КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року місто Київ

єдиний унікальний номер справи: 754/8151/23

номер провадження: 22-ц/824/2581/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),

суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А.,

за участю секретаря -Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Гнатуш Наталії Вікторівни на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 25 вересня 2023 року у складі судді Панченко О.М., у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про встановлення способу участі у вихованні дітей батьком, який проживає окремо,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просив:

зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати йому у спілкуванні з їх доньками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і у їх вихованні;

визначити наступні способи його участі у спілкуванні і вихованні з доньками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : вільне, необмежене спілкування будь-якими засобами зв`язку кожного дня, крім часу коли діти навчаються або сплять; зустріч дітей з батьком на вихідні і свята не рідше одного разу на тиждень. За виключенням днів перебування позивача у відрядженні, що буде підтверджено документально; присутність батька на святах в честь святкування дня народження дітей, Нового року. В разі відсутності святкування, забезпечити вільне спілкування в такі дні батька з дітьми; два рази на рік, на дитячі канікули, проводити відпустку з дітьми з виїздом за кордон;

зобов`язати ОСОБА_1 погоджувати з ОСОБА_2 вибір навчальних і медичних закладів в яких будуть навчатися і лікуватися діти, а також програми навчання і способу лікування, в разі хвороби;

зобов`язати ОСОБА_1 погоджувати з ОСОБА_2 кандидатури нянь, з наданням їх засобів зв`язку, копії паспортних даних і ідентифікаційних податкових кодів та розміру оплати праці;

зобов`язати ОСОБА_1 повідомляти ОСОБА_2 не пізніше ніж за один місяць про зміну місця проживання дітей, з наданням інформації про точну поштову адресу і погоджувати переїзд дітей в інше місце крім Києва;

заборонити ОСОБА_1 вивозити дітей за кордон без письмової заяви ОСОБА_2 ;

заборонити ОСОБА_1 розміщувати в соціальних мережах відео, фото та інформацію про їх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просила визначити наступні способи участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 :

під час перебування дітей за кордоном:

кожні вівторок та четвер з 18:15 до 18:45 - спілкування з ОСОБА_4 (старшою дитиною сторін) по відеозвязку через будь-який месенеджер або застосунок в присутності матері;

кожні вівторок та четвер з 09:30 до 10:00 - спілкування з ОСОБА_4 (старшою дитиною сторін) по відеозвязку через будь-який месенеджер або застосунок в присутності матері;

під час перебування дітей за кордоном:

кожні перша, третя, п`ята середи місяця з 17:00 до 20:30 - спілкування з доньками у місці, визначеному за попередньою усною домовленістю сторін, без присутності матері, окрім днів коли діти хворіють, запрошені на дні народження друзів та 25 серпня (день народження матері);

кожна третя субота місяця з 12:00 до 20:00 - спілкування з доньками у місці, визначеному за попередньою усною домовленістю сторін, без присутності матері, окрім днів коли діти хворіють, запрошені на дні народження друзів та 25 серпня (день народження матері);

кожний наступний день після дня народження дітей з 12:00 до 20:00 - спілкування з доньками у місці, визначеному за попередньою усною домовленістю сторін, без присутності матері, окрім днів, які припадають на навчальні дні дітей у відповідних закладах освіти.

У вересні 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Гайдай О.В. подав заяву про забезпечення первісного позову, в якій він просив встановити до набрання законної сили рішення суду про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення графіку побачень з ними, ОСОБА_2 спілкування з малолітніми ОСОБА_3 та ОСОБА_7 наступним чином:

- зобов`язати ОСОБА_1 надати доступ дітям до спілкування з батьком ОСОБА_2 в телефонному відеорежимі за допомогою соціальних мереж (Viber, WhatApp, Telegramm - на вибір позивача);

спілкуватись ОСОБА_2 з дітьми через відозв`язок, з кожною дитиною окремо чи разом двічі на тиждень: малолітньою ОСОБА_3 та ОСОБА_8 в будні дні, вільний від навчання час з 18 год 00 хв. до 20 год 00 хв. та у вихідні - субота чи неділя з 12 год 00 хв. до 15 год 00 хв. в любий час зазначеного проміжку.

Заява про забезпечення первісного позову мотивована тим, що діти наразі перебувають за кордоном разом із відповідачкою, що підтверджується відповіддю на адвокатський запит Держприкордонслужби. Позивачу достеменно не відомо на який час ОСОБА_1 виїхала з дітьми та коли повернеться. При цьому розлука дітей з батьком, на його думку, є неприпустимою, оскільки він бажає виховувати та спілкуватись з дітьми, а також важливим є те, щоб діти спілкувались з татом та не віддалялись від нього психологічно.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 25 вересня 2023 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 25 жовтня 2023 року, заяву представника ОСОБА_2 - адвоката Гайдай О.В. про забезпечення позову - задоволено.

Зобов`язано ОСОБА_1 надати доступ дітям до спілкування з батьком ОСОБА_2 в телефонному відеорежимі за допомогою соціальних мереж (Viber, WhatApp, Telegramm - на вибір позивача); спілкуватись ОСОБА_2 з дітьми через відеозв`язок, з кожною дитиною окремо чи разом двічі на тиждень: малолітньою ОСОБА_3 та ОСОБА_8 в будні дні, вільний від навчання час з 18 год 00 хв. до 20 год 00 хв. та у вихідні - субота чи неділя з 12 год 00 хв. до 15 год 00 хв. - в любий час зазначеного проміжку.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Гнатуш Н.В. подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення, недоведеність обставин, що викладені у заяві про забезпечення позову, порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що матеріалами справи не підтверджується наявність будь-якої фактичної обставини, з якою Закон пов`язує можливість застосування заходів забезпечення позову. Заява про забезпечення позову не містить пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення, а лише суб`єктивне міркування про відсутність підстав застосування зустрічного забезпечення, що не передбачено ст.151 ЦПК України. Також діюче законодавство не містить переліку підстав, що виключають можливість застосування зустрічного забезпечення.

Вказує, що заява про забезпечення позову взагалі не містить будь-яких доказів (в даній заяві відсутні додатки, окрім квитанції про сплату судового збору за подання такої заяви), якими обґрунтовуються вимоги, а оскаржувана ухвала не містить посилань на такі докази та невідомо з яких мотивів суд першої інстанції дійшов висновку про існування загрози невиконання можливого рішення суду.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Куц Я.О. подав письмові пояснення, в яких просить задовольнити апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвокат Гнатуш Н.В., посилаючись на те, що у суду були відсутні підстави для забезпечення позову, оскільки батько мав і має можливість спілкуватись і бачитись з дітьми. Наголошує, що постановою Київського апеляційного суду від 28 лютого 2024 року у справі № 754/11247/23 зобов`язано ОСОБА_1 організовувати у період перебування малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за кордоном спілкування дітей з батьком ОСОБА_2 у режимі відеозв`язку через засоби інтернет зв`язку у період часу з 18 год 00 хв. до 19 год 00 хв. за Київським часом кожної суботи місяця. Дана постанова виконується матір`ю.

Учасники справи не скористалась своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направили.

Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

У відповідності до положень ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені ст.150 ЦПК України, пункти 2, 3 частини першої якої, в тому числі, передбачають забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії та встановлення обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та визначаються судом залежно від фактичних обставин у кожному конкретному випадку, однак будь-який сімейний спір стосовно дитини повинен вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини.

У статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 3 ст. 9 вказаної Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року).

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

У таких чутливих правовідносинах, враховуючи можливий тривалий судовий розгляд справи про визначення місця проживання малолітньої дитини, сприяння забезпеченню відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини особисто з її батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічей із батьком.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19 (провадження № 61-9164св20), від 17 травня 2021 року в справі № 761/25101/20 (провадження № 61-1092св21), від 15 вересня 2021 року в справі № 752/6099/20 (провадження № 61-13598св20).

Відповідно до вимог ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Системний аналіз наведених норм права та судової практики дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається в якнайкращих інтересах дитини (див. постанову Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 757/33742/19, провадження № 61-10156св22).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Зі змісту позову ОСОБА_2 вбачається, що він просить зобов`язати ОСОБА_1 не перешкоджати йому у спілкуванні з доньками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і у їх вихованні, а також встановити йому способи його участі у спілкуванні і вихованні з ними.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 також зводяться до визначення способу участі ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з малолітніми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Отже, враховуючи вказані вище вимоги закону та обставини даної справи, колегія суддів приходить до висновку, що забезпечення позову ОСОБА_2 шляхом зобов`язання ОСОБА_1 надати доступ дітям до спілкування з батьком в телефонному відеорежимі за допомогою соціальних мереж (Viber, WhatApp, Telegramm - на вибір позивача), а також спілкуватись ОСОБА_2 з дітьми через відеозв`язок, з кожною дитиною окремо чи разом двічі на тиждень: малолітньою ОСОБА_3 та ОСОБА_8 в будні дні, вільний від навчання час з 18 год 00 хв. до 20 год 00 хв. та у вихідні - субота чи неділя з 12 год 00 хв. до 15 год 00 хв. - в любий час зазначеного проміжку, буде сприяти відновленню та налагодженню емоційних стосунків батька із його дітьми і ця обставина відповідатиме найкращим інтересам дітей, що в свою чергу може усунути загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні дітей батьком, який проживає окремо від них.

У даному випадку збереження емоційного контакту малолітніх дітей з їх батьком повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від зустрічей з батьком (див. правову позицію сформульовану Верховним Судом у постановах від 04 квітня 2018 року у справі №344/16653/16-ц (провадження № 61-1153св17), від 18 листопада 2020 року у справі №127/31828/19 (провадження № 61-10859св20) та від 17 травня 2021 року у справі №761/25101/20 (провадження № 61-1092св21).

Тому враховуючи викладене та встановивши наявність обставин, які перешкоджають ОСОБА_2 вільно спілкуватися з малолітніми дочками, з урахуванням права батька на особисте спілкування з дітьми та відсутності обставин, які обмежують право на таке спілкування, апеляційний суд вважає, що задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що обраний первісним позивачем вид його забезпечення в частині зобов`язання відповідачки надати йому можливість спілкуватись з дітьми протягом певного проміжку спрямований на забезпечення збереження відносин та емоційного контакту малолітніх дітей з їхнім батьком. Суд вірно вважав, що спілкування батька з дітьми є співмірним заходом забезпечення позову, враховуючи, що цей спір виник із сімейних правовідносин.

При цьому, погоджуючись із висновком суду першої інстанції про те, що забезпечення позову не вирішує спір по суті, колегія суддів враховує, що відповідно до сталої практики Верховного Суду при вирішенні питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду відповідного спору та не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову (постанови Верховного Суду від 22 жовтня 2018 року у справі № 910/4013/18 (пункт 25), від 14 серпня 2019 року у справі № 640/462/19 (пункт 30), від 02 березня 2020 року у справі № 911/2034/16 (пункт 4.12), від 17 вересня 2021 року у справі № 910/3547/21 (пункт 8.6), від 17 січня 2022 року у справі № 640/20750/21 (пункт 25)).

Апеляційній суд також враховує, що заходи забезпечення згідно зі ст.158 ЦПК України носять тимчасовий характер, а також можуть змінюватися відповідно до ст.156 ЦПК України. Тому їх запровадження не означає їх імперативну реалізацію без врахування об`єктивних обставин, зокрема, реальних результатів відповідного спілкування дитини з матір`ю з метою встановлення емоційного контакту та покращення психоемоційного характеру їх відносин. Отже, за наявності ознак невідповідності застосованого заходу забезпечення позову інтересам дитини він може бути змінений або скасований.

Доводи апеляційної скарги про те, що заява про забезпечення позову не містить пропозицій заявника щодо зустрічного забезпечення, то вони не заслуговують на увагу з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Правовий аналіз вказаної норми закону свідчить про те, що суд не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, а має лише право на застосування зустрічного забезпечення.

Разом з тим, ч.3 ст.154 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо:

1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або

2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Тобто, з`ясування судом наявності чи відсутності підстав для застосування зустрічного забезпечення під час вирішення заяви про забезпечення позову, у якій не міститься пропозицій щодо зустрічного забезпечення, не суперечить положенням ст.154 ЦПК України.

Інші доводи та обставини, на які посилається скаржник в апеляційній скарзі, не спростовують висновків судів першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову ОСОБА_2 у вказаний вище спосіб, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновком суду першої інстанцій щодо їх оцінки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального та матеріального права, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною і обґрунтованою, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому цю ухвалу відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Гнатуш Наталії Вікторівни залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 25 вересня 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів. У випадку проголошення лише вступної і резолютивної частини, цей строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 травня 2024 року.

Головуючий

Судді: