Номер провадження: 22-ц/813/2567/24
Справа № 947/4195/20
Головуючий у першій інстанції Пучкова І. М.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2024 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 947/4195/20

Номер провадження: 22-ц/813/2567/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя доповідач),

- суддів Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М.,

за участю секретаря судового засідання Мокана В.В.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідачі 1) Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», 2) приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна, 3) Товариство з обмеженою відповідальністю «Закупівлі ЮА», 4) ОСОБА_2 ,

- третя особа, яка не заявляє самосійних вимог щодо предмету спору - Одеська міська рада,

- апелянт (особа, яка не приймала участі у справі, але вважає що оскаржуваним рішенням вирішено питання про її права, інтереси та (або) обов`язки) Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової І.В., Товариства з обмеженою відповідальністю «Закупівлі ЮА», ОСОБА_2 про визнання електронних торгів недійсними, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування державної реєстрації права власності, витребування майна з незаконного чужого володіння, за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Київського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Пучкової І.М. 29 червня 2021 року,

встановив:

2. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним уточненим у подальшому позовом, в якому остаточно просить: 1) визнати недійсним електронний аукціон, проведений 07.08.2019 року, відповідно до протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-07-17-000011-b у частині продажу квартири за адресою - АДРЕСА_1 ; 2) визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою - АДРЕСА_1 , яка продана на аукціоні від 10.02.2020 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В.; 3) скасувати державну реєстрацію права ОСОБА_2 на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 , яку вчинено відповідно до запису про право власності № 35406054, зробленого відповідно до рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно за індексним номером 51049127 від 10.02.2020 року; 4) витребувати квартиру за адресою - АДРЕСА_1 , із незаконного чужого володіння.

ОСОБА_1 обґрунтовує позовні вимоги тим, що вона була власником квартири за номером АДРЕСА_2 , яку передала в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є - ПАТ «Дельта Банк», на підставі іпотечного договору від 24.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., зареєстрованого в реєстрі за №2171.

У подальшому позивачка дізналась, що 06.03.2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою Сергієм Васильовичем винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45837326, на підставі якого проведено державну реєстрацію права власності на квартиру за номером АДРЕСА_2 , за ПАТ «Дельта Банк», про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесенозапис про право власності №30594453.

07.08.2019 року ПАТ «Дельта Банк» на аукціоні, який проводило Товариство з обмеженою відповідальністю «Закупівлі ЮА» через електронний майданчик dgf.prozorro.sale, продав квартиру громадянину ОСОБА_2 , відповідно до договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні 10.02.2020 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В та зареєстрований в реєстрі за № 35. Відповідні відомості внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, номер запису про право власності № .02.2020 р. об 11:14:07.

Аукціон проведено під час дії ухвали Київського районного суду м. Одеси від 30 липня 2019 року в цивільній справі №520/17436/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича, Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», третя особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію права власності, за якою вжито заходи забезпечення позову - встановлено заборону відповідним суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі, нотаріусам, Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єкту нерухомого майна, здійснювати будь-які дії щодо розпорядження нерухомим майном (передання у заставу, обмін тощо), стосовно квартири за адресою - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, право власності на яке зареєстровано за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (код за ) (Т. 1, а. с. 2 15, 242 247).

Позиція сторін в суді першої інстанції

АТ «Дельта Банк» у відзиві на позовну заяву просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

Банк вказує на те, що помилковими є доводи позивача про порушення правил проведення торгів майном банкрутів.

Наявність арешту на об`єкт нерухомості, відносно якого проводяться торги, не є перешкодою для їх проведення. А на момент укладання договору купівлі-продажу квартири, такий арешт вже був відсутній.

Посилання позивачки на те, що арешт знято неправомірно, не стосується даної справи, і є виключно припущенням позивачки. Що стосується наявності ухвали Київського районного суду м. Одеси від 30.07.2019 по справі №520/17436/19, то зазначеною ухвалою було заборонено проведення реєстраційних дій, а не проведення торгів.

Крім того, відповідно до ст. 150 ЦПК України, не допускається забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти неплатоспроможного банку, а також на майно або грошові кошти Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Наявність в суді позову ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 , за АТ Дельта Банк, також не може бути підставою для заборони проведення торгів або для визнання договору купівлі-продажу недійсним, оскільки перелік обставин, які є підставою для визнання угоди недійсною, є вичерпним та не містить зазначеної підстави.

Позивачка у своєму позові не заперечує факт отримання кредиту та підтверджує, що вона не виконує умови кредитного договору та мала значну кредитну заборгованість. Крім того, ціль, на яку було надано кредитні кошти - придбання нерухомості в новобудові по договору інвестування за адресою - АДРЕСА_3 . (Т. 1, а. с. 130 132).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2021 року задоволено повністю вищевказані позовні вимоги ОСОБА_1 ..

Визнано недійсним електронний аукціон, проведений 07.08.2019 року, відповідно до протоколу електронного аукціону № UA-EA-2019-07-17-000011-b у частині продажу квартири за адресою - АДРЕСА_1 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири за адресою - АДРЕСА_1 , яка продана на аукціоні від 10.02.2020 року, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В..

Скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру під АДРЕСА_2 , яку вчинено відповідно до запису про право власності № 35406054, зробленого відповідно до рішення про державну реєстрацію права на нерухоме майно за індексним номером 51049127 від 10.02.2020 р..

Витребувано квартиру під АДРЕСА_2 у ОСОБА_2 ..

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі - 630,60 гривні.

Стягнуто з приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової І.В. на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі - 630,60 гривні.

Стягнуто з ТОВ «Закупівлі ЮА» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі - 630,60 гривні.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі - 630,60 гривні.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що за наслідками прийнятого державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С.В. рішення про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_4 , за номером 53, за ПАТ «Дельта Банк» фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Оскільки квартира за адресою - АДРЕСА_4 , під номером 53 вибула із володіння ОСОБА_1 не з її волі, відтак має бути витребувана у добросовісного набувача ОСОБА_2 (Т. 2, а. с. 71 82).

Короткий зміст постанови Одеського апеляційного суду

Постановою Одеського апеляційного суду від 28.11.2022 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2021 року залишено без змін (Т. 2, а. с. 192 198).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі Фонд гарантування вкладів фізичних осіб просить рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.06.2021 року скасувати. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт вказує на те, що: 1) з 05.10.2015 року в АТ «Дельта Банк» введено процедуру ліквідації, яка здійснюється у відповідності з положеннями спеціального закону, яким є - Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вказаним законом передбачений порядок та процедура проведення відкритих торгів (аукціонів) з продажу активів банку, що ліквідується; 2) судом першої інстанції не було вирішено питання щодо подальшого статусу майна, як то повернення останнього в режим обтяженого іпотекою. Судом першої інстанції, визнаючи електронні торги недійсними, не було вказано порушення процедури продажу активів (майна) неплатоспроможного Банку; 3) ОСОБА_1 не могла брати участь в оскаржених торгах, тому вона не є належним позивачем у справі; 4) позивачем було обрано невірний спосіб захисту скасування державної реєстрації; 5) ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, оскільки у позові відсутні вимоги про витребування майна; 6) судом першої інстанції при постановленні ухвали про забезпечення позову, було порушено норми матеріального права, а саме Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». (Т. 2, а. с. 222 236).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 09.10.2023 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2021 року (Т. 2, а. с. 245 246).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.10.2023 року закінчено підготовку справи до розгляду. Справу призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду (Т. 3, а. с. 2).

18.04.2024 року від адвоката Єфімової Л.Я., діючої від імені ОСОБА_1 , надійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 25.04.2024 року відмовлено у задоволенні клопотання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

25.04.2024 року від адвоката Гайдай Я.Ф., діючої від імені ОСОБА_2 , надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина

Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин

ОСОБА_3 на праві власності належала квартира, загальною площею - 63,8 кв. м., яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_4 , під номером 53, на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 07.07.2006 року, виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради.

24 травня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі - 79 400 доларів США, зі сплатою 13,50 % річних на строк з 24.05.2007 року по 24.05.2017 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, відповідно до договору іпотеки, укладеного між ОСОБА_1 та АІКБ «УкрСиббанк» 24 травня 2007 року та посвідченого того ж дня приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, відповідачем було передано в іпотеку АІКБ «УкрСиббанк» квартиру АДРЕСА_2 .

Того ж дня між сторонами укладено договір відповідального збереження документів, які передано за актом прийому-передачі документів. Передано свідоцтво про право власності від 07.07.2006 року на право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_1 , та технічний паспорт на квартиру.

У порушення умов кредитного договору, позичальник зобов`язання з повернення кредиту у строк, передбачений кредитним договором, не виконала, проценти за користування кредитними коштами не сплатила, у зв`язку з чим має заборгованість.

Через неналежне виконання умов кредитного договору, у лютому 2014 року ПАТ «Дельта Банк», правонаступник позичальника, звернулось до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності та припинення права власності.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 22 січня 2015 року позов ПАТ «Дельта Банк» було задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0, укладеним 24 травня 2007 року між АІКБ «УкрСиббанк», правонаступником якого за зазначеним кредитним договором є ПАТ «Дельта Банк», стягнуто заборгованість у розмірі 132593, 46 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 1059819, 53 гривень, звернуто стягнення на предмет іпотеки, квартиру у АДРЕСА_4 , під номером 53, яка належить ОСОБА_1 .. Визначений спосіб реалізації предметів іпотеки шляхом застосування процедури продажу встановленого статтею 41 Закону України «Про іпотеку», а саме шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» за початковою ціною визначеною на підставі оцінки майна, що буде проведена незалежним суб`єктом оціночної діяльності на стадії виконавчого провадження. Стягнуто в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «Дельта Банк» судовий збір в решті вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 12 квітня 2017 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 січня 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» відмовлено у повному обсязі.

13 квітня 2018 року представником AT «Дельта банк» було подано заяву про державну реєстрацію права власності (реєстраційний номер заяви 27708719) на квартиру, яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_4 , за номером 53, та, як вбачається з картки прийому заяви, нею подані зокрема, іпотечний договір б/н від 24.05.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С В., укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 для забезпечення виконання зобов`язань за договором про надання споживчого кредиту №0 від 24.05.2007 року та договору про надання споживчого кредиту №0/2 від 24.05.2007 року; договір про надання споживчого кредиту №0 від 24.05.2007 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 ; витяг із договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року з Додатком І, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «УкрСиббанк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондра Л.В. від 05.04.2018 року; лист-вимога від 11.09.2017 року, вих. № 02.4.1/1097/17, видавник уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT "ДЕЛЬТА БАНК".

Проте, перевіривши подані документи, 19 квітня 2018 року Державний реєстратор Кукліна Альбіна Олександрівна прийняла рішення №40707832 про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень у зв`язку із тим, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Підставою для відмови у державній реєстрації стало те, що іпотекодержателем порушено вимоги ст. ст. 35 - 37 Закону України «Про іпотеку», розділів 4, 5 іпотечного договору, а також Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Будучи незгодним з рішенням державного реєстратора, представник ПАТ «Дельта Банк» 23.10.2018 року звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 19 квітня 2018 р. за №40707832, яке було прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно ОСОБА_5 . Зобов`язати Юридичний департамент Одеської міської ради провести державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_4 , за номером 53, загальною площею - 63,8 кв. м., житловою площею - 37, кв. м., за AT «Дельта Банк», внести відповідний запис до Державного реєстру прав та надати витяг із Державного реєстру.

Київським районним судом міста Одеси 12 березня 2019 року ухвалено рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк», до Державного реєстратора прав на нерухоме майно Юридичного департаменту Одеської міської ради Кукліної Альбіни Олександрівни, Юридичного департаменту Одеської міської ради, третя особа ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду від 12 березня 2019 року у цивільній справі №522/18650/19, набрало законної сили 15 квітня 2019 року.

ПАТ «Дельта Банк» до ухвалення судового рішення за наслідком розгляду справи з оскарження Банком рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 19 квітня 2018 р. за №.03.2019 року повторно звернувся до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича із заявою про державну реєстрацію права власності (реєстраційний номер заяви 32956488) на квартиру, яка знаходиться за адресою - АДРЕСА_4 , за номером 53, і як вбачається з картки прийому заяви, до неї додані зокрема, іпотечний договір б/н від 24.05.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С В., зареєстрований в реєстрі за №2171; лист-вимога від 11.09.2017 року, вих. № 02.4.1/1097/17, видавник: AT "ДЕЛЬТА БАНК"; поштове повідомлення Укрпошти від 11.09.2017 року за №42.

На підставі зазначених документів державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С.В. 06.03.2019 року винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №45837326, яким вирішено провести державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_4 , під номером 53, за ПАТ «Дельта Банк».

На підставі зазначеного рішення за ПАТ «Дельта Банк» зареєстровано право власності на квартиру за адресою - АДРЕСА_4 , під номером 53, запис про реєстрацію права власності №30594456 від 04.03.2019 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № від 06.03.2019 року наявним в матеріалах реєстраційної справи №101.

25 липня 2019 року позивачка звернулась до Київського районного суду міста Одеси із заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича, Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання дій державного реєстратора протиправними та скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в якій просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- встановлення заборони Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» та іншим особам вчиняти будь-які дії щодо предмета спору (продаж, обмін, передачу у заставу, тощо) квартирою АДРЕСА_4 , під номером 53.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 30 липня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання до суду позовної заяви задоволено. Вжито заходи забезпечення позову до подання до суду позовної заяви ОСОБА_1 до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюта Сергія Васильовича, Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про визнання дій державного реєстратора протиправними та скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, встановлено заборону відповідним суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі нотаріусам, Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, заборонити вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єкту нерухомого майна, здійснювати будь-які дії щодо розпорядження нерухомим майном (передання у заставу, здійснювати обмін тощо), стосовно квартири АДРЕСА_4 , під номером 53, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101, право власності на яке зареєстровано за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (код за ).

31 липня 2019 року позивачка звернулась до Київського районного суду м. Одеси з позовом до державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича, Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг», третя особа Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію права власності, в якому просила суд: - визнати дії державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича щодо проведення державної реєстрації права власності за ПАТ «Дельта банк» житлової квартири АДРЕСА_4 , за номером 53 протиправними; - скасувати запис №30594456 про проведену державну реєстрацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна.

У подальшому, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №201021763 від 20.02.2020 року, 10.02.2020 року було зареєстровано право власності на вказану квартиру за адресою - АДРЕСА_1 , за ОСОБА_2 , запис про право власності 35406054, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за №51049127 від 10.02.2020 року, винесеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. на підставі: договору купівлі-продажу квартири, що продана на аукціоні від 10.02.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., зареєстрованого в реєстрі за №35.

Аукціон проведено 07 серпня 2019 року ТОВ «Закупівлі ЮА» через електронний майданчик dgf.prozorro.sale, під час дії прямої заборони суду, відповідно до ухвали Київського районного суду м.Одеси від 30.07.2019 року пу цивільній справі 520/17436/19.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 грудня 2020 року задоволено частково позов ОСОБА_1 до державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В., КП «Агенція реєстраційних послуг», ПАТ «Дельта Банк», ОСОБА_2 про визнання дій протиправними та скасування запису про державну реєстрацію права власності. Визнано дії державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. з винесення рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) за індексним номером: 45837326 від 06.03.2019 року стосовно об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_4 , за номером 53, протиправними. Скасовано запис про право власності №30594453, зареєстрований 04.03.2019 року державним реєстратором КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45837326 від 06.03.2019 року стосовно об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_4 , за номером 53. Стягнено з державного реєстратора КП «Агенція реєстраційних послуг» Манюти С.В. на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 594 гривні 40 (сорок) копійок. Стягнено з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору в сумі 594 гривні 40 копійок.

Постановою Одеського апеляційного суду від 19.05.2021 року рішення Київського районного суду м.Одеси від 08 грудня 2020 року залишено без змін, апеляційну скаргу залишено без задоволення.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням положень ст. 82 ЦПК України, встановлені рішенням Київського районного суду міста Одеси від 08 грудня 2020 року у цивільній справі №520/17436/19 обставини додатковому доказуванню не підлягають.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції.

Мотиви відхилення аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду з вказаним позовом, ОСОБА_1 вказувала, що вона є власником квартири за номером АДРЕСА_2 , яку передала в іпотеку АКІБ «Укрсиббанк» (правонаступником якого є - ПАТ «Дельта Банк») на підставі іпотечного договору від 24.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., зареєстрованого в реєстрі за №2171.

Вказувала, що вищевказана квартира була реалізована на аукціоні під час дії заборони відповідним суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, в тому числі, нотаріусам, Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», здійснювати проведення державної реєстрації будь-яких прав та/або їх обтяжень, вносити будь-які записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зміни до таких записів та/або скасування таких записів щодо об`єкту нерухомого майна, здійснювати будь-які дії щодо розпорядження нерухомим майном (передання у заставу, обмін тощо), стосовно квартири за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав за нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться в такому порядку:

- прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв;

- виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування ( у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав;

- встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв;

- перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень;

- прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав);

- відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майна та їх обтяження, про об`єкти та суб`єкти цих прав;

- формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником;

- видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.

Крім того, ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», в редакції, що була чинною станом на час винесення спірного рішення, іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

У разі набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.

Тобто, обов`язковою та невід`ємною обставиною при набутті права власності на предмет іпотеки є оцінка предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Проте, зі змісту інформаційної довідки, в переліку документів на підставі яких у ПАТ «Дельта Банк» виникло право власності на предмет іпотеки, наведених в її змісті, документ про оцінку фактичної вартості предмету іпотеки, за якою було набуто право власності, відсутній, як і не міститься в матеріалах реєстраційної справи з проведеної спірної державної реєстрації прав.

07 червня 2014 року набрав чинності Закон України № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

- таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

- загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України).

Мораторій є відстроченням виконання зобов`язання, а не звільненням від його виконання. Тому, встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника).

Згідно з пунктом 23 частини першої статті 1 Закону України 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (у редакції, що діяла на час укладення кредитного договору та договору іпотеки), споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону України «Про іпотеку»).

Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки.

Підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому, до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору.

Водночас Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження.

Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 12 березня 2019 року у цивільній справі №522/18650/19, яке набрало законної сили 15.04.2019 року, встановлено, що спірна квартира ( АДРЕСА_1 ) підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірна квартира у АДРЕСА_1 , не може бути примусово стягнута на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», у тому числі. і шляхом реєстрації права власності за ПАТ «Дельта Банк».

За таких обставин, у державного реєстратора прав на нерухоме майно КП «Агенція реєстраційних послуг» ОСОБА_6 були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ПАТ «Дельта Банк».

Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого. як забезпечення кредитів в іноземній валюті» міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а, провадження № 11-474 апп19; від 19 травня 2020 року у справі №644/3116/18-ц, провадження № 14-45цс20.

Тобто, після ухвалення судового рішення Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у цивільній справі №464/8589/15-ц, Велика Палата Верховного Суду підтвердила свою раніше прийняту правову позицію, тому застосуванню підлягає положення частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» про обов`язковість для судів висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду.

Враховуючи вказані позиції Верховного Суду, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що за наслідками прийнятого державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою С.В. рішення про проведення державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 , за ПАТ «Дельта Банк» фактично відбулося примусове стягнення зазначеного майна без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

З огляду на вказане, колегія суддів звертає увагу на те, що ПАТ «Дельта Банк» в порушення вимог законодавства та під час дії заборони протиправно набуло права власності на спірне майно та здійснило відчуження вказаного іпотечного майна на аукціоні.

З урахуванням викладеного висновку, встановлених обставин щодо допущених порушень під час звернення стягнення на спірне майно, суд першої інстанції дійшов вмотивованого висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачки та правильно вважав за необхідне задовольнити заявлені вимоги шляхом визнання дій державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича з винесення рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45837326 від 06.03.2019 року стосовно об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_4 , за номером 53, протиправними та скасувати запис про право власності №30594453, зареєстрований 04.03.2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою Сергіем Васильовичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45837326 від 06.03.2019 року стосовно об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_4 , за номером 53.

Щодо посилання апелянта на те, що у даному випадку підлягав застосуванню спеціальний закон Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Постановою правління НБУ від 2 березня 2015 року № 150 «Про віднесення

ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавча дирекція ФГВФО прийняла рішення від 2 березня 2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 3 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу ФГВФО на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк».

На підставі постанови правління НБУ від 2 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавча дирекція ФГВФО 2 жовтня 2015 року прийняла рішення № 181 «Про початок здійснення процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку», відповідно до якого розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноважену особу ФГВФО на ліквідацію строком на 2 роки з 5 жовтня 2015 року до 4 жовтня 2017 року включно.

20 лютого 2017 року виконавча дирекція ФГВФО прийняла рішення № 619, яким продовжила строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «Дельта Банк» на два роки до 4 жовтня 2019 року.

У подальшому, на підставі пункту 2 частини п`ятої статті 12, частини першої статті 35, частини п`ятої статті 44, частини третьої статті 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 04 квітня 2019 року № 772 про продовження строків здійснення процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» строком на один рік з 05 жовтня 2019 року до 04 жовтня 2020 року включно та продовжено повноваження ліквідатора AT «Дельта Банк», визначені вказаним Законом, зокрема, статтями 37, 38, 47-52, 52 і, 53 Закону, у тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному цим Законом.

Відповідно до пунктів 2, 6 частини другої статті 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в редакції Закону, чинній на час виникнення спірних правовідносин, з дня початку процедури ліквідації банку: банківська діяльність банку завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси; укладення правочинів, пов`язаних з відчуженням майна банку чи передачею його майна третім особам, допускається в порядку, передбаченому статтею 51 цього Закону.

Згідно з частинами другою та третьою статті 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) після затвердження виконавчою дирекцією Фонду результатів інвентаризації майна банку та формування ліквідаційної маси Фонд розпочинає передпродажну підготовку та реалізацію майна банку у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами Фонду, за найвищою вартістю у найкоротший строк. Фонд затверджує способи, порядок, склад та умови відчуження майна банку, включеного до ліквідаційної маси, у разі потреби організовує консолідований продаж майна кількох банків, що одночасно перебувають у процедурі ліквідації.

Частиною шостою статті 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» у вказаній редакції Закону передбачено, що майно (активи) банку або кількох банків (пули активів) може бути реалізоване у такий спосіб: 1) на відкритих торгах (аукціоні); 2) шляхом продажу безпосередньо юридичній або фізичній особі.

Продаж майна (активів) банку у спосіб, передбачений цією частиною, може проводитися в електронній формі (на електронних майданчиках).

Оскільки у державного реєстратора прав на нерухоме майно КП «Агенція реєстраційних послуг» ОСОБА_6 були наявні підстави для відмови у проведенні державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ПАТ «Дельта Банк», останнє не набуло права на реалізацію спірного майна на аукціоні.

Тому, з урахуванням допущених порушень під час звернення стягнення на спірне майно, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача, та задоволення вимог про визнання дій державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манюти Сергія Васильовича з винесення рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45837326 від 06.03.2019 року стосовно об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_4 , за номером 53, протиправними та скасування запису про право власності №30594453, зареєстрований 04.03.2019 року державним реєстратором Комунального підприємства «Агенція реєстраційних послуг» Манютою Сергіем Васильовичем на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 45837326 від 06.03.2019 року стосовно об`єкта нерухомого майна квартири АДРЕСА_4 , за номером 53.

Предметом даного позову є - визнання електронних торгів недійсними, визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, скасування державної реєстрації права власності, витребування майна з незаконного чужого володіння.

Позов обґрунтовано тим, що вказана реалізація майна на електронних торгах та подальше оформлення договору купівлі-продажу та скасування державної реєстрації права власності відбулось під час прямої заборони на здійснення таких дій, що є порушенням норм законодавства України.

Тому посилання апелянта на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, та витребував спірну квартиру у ОСОБА_2 колегія суддів вважає безпідставними.

Матеріали справи містять заяву про збільшення позовних вимог від 25.02.2021 року, в якій ОСОБА_1 , серед іншого просила витребувати квартиру за адресою - АДРЕСА_1 , із незаконного чужого володіння (Т. 1, а. с. 242 247).

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.03.2021 року прийнято до провадження заяву про збільшення позовних вимог (Т. 1, а. с. 252).

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того, посилання апелянта на те, що необґрунтованими та безпідставними є посилання суду першої інстанції на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 30.07.2019 року про забезпечення позову, оскільки остання винесена в порушення вимог законодавства, є неспроможними. Апелянтом вказану ухвалу про забезпечення позову не було оскаржено, тому посилання на її незаконність є безпідставними.

Отже, доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння апелянтом вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.

Тому, доводи апеляційної скарги колегія суддів відхиляє, оскільки вони є неспроможними і не можуть бути підставою для скасування оскарженого судового рішення

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, Одеський

апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 29 червня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 04 червня 2024 року.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: С. О. Погорєлова

О. М. Таварткіладзе