Справа № 2-4314/10
провадження 2-зз/175/28/24
УХВАЛА

06 листопада 2024 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого

судді Васюченка О.Г.

при секретарі Кульпіній Л.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Слобожанське клопотання відповідача ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2010 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «УФА «Верус» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

16.09.2010 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області (суддею Шабановим А.М.) прийнята ухвала суду про часткове задоволення заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення позову по цивільній справі №2-4314/10 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до Непокритої (після укладення шлюбу 22.07.2006 нове прізвище ОСОБА_3 , ТОВ «УФА «ВЕРУС» про стягнення заборгованості за кредитним договором №ZPONRK45290049 від 22.07.2004 року.

Даною ухвалою суду від 16.09.2010 по справі №2-4314/10 накладено арешт в межах заявлених позовних вимог 60 961,80 грн. на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2 , шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

14.01.2011 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області прийнята ухвала суду по цивільній справі №2-4314/10 про повернення позовної заяви ПАТ КБ «Приватбанк».

Ухвалою від 14.01.2021 суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області скасовано забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 ), шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2010 року. Копію ухвали направити для відома та виконання до філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, відповідному відділу державної виконавчої служби та сторонам по справі.

16.10.2024 відповідач ОСОБА_4 подала клопотання про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Частиною 1 стаття 158 ЦПК України передбачено, що суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України: рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства, є законність.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи той факт, що ухвалою від 14.01.2021 суддею Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 , (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , мешкає: АДРЕСА_1 ), шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, відповідно до ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2010 року скасовано, а тому передбачених законом підстав для скасування вищевказаних заходів забезпечення позову немає.

Враховуючи зазначене вище, а також, перевіривши матеріали справи і заяви, надані та добуті докази, суд вважає, що клопотання є таким, що не підлягає задоволенню, оскільки забезпечення позову у вигляді накладення арешту було скасовано судом, а тому суд приходить до висновку про те, що у задоволенні цього клопотання про скасування заходів забезпечення позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 82, 154, 158, 258, 259, 260-261, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

В клопотанні ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом відмовити.

Ухвала набрала законної сили 06 листопада 2024 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя О.Г. Васюченко