№ провадження 2/646/3720/2024
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2024 року м.Харків

Червонозаводський районний суд м.Харкова у складі: головуючого судді Демченко І.М., за участю секретаря Разєнкової Т.О., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Червонозаводського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Ухвалою суду від 02.10.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалами суду від 02.10.2024 та 18.10.2024 відмовлено у задоволенні заяв про забезпечення позову.

У підготовче судове засідання сторони не з`явилися.

Відповідачем до суду подано клопотання про скерування справи за місцем фактичного проживання до Залізничного районного суду м.Львова, яке вмотивовано тим, що з 18.05.2022 він проживає за адресою: АДРЕСА_1 , як внутрішньо переміщена особа.

Представник позивача адвокатом Мироненком С.С. до суду подано заяву про проведення підготовчого судового засідання без його участі та участі позивача та призначити справу до судового розгляду по суті.

Крім того, представником позивача подані до суду заперечення щодо передачі справи на розгляд Залізничного районного суду м.Львова, тобто за фактичним місцем проживання відповідача як внутрішньо переміщеної особи, оскільки довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи не підтверджує місце реєстрації відповідача за адресою: АДРЕСА_2 , що у свою чергу виключає можливість розгляду позовної заяви Залізничним районним судом м. Львова, виходячи з положень загальних правил підсудності визначених нормами ч. 1 ст. 27 ЦПК України. Просить врахувати висновок Об`єднаної палати КЦС Верховного Суду у постанові від 24 червня 2024 року по справі №554/7669/21, відповідно до якого цивільним процесуальним кодексом передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення для визначення підсудності справи.

При вирішенні клопотання відповідача про направлення справи до іншого суду, суд виходиться з такого.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у пункті 1 статті 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

На підставі відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру № 818853 від 01.10.2024 встановлено, що зареєстрованим місцем проживання відповідача ОСОБА_2 є АДРЕСА_3 .

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду у постанові від 24 червня 2024 року по справі №554/7669/21 наголосила, що в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. Використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Таким чином, цивільним процесуальним кодексом передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення для визначення підсудності справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України справа, прийнята судом до свого провадження з додержанням правил підсудності, повинна бути ним розглянута і в тому випадку, коли в процесі розгляду справи вона стала підсудною іншому суду, за винятком випадків, коли внаслідок змін у складі відповідачів справа належить до виключної підсудності іншого суду.

Зазначена справа не належить до виключної підсудності іншого суду, склад відповідачів не змінювався. Предметом позову є стягнення заборгованості за договором позики. Закон не передбачає можливості передачі справи за підсудністю іншому суду після початку розгляду справи по суті.

Враховуючи, що провадження у справі вже є відкритим Червонозаводським районним судом м.Харкова, клопотання відповідача задоволенню не підлягає.

При проведенні підготовчого засідання судом з`ясовано та встановлено, що сторони укласти мирову угоду, передати справу на розгляд третейського суду або звернутися до суду для проведення врегулювання спору за участю судді не бажають; вони повідомили про всі обставини справи, які їм відомі та сторони надали всі докази, на які вони посилаються.

Враховуючи раніше подану представником позивача адвокатом Мироненком С.С. заяву про участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, суд вважає за доцільне подальший розгляд справи здійснювати в дистанційному режимі.

Керуючись ст. ст. 197, 200 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання відповідача про передачу справи на розгляд Залізничного районного суду м.Львова відмовити.

Закрити підготовче провадження та призначити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, яке відбудеться о 14 год 00 хв 26 листопада 2024 року.

У судове засідання викликати сторони.

Розгляд справи проводити в режимі відеоконференції за участю представника позивача ОСОБА_3 поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою програмного забезпечення платформи Електронний суд.

Роз`яснити відповідачеві ОСОБА_2 з метою оперативності отримання інформації щодо руху справи та спрощення обміну документами із судом його право зареєструватися в системі «Електронний суд», після чого він матиме можливість отримувати всі процесуальні документи на зареєстровану електронну адресу та брати участь у судовому засіданнях в режимі відеоконференції. За відсутності технічної можливості реєстрації в системі «Електронний суд», відповідач має право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні іншого суду.

За положеннями частини другої статті 212 ЦПК України учасник справи подає заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. Копія заяви в той самий строк надсилається іншим учасникам справи. У заяві про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні іншого суду в обов`язковому порядку зазначається суд, в якому необхідно забезпечити її проведення.

Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

Головуючий: І.М.Демченко