Справа № 752/7272/24
Провадження № 2/752/4364/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 вересня 2024 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді Плахотнюк К.Г.

з участі секретаря судового засідання Ахмеяна Б.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім?ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и в:

03 квітня 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в якому просила позбавити відповідача ОСОБА_2 батьківських прав щодо неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовної заяви послалася на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після народження дитини відповідач повідомив, що він не готовий до родини, психологічно пригнічував її, ображав, а з часом запропонував розлучитися. Вона була змушена переїхати до своїх батьків, а відповідач жодного разу не намагався її повернути, з часом припинив надавати фінансову допомогу, при спробах обговорити майбутнє сина застосовував до неї фізичне насильство. Їх шлюб було розірвано 05.12.2012 року.

З часу народження, їх спільний син проживає тільки з нею, відповідач не відвідував, не утримував та взагалі не цікавиться життям малолітнього сина, не приймає участі у піклуванні про сина та його вихованні.

З 2011 року позивачка проживає у цивільному шлюбі із ОСОБА_4 , а з 08.04.2017 року вони одружені, чоловік піклується про її сина, проявляє любов, постійно приділяє йому увагу, цікавиться його життям та досягненнями. Син ніколи не бачив та не спілкувався зі своїм батьком.

Вищезазначені обставини є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав у зв`язку з ухиленням від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Провадження у справі відкрито 17 травня 2024 року , після усунення позивачкою недоліків позовної заяви. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 45).

У підготовчому засіданні 11.09.2024 року учасники справи відсутні.

11.09.2024 року відповідач ОСОБА_2 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та засвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальовим Я.В. заяву про визнання ним позову ОСОБА_1 про позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка ОСОБА_1 просила суд розглянути справу за її відсутності, ухвалити рішення на стадії підготовчого провадження з огляду на визнання позову відповідачем.

Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився.

Відповідно до правил частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 визнав позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд визнав за можливе ухвалити рішення на стадії підготовчого провадження за відсутності у часників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Судом встановлено, малолітній ОСОБА_3 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 20).

У вказаному свідоцтві про народження батьком зазначений ОСОБА_3 , матір?ю - ОСОБА_1 (позивачка за заявленими вимогами).

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 05.12.2012 року у справі № 2601/21305/12-ц шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 19.02.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 85, розірвано (а.с. 12,13).

За інформацією приватного закладу освіти «Сінкглобал», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є учнем 8 класу. Всі питання, які виникають в навчальному закладі відносно учня ОСОБА_5 , вирішує його матір, ОСОБА_1 та її чоловік, ОСОБА_4 .. ОСОБА_6 та її чоловік, тримають тісний, постійний зв`язок з адміністрацією школи, педагогами, класним керівником, цікавляться шкільним життям дитини, його успішністю в навчанні. За час навчання ОСОБА_5 у ПЗО «Сінкглобал» ОСОБА_2 , який відповідно до свідоцтва про народження є батьком малолітнього ОСОБА_7 , контакту зі школою, де навчається дитина, не підтримує, до навчального закладу не приходив, успіхами та досягненнями учня не цікавиться. (а.с. 21).

Звертаючись до суду з позовом, позивачка ОСОБА_1 послалася на те, що відповідач ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та утримання сина ОСОБА_5 , не проявляє щодо сина батьківської турботи, не цікавиться його життям та здоров`ям, не утримує дитину матеріально.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Згідно з статею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав передбачених п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один з батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один з батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як видно зі змісту заяви ОСОБА_2 , відповідача у справі, засвідченої 08.06.2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальовим Я.В. та зареєстрованої в реєстрі за №17912, поданої до Голосіївського районного суду м. Києва, ОСОБА_2 визнає позовну вимогу про позбавлення його ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і не заперечує проти ухвалення судом рішення про позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до правил частини 1 статті 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Наразі у суду відсутні підстави для сумніву щодо добровільності визнання ОСОБА_2 заявленого до нього ж ОСОБА_1 позову про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Таким чином, оцінивши докази наявні у справі в їх сукупності, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_8 до ОСОБА_2 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_8 і про необхідність задоволення позову.

За правилами ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивачки слід стягнути 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 43,890,82,141,150,164,166,180,182, 189,244 Сімейного кодексу України, ст. 60 Цивільного кодексу України, ст.ст. 141,258-260,280-283 Цивільного процесуального кодексу України, Законом України «Про охорону дитинства» суд, -

у х в а л и в:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав щодо неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень, 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя К.Г. Плахотнюк