П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року м. Київ

Справа №753/2068/22

Апеляційне провадження №22-ц/824/5449/2024

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача Соколової В.В.

суддів: Мережко М.В., Поліщук Н.В.

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва, ухваленого під головуванням судді Маркєлової В.М., 11 квітня 2023 року у м. Києві, повний текст рішення складений 08 червня 2023 року, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про стягнення різниці між розміром фактичних збитків та страховим відшкодуванням, відшкодування моральної шкоди та стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути на свою користь:

- з ОСОБА_1 різницю між розміром фактичних збитків та страховим відшкодуванням у розмірі 45040,85 грн;

- з ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн;

- з ТДВ «СГ «Оберіг» страхове відшкодування у розмірі 47326,35 грн;

- відшкодування матеріальної шкоди, відшкодування матеріальних витрат, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди проводити з урахуванням положень ст. 625 ЦК України;

- судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн з відповідачів пропорційно до розміру задоволених вимог.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 14 листопада 2021 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Honda CRV», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , та транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , в результаті якої автомобілі отримали механічні пошкодження.

Згідно з постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року по справі № 753/24058/21 винним у вчиненні вищезазначеної ДТП було визнано ОСОБА_1 .

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , була застрахована у ТДВ «СГ «Оберіг» згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (полісу) №203925629. Про настання страхового випадку було повідомлено ТДВ «СГ «Оберіг» у встановленому законом порядку.

24 листопада 2021 року на території СТО ПАТ «Дніпро Мотор Інвест» у присутності представника страхової компанії було оформлено відповідні документи, в яких вказувався перелік пошкоджень, отриманих автомобілем «Honda» у результаті ДТП. Також відповідно до пошкоджень автомобіля було оформлено калькуляцію ремонтно-відновлювальні робіт. Вартість таких послуг склала 900 грн. Згідно накладної №11к від 25 січня 2022 року, наданого ПАТ «Дніпро Мотор Інвест», вартість деталей, що підлягають заміні у пошкодженому автомобілі «Honda», складає 43160,40 грн (з врахуванням ПДВ 20 %).

Згідно акту виконаних робіт № 58к від 25 січня 2022 року, наданого ПАТ «Дніпро Мотор Інвест», вартість ремонтних робіт автомобіля складає 43492,80 грн (з врахуванням ПДВ 20%).

Також для проведення ремонтних робіт позивачем було надано запасні частини, які він замовляв особисто без участі СТО, загальна вартість яких складає 3114,00 грн (з врахуванням ПІДВ 20 %).

Тобто, на думку позивача, повна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Honda» становить суму у розмірі 90667, 20 грн (900,00+43160,40+43492,80 +3114,00).

У свою чергу, позивач вказував, що страхова компанія станом на 23 грудня 2021 року визначила йому суму страхового відшкодування у розмірі 38867, 57 грн, а станом на 08 січня 2022 року відповідні представники ТДВ «СГ «Оберіг» не ознайомлювали його з результатами автотоварознавчого дослідження, яке проводив незалежний експерт відповідно до результатів огляду автомобіля на території СТО та не інформували про результати такого дослідження.

08 січня 2022 року позивач звернувся до незалежного експерта-автотоварознавця для проведення автотоварознавчого дослідження автомобіля «Honda», пошкодженого у ДТП 14 листопада 2021 року, відповідно до висновку якого вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження у ДТП 14 листопада 2021 року, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складає 47326,35 грн. Плата за послуги експерта-автотоварознавця склала 1700,00 грн.

13 січня 2022 року позивач надав свій автомобіль для проведення ремонтно-відновлювальних робіт до ПАТ «Дніпро Мотор Інвест», а 20 січня 2022 року він звернувся до страхової компанії з заявою з приводу перерахунку на відповідний рахунок СТО грошових коштів у розмірі 47326, 35 грн. Однак, страхова компанія залишила поза увагою вищевказаний висновок експерта-автотоварознавця та заяву позивача.

Таким чином, позивач вважає, що страхова компанія повинна відшкодувати йому матеріальні витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу марки «Honda CRV», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу, в розмірі 47326, 35 грн.

Разом з тим, позивач вказував, що станом на час подання позову він поніс матеріальні витрати, які пов`язані з ремонтом автомобіля марки «Honda» після ДТП, у розмірі 92367, 20 грн.

За вказаних обставин, а також посилаючись на положення ст. 1194 ЦК України, позивач вважає, що з відповідача ОСОБА_1 на його користь підлягає до стягнення різниця між вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу та вартістю матеріального збитку, встановленого незалежним експертом з урахуванням зносу автомобіля, у розмірі 45040,85 грн (92367,2 - 47326,35 = 45040,85).

Окрім того, позивач зазначав, що внаслідок ДТП відповідач ОСОБА_1 завдав йому моральну шкоду, розмір якої, враховуючи глибину фізичних та душевних страждань, їх характер та тривалість, вину відповідача у скоєнні ДТП, а також його бездіяльність стосовно добровільного відшкодування шкоди, позивач оцінив у 10000 грн.

У заяві про зменшення позовних вимог від 14 червня 2022 року позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 різницю між розміром фактичних збитків та страховим відшкодуванням у розмірі 45040,85 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000 грн, а з відповідача ТДВ «СГ «Оберіг» - страхове відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 8000,14 грн, оскільки після відкриття провадження у справі ТДВ «СГ «Оберіг» перерахувало йому 39326,21 грн страхового відшкодування матеріальної шкоди, а також стягнути пропорційно з відповідачів витрати зі сплати судового збору на загальну суму у розмірі 992,40 грн (а.с. 75-77).

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 11 квітня 2023 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про стягнення різниці між розміром фактичних збитків та страховим відшкодуванням, відшкодування моральної шкоди та стягнення страхового відшкодування - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю між розміром фактичним збитків та страховим відшкодуванням у розмірі 3074,63 грн, 2000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, судовий збір у розмірі 496, 20 грн, а разом 33470,83 грн.

У позові в частині стягнення з ОСОБА_1 8000,00 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ТДВ «СГ «Оберіг» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 8000,14 грн судовий збір у розмірі 496, 20 грн, а разом 8496, 34 грн (а.с. 198-209).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, оскільки відповідно до Висновку №4 від 17 січня 2022 року експертного автотоварознавчого дослідження КТЗ Honda CRV, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартість відновлювального ремонту (з урахуванням ПДВ), з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу його складників, становить 47326,35 грн, у порядку, встановленому ст.ст. 22, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з ТДВ «СГ «Оберіг» на користь позивача підлягає стягненню 8000,14 грн як різниця між вищевказаною у висновку сумою та фактично виплаченою страховиком сумою страхового відшкодування.

Також, оскільки відповідно до Висновку № 4 від 17 січня 2022 року вартість відновлювального ремонту КТЗ Honda CRV, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , складає 78300,98 грн, суд першої інстанції, керуючись положеннями ст.ст. 1192, 1194 ЦК України, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача різниці між обрахованою експертом вартість відновлювального ремонту у розмірі у розмірі 78300,98 грн та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу, з урахуванням зносу, яка складає 47326,35 грн, і яку відшкодовує страховик, тобто 30974,63 грн.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача моральної шкоди, суд першої інстанції встановив наявність усіх обов`язкових умов відповідальності за спричинену моральну шкоду та, з урахуванням вимог розумності та справедливості, дійшов висновку, що достатнім для відшкодування моральної шкоди буде 2000,00 грн, які необхідно стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 .

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 07 червня 2023 року виправлено арифметичні помилки, допущені в рішенні Дарницького районного суду м. Києва (вступна та резолютивна частини) від 11 квітня 2023 року у справі № 753/2068/22 (провадження №2/753/1104/23), а саме у другому абзаці резолютивної частини рішення зазначено: правильний розмір різниці між фактичними збитками та страховим відшкодуванням «30974,63 грн» замість помилково зазначеного «45040,85 грн»; загальний розмір грошових коштів зазначено «разом до стягнення 33470,83 грн» замість помилково зазначеного «разом до стягнення 47537,05 грн» (а.с. 210, 211).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього різниці між розміром фактичним збитків та страховим відшкодуванням, а також моральної шкоди скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким відмовити позивачу ОСОБА_2 у задоволенні частини позову про стягнення з ОСОБА_1 різниці між розміром фактичних збитків та страховим відшкодуванням у розмірі 30974,63 грн та відшкодування моральної шкоди у розмірі 2000,00 грн.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що суд першої інстанції неправомірно стягнув з нього різницю між обрахованою експертом вартістю відновлювального ремонту та вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу, з урахуванням зносу, в сумі 30974,63 грн, так як загальна сума матеріальних збитків позивача покривається лімітом страхового полісу ЕР-203925629 від 19 травня 2021 року та обов`язок зі сплати мав би бути покладений судом повністю та ТДВ «СГ «Оберіг» (а.с. 217-223).

У порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду оскаржується лише відповідачем ОСОБА_1 . Іншими учасниками справи рішення суду не оскаржується. Отже, оскаржуване рішення переглядається судом апеляційної інстанції лише в частині вирішення судом позовних вимог, пред'явлених ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .

При цьому апеляційний суд також звертає увагу на те, що не є предметом оскарження у даній справі ухвала суду від 07 червня 2023 року, якою було виправлено арифметичні помилки, допущені в рішенні Дарницького районного суду м. Києва (вступна та резолютивна частини) від 11 квітня 2023 року, а отже вказана ухвала набрала законної сили. А тому апеляційний суду здійснює перегляд рішення суду першої інстанції, з урахуванням виправлень внесених судом першої інстанції відповідною ухвалою.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, згідно з постановою Дарницького районного суду м. Києва від 29 листопада 2021 року у справі №753/24058/21, яка є преюдиційною для суду і набрала законної сили 09 грудня 2021 року, 14 листопада 2021 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Honda CRV», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , та автомобіля марки «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Винуватцем ДТП визнано водія ОСОБА_1 (а.с. 12).

Позивач ОСОБА_3 є власником пошкодженого автомобіля «Honda CRV», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 11).

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , - ОСОБА_1 станом на момент скоєння ДТП була застрахована у ТДВ «СГ «Оберіг» згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ЕР-203925629. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну, - 130000,00 грн, розмір франшизи - 0 грн (а.с. 95).

Відповідно до Звіту про визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу КТЗ «Honda CRV», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , від 30 грудня 2021 року за № 10084, яке проведене на замовлення страховика станом на дату оцінки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, визначена за витратним підходом, складає 68406,93 грн вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, з урахуванням зносу, складає 39326,21 грн (а.с. 96-107).

Згідно з Висновком № 4 від 17.01.2022 року експертного автотоварознавчого дослідження КТЗ Honda CRV, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , яке зроблено експертом-автотоварознавцем дослідження ОСОБА_4 на замовлення позивача, вартість відновлювального ремонту автомобіля (з урахуванням ПДВ) становить 78300,98 грн; вартість відновлювального ремонту автомобіля (з урахуванням ПДВ), з урахування коефіцієнту фізичного зносу його складників, становить 47326,35 грн; вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого КТЗ Honda CRV, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , становить 47326,35 (а.с. 26-45).

20 січня 2022 року позивач звернувся до відповідача з заявою, в якій просив перерахувати на відповідний рахунок ПАТ «Дніпро Мотор Інвест» грошові кошти у розмірі 47326,35 грн та компенсувати сплачені ним грошові кошти за послуги експерта-автотоварознавця у розмірі 1700,00 грн (а.с. 50, 51).

26 січня 2022 року позивач звернувся до ОСОБА_1 з листом, в якому для повного відшкодування завданої шкоди вимагав сплатити йому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яке складає 45040, 85 грн (а.с. 54-56).

27 січня 2022 року позивач звернувся до ТДВ «СГ «Оберіг» з заявою, в якій просив компенсувати його витрати у розмірі 47326,35 грн та грошові кошти за послуги експерта-автотоварознавця у розмірі 1700,00 грн (а.с. 52, 53).

Згідно зі страховим актом № 34798/1 від 29 квітня 2022 року ТДВ «СГ «Оберіг» визначило позивачу страхове відшкодування у розмірі 39326,21 грн (а.с. 108).

Відповідно до платіжного доручення № 13224 від 29 квітня 2022 року ТДВ «СГ «Оберіг» сплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 39326,21 грн (а.с. 78).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 чт. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 28, 29 Закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 9 постанови від 27.03.1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у Постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

З наведених обставин справи вбачається, що обставини дорожньої транспортної пригоди та вина відповідача ОСОБА_1 встановлені судовим рішенням, яке має преюдиційне значення, а тому ці обставини не підлягають доведенню в межах даної справи. Також судом першої інстанції визначена сума, що підлягала виплаті позивачу страховою компанією в порядку виконання зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, і в цій частині рішення суду не становить предмет апеляційного перегляду. Предмет даного апеляційного розгляду, виходячи з меж визначених в апеляційній скарзі, становить рішення суду в частині стягнення з відповідача ОСОБА_1 суми матеріального збитку в розмірі 3074,63 грн, суми моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн та витрат по сплаті судовий збір у розмірі 496, 20 грн, що разом становить суму 33470,83 грн.

Отже, оскільки вартість майнового збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує вартість відновлювального ремонту транспортного засобу, з урахуванням зносу, яка складає 47326,35 грн та яку відшкодовує страховик, то із відповідача, як з винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та таким страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у Постановах від 14.02.2018 року у справі № 754/1114/15-ц, від 17.10.2019 року у справі № 370/2787/18, від 22.04.2020 року у справі № 756/2632/17, від 15.10.2020 року у справі № 755/7666/19.

Посилання апелянта на те, що розмір завданої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика і це, серед іншого, мало б бути підставою для відмови у стягненні майнової шкоди з відповідача, не відповідають фактичним обставинам справи та є помилковими, оскільки відносини між відповідачами регулюються законом та умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та, яким, зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Також, слід зауважити, що різниця між сумою страхового відшкодування, яка підлягає виплаті страховиком, та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана, у тому числі, законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу. Таким чином правових підстав для відмови у задоволенні цих вимог не вбачається.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, керуючись при цьому, ст.ст. 23, 1167 ЦК України та виходячи із засад розумності та справедливості, врахував конкретні обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач через необережні дії відповідача, який керував належним йому автомобілем, та прийшов до цілком правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача моральної шкоди саме у розмірі 2000,00 грн. При цьому, слід наголосити, що обгрунтовано визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди відповідачем фактично визнано, оскільки апеляційна скарга не містить доводів на його спростування.

За вказаних обставин, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, правильне по суті і справедливе рішення в частині вирішення питання щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача різниці між розміром фактичних збитків та страховим відшкодуванням.

З огляду на вищевикладене, а також те, що при апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної скарги дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 11 квітня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач В.В. Соколова

Судді М.В. Мережко

Н.В. Поліщук