25 червня 2019 року у справі № 904/1083/18, від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19.

10. Касаційна скарга мотивована тим, що висновок суду апеляційної інстанції стосовно того, що послуги надавались відповідачу для здійснення підприємницької діяльності, є передчасним, оскільки статус ФОП та наявність нежитлового приміщення не є ознаками здійснення господарської діяльності.

11. Також суди не врахували, що юрисдикція спорів про стягнення боргу за комунальні послуги визначається залежно від суб`єктного складу правовідносин.

12. При цьому згідно з додатковою угодою від 01 листопада 2010 року до договору №496 сторони внесли зміни, згідно з якими стороною цього договору є не суб`єкт підприємницької діяльності, а фізична особа - адвокат ОСОБА_1

13. Вказані обставини також були встановлені в ухвалі Господарського суду Сумської області від 25 жовтня 2017 року у справі №920/683/17, яка є преюдиційною.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

14. У грудні 2023 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1 на касаційну скаргу, в якому він просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення судів попередніх інстанцій - без змін, посилаючись на те, що вони ухвалені відповідно до норм процесуального права на підставі належним чином оцінених доказів, і доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують. Зазначав про недобросовісну процесуальну поведінку позивача, який оскаржує судові рішення у цій справі, проте погодився з аналогічним рішенням у справі

№ 591/6022/20.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

15. 01 грудня 2008 року між ТОВ «Сумитеплоенерго» (виконавець) та суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою ОСОБА_1 (споживач) укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води № 469-т.

16. 01 листопада 2010 року між ТОВ «Сумитеплоенерго» та адвокатом ОСОБА_1, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, укладено додаткову угоду до договору №469-т

від 01 грудня 2008 року.

17. Також 17 серпня 2017 року між ТОВ «Сумитеплоенерго» та адвокатом ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №469-т від 01 грудня

2008 року, якою внесено зміни щодо реквізитів споживача.

18. З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що статус фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 офіційно припинено 05 березня 2019 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

19. Положенням частини другої статті 389 ЦПК України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

20. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених

у пунктах 2, 3частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

21. Касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

22. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

23. Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

24. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

25. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

26. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

27. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

28. Зазначеним вимогам закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

29. Визначаючи співвідношення понять фізичної особи та ФОП і їх правового статусу, необхідно зазначити таке.

30. Людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою (частина перша статті 24 ЦК України).

31. За вимогами статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті (частини друга та четверта зазначеної статті).

32. Відповідно до статті 26 ЦК України всі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

33. Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

34. Тобто фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого вона набула з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - підприємця. При цьому правовий статус ФОП сам по собі не впливає на будь-які правомочності фізичної особи, зумовлені її цивільною право- і дієздатністю, та не обмежує їх.

35. Такий підхід Великої Палати Верховного Суду щодо співвідношення понять фізичної особи та ФОП і їх правового статусу є усталеним, що підтверджено, зокрема, у постановах від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18); від 24 квітня 2018 року у справі № 303/5186/15-ц (провадження № 14-86цс18); від 15 травня 2019 року у справі № 904/10132/17 (провадження № 12-43гс19); від 21 вересня 2019 року у справі № 922/4239/16 (провадження № 12-102гс19); від 03 липня 2019 року у справі № 916/1261/18 (провадження № 12-37гс19); від 09 жовтня 2019 року у справі № 209/1721/14-ц (провадження № 14-418цс19) тощо.

36. Отже, з моменту державної реєстрації ФОП фізична особа фактично перебуває у двох правових статусах - як фізична особа, та як ФОП.

37. При цьому наявність статусу підприємця не свідчить про те, що така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах або ж що всі подальші правовідносини за участю цієї особи мають ознаки господарських, адже фізична особа продовжує діяти як учасник цивільних відносин, зокрема, укладаючи правочини для забезпечення власних потреб, придбаваючи нерухоме та рухоме майно тощо (див. висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані, зокрема, у постановах від 14 березня 2018 року у справі № 2-7615/10 (провадження № 14-17цс18), від 05 червня 2018 року у справі № 522/7909/16-ц (провадження № 14-150цс18)).

38. Відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

39. Відтак підприємець - це юридичний статус фізичної особи, який засвідчує право цієї особи на заняття самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

40. Такий висновок Велика Палата Верховного Суду зробила в постановах

від 13 березня 2018 року у справі № 306/2004/15-ц (провадження № 14-39цс18), від 15 травня 2019 року у справі № 904/10132/17 (провадження № 12-43гс19),

від 02 жовтня 2019 року у справі № 263/2359/19 (провадження № 14-467цс19), від 25 лютого 2020 року у справі № 916/385/19 (провадження № 12-167гс19) та інших.

41. Згідно із частинами першою, другою статті 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

42. Суб`єктами господарювання є, зокрема, юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, а також громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

43. У частині першій статті 58 ГК України передбачено, що суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи ФОП у порядку, визначеному законом.

44. Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що в господарському законодавстві юридична особа та ФОП охоплюються спільним поняттям «суб`єкт господарювання».

45. У постанові від 25 лютого 2020 року у справі № 916/385/19 (провадження

№ 12-167гс19) Велика Палата Верховного Суду виснувала, що вирішення питання про юрисдикційність спору за участю ФОП залежить від того, виступає чи не виступає фізична особа як сторона у спірних правовідносинах суб`єктом господарювання та чи є ці правовідносини господарськими.

46. Аналогічний висновок викладено й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 червня 2023 року у справі № 125/1216/20 (провадження № 14-25цс23).

47. Як зазначалося вище, 01 листопада 2010 року між ТОВ «Сумитеплоенерго» та адвокатом ОСОБА_1, який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, укладено додаткову угоду до договору №469-т

від 01 грудня 2008 року.

48. Також 17 серпня 2017 року між ТОВ «Сумитеплоенерго» та адвокатом ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору №469-т від 01 грудня

2008 року, якою внесено зміни щодо реквізитів споживача.

49. Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

50. Верховний Суд зазначає, що адвокатська діяльність не є підприємницькою, у значенні статті 3 Господарського кодексу України, а адвокат не є суб`єктом, який здійснює підприємницьку діяльність (див. постанову Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26 жовтня 2021 року у справі

№ 922/1865/20).

51. Також Верховний Суд враховує, що згідно підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

52. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, адвокатів, аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

53. Отже, як за суб`єктним складом, так і виходячи зі змісту спірних правовідносин спір між сторонами не є спором двох суб`єктів господарювання, а отже підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

54. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 727/9352/17 (провадження № 14-319цс19).

55. Таким чином, починаючи з 01 листопада 2010 року стороною спірного договору є не суб`єкт підприємницької діяльності, а фізична особа - адвокат ОСОБА_1

56. Водночас, Верховний Суд враховує, що статус фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 було офіційно припинено 05 березня 2019 року, тобто на момент укладення сторонами додаткових угод відповідач мав статус фізичної особи-підприємця. Однак на час звернення ТОВ «Сумитеплоенерго» до суду з цим позовом, відповідач такого статусу вже не мав.

57. Доводи відповідача щодо недобросовісної процесуальної поведінки позивача, який оскаржує судові рішення у цій справі, проте погодився з аналогічним рішенням у справі № 591/6022/20, є безпідставними, оскільки справа № 591/6022/20 розглядалася в наказному провадженні за заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуг з централізованого опалення.

58. За таких обставин підстав, визначених частиною першою статті 255 ЦПК України, для закриття провадження у справі у суду першої інстанції не було.

59. Верховний Суд дійшов висновку, що закривши провадження у справі та вказавши на необхідність розгляду позову в порядку господарського судочинства, суди не врахували суб`єктний склад сторін спору та підстави заявленого позову, а тому дійшли помилкового висновку про належність спору до юрисдикції господарських судів.

60. Наведене дає підстави для висновку, що доводи касаційної скарги є обґрунтованими, а оскаржувані судові рішення постановлені без додержання норм процесуального права, а тому підлягають скасуванню.

61. Відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.

62. За наведених обставин рішення судів першої та апеляційної інстанції не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до частини шостої статті 411 ЦПК України вони підлягають скасуванню з передачею справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Сумитеплоенерго»задовольнити.

2. Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 14 червня 2023 року та постанову Сумського апеляційного суду від 05 вересня 2023 рокускасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:Є. В. Синельников О. В. Білоконь О. М. Осіян Н. Ю. Сакара В. В. Шипович