Справа № 524/6091/24
Провадження № 2-о/524/203/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2024 року Суддя Автозаводського районного суду м Кременчука Предоляк О.С., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_1 , виконавчий комітет Кременчуціької міської ради Кременчуцького району Полтавської ради як орган опіки та піклування про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини,

ВСТАНОВИВ

03 червня 2024 року до суду звернувся ОСОБА_1 з заявою, в якій просить суд: встановити факт того, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує неповнолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 15.05.2024 року та по теперішній час

Вивчивши матеріали поданої заяви, вважаю, що заява не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату. Такі дії, однак, мають повністю штучний характер, подібно тому, як удавана угода у цивільному праві вчиняється лише для цілей прикриття іншої угоди.

Згідно положень ч. 1 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Суб`єктивні процесуальні права мають здійснюватися в найбільш економічний спосіб. Зловживання процесуальними правами може мати форму штучного ускладнення цивільного процесу, ускладнення розгляду справи в результаті поведінки, що перешкоджає винесенню правильного рішення у справі або вчиненню інших процесуальних дій.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України, залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідома безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має штучний характер.

Згідно ч. 3 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом. (ч. 4 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України).

Відповідно до ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Звертаючись до суду з заявою, останню обґрунтовано тим, що заявник після розірвання шлюбу проживає разом з донькою. Заявник займається її вихованням, забезпеченням розвитку, здійснює опіку над донькою, виховує її та доглядає за нею, піклується про стан здоров`я та належне матеріальне забезпечення. Мати побудувала окреме життя від заявника та доньки та має намір в подальшому проживати за кордоном.

Заявник наголошує, що існує необхідність встановлення самостійного факту утримання доньки та виховання для різних соціальних потреб без необхідності щоразу звертатися до матері для отримання її згоди у тому числі щодо переміщення для здійснення медичних втручань, за потреби для навчання. Йому необхідно мати можливість мати право для одержання державної допомоги, як батька одинака.

Згідно з ст.318 ЦПК України, у заяві про встановлення юридичного факту повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Жодних обставин існування перешкод у вирішенні заявником питання щодо виховання, лікування чи навчання дитини без встановлення цього факту - заявником суду не зазначено і доказів такого до заяви не додано.

Заявник в поданій до суду заяві не вказує конкретну мету, для якої виникла необхідність у встановленні відповідного факту.

Вважаю, що саме по собі встановлення судом факту виховання та утримання дитини батьком без участі матері не породжує для заявника юридичних наслідків, тобто від встановлення вказаних фактів не буде залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав останнього.

Захист порушених прав у зв`язку з не виконання не прийнятті участі одним із батьків у вихованні дітей, тобто самоусунення від виконання батьківських обов`язків, має розглядатись в іншому порядку, передбаченому законом.

Питання визначення місця проживання дитини з батьком вже вирішено судом, тобто подана заява має завідомо штучний характер, оскільки не породжує юридичних наслідків, між сторонами відсутній спір про місце проживання дитини та її утримання.

Заявником не визначено як заінтересовану особу відповідний орган державної влади, відповідальний за проведення мобілізації (адже відповідно до ст. 23 ЗУ " Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" міститься саме таке формулювання, що "не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які самостійно виховують дитину (дітей) віком до 18 років; тощо).

На підставі викладеного, керуючись статтями 44, 315, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_1 , виконавчий комітет Кременчуціької міської ради Кременчуцького району Полтавської ради як орган опіки та піклування про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини- повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Олена Предоляк