Справа № 693/1416/24
2/693/538/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.12.2024 м. Жашків

Жашківський районний суд Черкаської області в особі судді Защитинської Т.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом ТОВ "Діджи Фінанс" представника позивача Романенка Михайла Едуардовича до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На підставу своїх вимог спирається на те, що 14.05.2016 між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» (далі Банк), та ОСОБА_1 , укладено угоду № щодо кредитування, кредитний договір.

Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 20421,72 грн., з встановленим строком користування з 14.05.2016 по 14.05.2018, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

20.07.2020 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІДЖИ ФІНАНС», набуто право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 у справі

№ 910/11298/16, відповідно до якої позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», в тому числі і за Кредитним договором.

Таким чином, Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином, в той же час відповідач порушив умови Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк.

Станом на 09.10.2024 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Кредитним договором становить 84084, 81 грн., з яких: 55404,07 грн. заборгованість за кредитом; 3% річних 4982,85 грн. та інфляційні втрати 23697,89 грн., що і змусило представника позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Ухвалою суду від 23.10.2024 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін, у якій роз`яснено вимоги ст.178 ЦПК України, цього ж дня ухвалу суду направлено відповідачу на поштову адресу за місцем реєстрації, поштовий конверт із документами повернувся до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

З урахуванням викладеного, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, судом надано можливість та достатньо часу ознайомитись із позовною заявою та надати свої заперечення, отже можливо розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили.

Відзив на позов від відповідача до Жашківського районного суду Черкаської області надходив.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні правовідносини.

14.05.2016 між ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» та відповічкою укладено кредитний договір, шляхом підписання заяви №200529179, відповідно до якої пропонувала банку на умовах, викладених в заяві, умовах надання та обслуговування кредитів, зазначених в заяві, зокрема, укласти з нею кредитний договір в рамках якого надати кредит в сумі, що зазначена в графі «Сума Кредиту», відкрити рахунок, що буде використовуватись в виключно в рамках кредитного договору та зарахувати суму кредиту, за виключенням утриманих комісій/плат, на рахунок.

Як вбачається з заявки № 200529179 від 14.05.2016, сума кредиту становить 20421,72 грн., строк користування кредмтом 14.05.2016 до 14.05.2018. Також заявкою визначено розмір процентної ставки за кредитом, графік платежів.

14.05.2016 відповіадчка підписала анкету № 200529179, відповідно до якої визначено тип кредиту кредит готівкою, сума кредиту 20421,72 грн., строк 730 днів., мета кредиту придбання товару, а також довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту.

20.07.2020 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами, укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору № 7_БМ від 20.07.2020, укладеного за результатами публічних торгів (аукціону) лоту №GL16N618071 від 15.06.2020. За цим Договором в порядку та на умовах, що визначені в Договорі, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників божників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами, що підтверджено постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року у справі №910/11298/16.

Згідно з витягом із реєсру боржниеів до Договору факторингу №7_БМ із відступленням прав вимоги за кредитними договорами від 20.07.2020, ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги за кредитним договором №200529179, боржником за яким є відповідачка, строк кредитного договору 24 місяці, загальний залишок заборгованості становить 55404,07 грн.

На підтвердження наявності заборгованості за кредитом позивачем надано виписки за особовими рахунками відповідача з кредитним договором № 200529179 від 14.05.2016.

Розглядаючи позовну вимогу про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 200529179 від 14.05.2016 у розмірі 84084, 81 грн., з яких: 55404,07 грн. заборгованість за кредитом; 3% річних 4982,85 грн. та інфляційні втрати 23697,89 грн., суд враховує наступне.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги стягнення з відповідачки заявлених в позові сум, посилався на долучені до позову: заяву № 200529179 від 14.05.2016, анкету № 2802624 від 14.05.2016, довідку про умови кредитування та орієнтовну вартість споживчого кредиту від 14.05.2016, договір №7_БМ про відступлення права вимоги від 20.07.2020, та додаток № 1 до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020, копію фіскального чеку від 14.05.2016, виданого магазином «Фокстрот», на суму 15777,80 грн., видаткову накладку від 14.05.2016 на суму 11999,90 грн., а також виписки за особовими рахунками.

У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №334/3056/15 зроблено висновок, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме: надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

У постанові від 30 січня 2018 року в справі №161/16891/15 Верховний Суд вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Надані позивачем виписки не підписані уповноваженим представником Фонду гарантування вкладів, а отже не є належним та допустимим доказом на підтвердження видачі кредиту та обґрунтованості стягнення заявленого позивачем розміру заборгованості.

Єдиним документом, що містить відомості про розмір кредитної заборгованості, є витяг із реєстру боржників до договору факторингу №7_БМ від 20.07.2020. Водночас, такий документ складено ТОВ «Діджи Фінанс», не містить підписів уповноважених осіб ПАТ «Банк Михайлівський» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, відтак є одностороннім та не містять будь-яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає первісний кредитор, у зв`язку із чим суд вважає такий доказ неналежним.

Крім того, відсутні будь-які докази, з яких суд би мав можливість встановити з чого саме складається заборгованість за відсотками, порядок її нарахування та порядок нарахування штрафних санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України.

За таких обставин суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення зазначеної позивачем заборгованості з відповідача ОСОБА_1 .

Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

В постанові Верховного Суду від 11 червня 2020 року у справі №757/1782/18 вказано, що змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він нівелюватиме можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не позбавляє позивача його процесуальних обов`язків.

Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема, щодо виникнення кредитних договірних правовідносин між сторонами на підставі кредитного договору та невиконання відповідачем взятих на себе за договором грошових зобов`язань, суму боргу, подавши суду належні і допустимі докази, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін.

Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс», що має наслідком відмову у їх задоволенні в повному обсязі.

Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі відмови в позові покладаються на позивача.

З огляду на те, що суд прийшов до переконання про відмову в позові повністю, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, слід покласти на позивача.

На підставі ст. ст. 512, 514, 526, 536, 610, 625, 626, 628, 638, 1049, 1050, 1054, 1077 ЦК України, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76-78, 80, 81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ТОВ "Діджи Фінанс" представник позивача Романенко Михайлу Едуародовичу до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя Т. І. Защитинська