УХВАЛА

12 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 344/12673/23

провадження № 61-1276ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Івано-Франківського міського суду

Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року, додаткове рішення

Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада

2023 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 14 грудня

2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3

про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат

на утримання дитини.

Позов мотивований тим, що між нею та ОСОБА_3 укладено шлюб,

про що 22 серпня 2020 року Львівським міським відділом РАЦС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) складено актовий запис № 1979. Від шлюбу в них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

01 грудня 2023 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області видано судовий наказ, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи

з 04 листопада 2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Судовий наказ пред`явлено до Відділу ДВС у м. Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, де знаходиться на виконанні.

У процесі виконавчого провадження стало відомо, що ОСОБА_3 сплачуються аліменти лише в сумі 4 000,00 грн, оскільки останній перебуває на спрощеній системі оподаткування, а тому розмір аліментів визначається, виходячи

із середньої заробітної плати працівника для відповідної місцевості.

Позивачка зазначала, що розмір аліментів у сумі 4 000,0 грн на утримання дитини

є недостатнім, що зумовило необхідність звернення до суду з метою зміни розміру таких та зміни способу їх стягнення.

Вказувала, що у зв`язку із початком військової агресії російської федерації проти України зі сторони подружжя було прийнято рішення про її переїзд із малолітнім сином на територію Республіки Польща з метою убезпечення життя останніх

на час воєнного стану та проведення військових дій на території України,

де останні проживають і на сьогодні.

Проживаючи на території Республіки Польщі, у неї виникають значні та суттєві щомісячні витрати на оренду житла, придбання продуктів харчування та предметів домашнього побуту, одягу та медикаментів, іграшок тощо, що зумовлює виникнення суттєвих щомісячних затрат, які встановленим розміром аліментів

не покриваються.

Вважала, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів, визначених судовим наказом Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 01 грудня 2022 року у справі № 344/13883/22, та стягнення з відповідача

на її користь аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 40 000,00 грн щомісячно, з подальшою індексацією, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення»,

до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Вказувала, що відповідач може сплачувати аліменти в розмірі, який вона просить, оскільки на його утриманні немає інших дітей та інших утриманців, протягом тривалого часу він має стабільний розмір річного доходу, який складає за наявною у неї інформацією близько 2 000 000,00 грн, стан його здоров`я дозволяє сплачувати саме таку суму аліментів, оскільки він є особою працездатного віку. Окрім того, у власності відповідача наявний транспортний засіб та квартира

у м. Львові.

Крім того, зазначала, що у зв`язку з віком дитини є необхідність у відвідуванні останнім дитячого садочку на території Республіки Польщі з метою розвитку, навчання перебувати в соціумі, у зв`язку з чим виникають додаткові витрати

у розмірі 9 000,00 грн щомісяця, пов`язані з необхідністю оплати за відвідування дитиною приватного дитячого садочка, які є надмірним тягарем виключно

для неї, а отже такі підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи наведене, просила суд:

- змінити спосіб стягнення аліментів, визначених судовим наказом

Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 грудня

2022 року в справі № 344/13883/2, та стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у розмірі 40 000,00 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання судовим рішенням законної сили;

- припинити стягнення аліментів на підставі судового наказу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 грудня 2022 року в справі

№ 344/13883/22;

- стягнути з ОСОБА_3 додаткові витрати на утримання їх спільного сина ОСОБА_4 , а саме 9000,00 грн щомісяця, пов`язаних із необхідністю оплати

за відвідування дитиною дитячого садочка і до закінчення навчання у такому;

- стягнути з ОСОБА_3 на її користь витрати на правничу допомогу.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 12 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Змінено спосіб стягнення аліментів, визначених судовим наказом

Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 01 грудня

2022 року у справі № 344/13883/22, та стягнуто з ОСОБА_3 на користь

ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 20 000,00 грн щомісячно, починаючи із дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнення за судовим наказом, виданим Івано-Франківським міським судом

Івано-Франківської області від 01 грудня 2022 року в справі № 344/13883/22, припинено з дня набрання законної сили рішенням суду.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В решті вимог позову відмовлено.

Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь

ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 572,20 грн.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 12 жовтня 2023 року змінено, зменшено суму стягнення на користь

ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20 000,00 грн до 10 000,00 грн.

В іншій частині рішення залишено без змін.

Додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року змінено, зменшено суму стягнення витрат на правову допомогу з 8 572,20 грн до 3 468,00 грн.

Компенсовано ОСОБА_3 за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 281,75 грн.

17 січня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , засобами поштового зв`язку, звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою

на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 12 жовтня 2023 року, додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року та постанову

Івано-Франківського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року, в якій представник заявниці, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня 2023 року, додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року та постанову

Івано-Франківського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати

від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги

до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE,

№ 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE

v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України

(є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду

в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок

і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої

та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Унормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав

для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої

та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення

для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України

від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один

із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим

за змістом та передбаченим за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності

(пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України

від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Предметом спору у цій справі є: зміна способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Частиною шостою статті 176 ЦПК України передбачено, що ціна позову визначається у позовах про зменшення або збільшення платежів або

видач - сумою, на яку зменшуються або збільшуються платежі чи видачі, але не більше ніж за один рік.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на

2024 рік» установлено з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум працездатних осібстановить 3 028 грн.

Тобто, ціна позову становить 528 000,00 грн (40 000,00 грн х 12 місяців) +

(4 000,00 грн х 12 місяців), яка станом на 01 січня 2024 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 250 = 757 000 грн).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах

та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення

для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення

для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті

389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 3 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи про стягнення аліментів, збільшення

їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені)

за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу

їх стягнення, якщо такі вимоги не пов`язані із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства).

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Вказівка в резолютивній частині постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року про можливість її оскарження до Верховного Суду

не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись

з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено,

що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт

1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Таким чином, оскаржені рішення ухвалено у малозначній справі, тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга подана

на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення

Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12 жовтня

2023 року, додаткове рішення Івано-Франківського міського суду

Івано-Франківської області від 02 листопада 2023 року та постанову

Івано-Франківського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну способу стягнення аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська