КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2024 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 369/16432/21

номер провадження 22-ц/824/15382/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
за участю секретаря судового засідання Єфіменко І.О.,
учасники справи: представник позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1

на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2024 року /суддя Янченко А.В./

за заявою представника ОСОБА_3 - Ковальова Віктора Михайловича про визнання виконавчих листів такими, що не підлягають виконанню

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за порушення умов попереднього договору купівлі-продажу нерухомості, -

В С Т А Н О В И В:

26 червня 2024 року представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Ковальов В.М. звернувся до суду із заявою за вх. № 30593 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у якій просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист по справі № 369/16432/21, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області 08.01.2024 року на підставі постанови Київського апеляційного суду від 01.11.2023 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 авансу в сумі 362 800 грн, що еквівалентно 10000 доларів США за офіційним курсом НБУ на час ухвалення рішення, а також суму сплаченого судового збору 3628,00 грн. за подання позову.

26 червня 2024 року до суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Ковальова В.М. від за вх. № 30592 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у якій він просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист по справі № 369/16432/21, виданий 25.01.2024 року на підставі додаткового рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.03.2023 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23 000 гривень 00 копійок.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2024 року заяви представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Ковальова В.М. про визнання виконавчих листів у цивільній справі №369/16432/21 такими, що не підлягають виконанню - задоволено частково.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист по справі №369/16432/21, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області 08.01.2024 року на підставі постанови Київського апеляційного суду від 08.11.2023 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 авансу в сумі 362 800 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США за офіційним курсом НБУ на час ухвалення рішення, а також суми сплаченого судового збору у розмірі 3 628,00 грн за подання позову.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист по справі № 369/16432/21, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області 25.01.2024 року на підставі додаткового рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30.03.2023 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 23 000 грн.

У задоволенні решти вимог заяв - відмовлено./ т. 3 а.с. 114-122/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу у частині якою задоволено заяву ОСОБА_3 та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист по справі №369/16432/21, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області 08.01.2024 року на підставі постанови Київського апеляційного суду від 01.11.2023 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 авансу в сумі 362 800 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США за офіційним курсом НБУ на час ухвалення рішення, а також суми сплаченого судового збору у розмірі 3 628,00 грн. за подання позову - скасувати, відмовивши у вказаній вимозі.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не враховано положення ч. 2 ст. 533 ЦК України та практику Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, яка визначає, що сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу. Суд першої інстанції не врахував, що ОСОБА_3 не погасив заборгованість у гривні, що була б еквівалентною 10 000 дол. США на момент здійснення платежу та залишок заборгованості, який відповідає 808,93 дол. США. Оскаржена ухвала не містить жодного обґрунтування спірного питання щодо виконання судового рішення та виконавчого листа, а саме підтвердження або спростування можливості виконання рішення з врахуванням ч. 2 ст. 533 ЦК України.

Представник ОСОБА_3 - Ковальов В.М. звернувся з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказував, що суд присудив борг саме у гривні. А вказівка, що це еквівалентно 10 000 доларам США на момент ухвалення рішення носить виключно інформаційний характер, що і призвело до плутанини та намаганні позивача стягнути більшу суму, ніж ним було сплачено за договором. Позивач посилається на судову практику не у аналогічних справах, а на ту, де виконання зобов`язань було обумовлене у валюті або де суд стягнув саме валюту. Права позивача, в даному випадку, можуть бути захищеними, шляхом звернення з іншим позовом до суду з вимогами стягнути курсову різницю.

Представник ОСОБА_3 - Ковальов В.М. в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином, тому колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за його відсутності у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції переглядається в частині його оскарження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, який з`явився у судове засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а судове рішення залишенню без змін на підставі наступного.

Судом встановлено, що рішенням від 13.03.2023 позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів за порушення умов попереднього договору купівлі-продажу нерухомості від 15.05.2019 року задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 530 000 гривень 00 копійок, а також суму сплаченого судового збору за подання позовної заяви у розмірі 5300 гривень 00 копійок.

В подальшому рішення суду від 13.03.2023 було скасоване постановою Київського апеляційного суду від 01.11.2023 та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги були задоволені частково, а саме:

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аванс в сумі 362 800 грн, що еквівалентно 10000 доларів США за офіційним курсом НБУ на час ухвалення рішення, а також суму сплаченого судового збору 3628,00 грн. за подання позову.

Стягнуто зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 2508,23 грн. за подання апеляційної скарги.

Відповідач добровільно погасив присуджену суму заборгованості на реквізити позивача.

26.04.2024 - погашено 114 000 грн боргу.

26.04.2024 - погашено 3 628 грн. судового збору.

09.05.2024 - погашено 248 800 грн боргу.

Всього 362 800 грн авансу та 3 628 грн. судового збору.

Також встановлено, що представник позивача адвокат Ліпінський Є.В., подав до органу ДВС виконавчий лист на суму 362 800 грн присудженого авансу та 3 628 грн судового збору.

Так, 25.06.2024 Дніпровський ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_1 на підставі вказаного виконавчого листа, а також постанову про стягнення виконавчого збору, постанову про стягнення витрат на проведення виконавчих дій, постанову про арешт майна та грошових коштів тощо.

Також, як вбачається з матеріалів справи додатковим рішенням від 30.03.2024 було задоволено заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 про ухвалення додаткового судового рішення та вирішено - стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23 000 гривень 00 копійок.

В подальшому основне рішення суду від 13.03.2023 було скасоване постановою Київського апеляційного суду від 01.11.2023 та ухвалене нове судове рішення, яким позовні вимоги були задоволені частково, а саме:

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аванс в сумі 362800 грн, що еквівалентно 10000 доларів США за офіційним курсом НБУ на час ухвалення рішення, а також суму сплаченого судового збору 3628,00 грн. за подання позову.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 2508,23 грн. за подання апеляційної скарги.

25.06.2024 Дніпровський ВДВС у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління МЮ (м. Одеса) було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП НОМЕР_2 на підставі вказаного виконавчого листа.

Частково задовольняючи вимоги заяви, суд першої інстанції вірно керувався вимогами ч. 2 ст. 432 ЦПК України, про те, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Зобов`язання може припинятися тільки з передбачених законом підстав. Підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Матеріально правові підстави свідчать про відсутність у боржника матеріально-правового обов`язку повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Так, припинення цивільно-правових зобов`язань визначено у главі 50 розділу І книги п`ятої Цивільного кодексу України, де зазначено, що зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що оскільки відповідачем ОСОБА_3 в повному обсязі було сплачено на користь ОСОБА_2 аванс в сумі 362 800 грн., що еквівалентно 10 000 доларів США за офіційним курсом НБУ, на час ухвалення рішення та судовий збір в сумі 3628 грн. за подання позову згідно виконавчого листа, який був виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області 08 січня 2024 року, що підтверджується платіжною інструкцією за №0.0..1 від 26.04.2024 року на суму 114 000, 00 грн., квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки за № від 09 травня 2024 року на суму 248 800, 00 грн. та платіжною інструкцією за № 0.0..1 від 26.04. 2024 року на суму 3 628, 00 грн., то як наслідок виконавчий лист від 08.01. 2024 року підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Доводи апеляційної скарги, про те, що судом першої інстанції не враховано практику Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, яка визначає, що сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, апеляційним судом відхиляються з огляду на те, що суд присудив борг саме у гривні. Вказівка, що це еквівалентно 10 000 доларам США на момент ухвалення рішення не свідчить про стягнення в іноземній валюті.

Так, при стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом Національного банку України на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним / приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу в ході виконання судового рішення.

Водночас, постановою Київського апеляційного суду від 01.11.2023 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аванс в сумі 362 800 грн, що еквівалентно 10000 доларів США за офіційним курсом НБУ на час ухвалення рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч.1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 на ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2024 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанову суду апеляційної інстанції може бути оскаржено у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: