Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1384/24
Провадження № 2-з/711/21/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2024 року суддя Придніпровського районного суду міста Черкаси Булгакова Г.В. розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Євтушенка Миколи Павловича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та зміну черговості спадкування,-

в с т а н о в и в:

В провадженні Придніпровського районного суду м. Черкаси перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та зміну черговості спадкування.

21.02.2024 від адвоката Євтушенка М.П., який представляє інтереси позивачки ОСОБА_1 , надійшла заява про забезпечення позову, в якій просив заборонити нотаріусам Черкаської районної державної нотаріальної контори видавати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкова справа № 716663231.

Заяву мотивував тим, що після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 19.01.2024 ОСОБА_1 звернулася до Черкаської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 . Іншим спадкоємцем ОСОБА_3 є його сестра ОСОБА_2 , яка теж звернулася із заявою про прийняття спадщини. Наразі між сторонами існує спір щодо встановлення факту проживання ОСОБА_4 .Із померлим ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу та зміни черговості одержання права на спадкування. 26.02.2024 спливає шестимісячний строк на прийняття спадщини, тому відповідач по справі може отримати свідоцтво про право на спадщину.

Дослідивши заяву про забезпечення позову та матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У відповідності до статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Такий правовий висновок щодо розуміння сутності інституту забезпечення позову наведений у постанові Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 924/150/17.

Статтею 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Позов забезпечується, зокрема, шляхом заборони вчиняти певні дії.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 4 постанови № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Судом встановлено, що 15.02.2024 представник ОСОБА_1 адвокат Євтушенко М.П. звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просив встановити факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з квітня 2013 року по 25.08.2023 та змінити черговість одержання права на спадкування ОСОБА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , з четвертої на першу чергу спадкування за законом.

26.02.2024 закінчується шестимісячний строк для прийняття спадщини і ОСОБА_2 матиме змогу отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитись спадковим майном, зокрема відчужити його на користь третіх осіб.

Ця обставина переконливо свідчить про те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони нотаріусу видавати свідоцтво про право на спадщину може істотно ускладнити ефективний захист прав позивача у випадку задоволення позову, а також призвести до того, що позивач не зможе їх захистити в межах одного судового провадження без нових звернень до суду.Крім того, заборона видавати свідоцтва про право на спадщину є співмірною розміру позовних вимог та повністю відповідає їх змісту.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову судом не встановлено обставин, що можуть свідчити про спричинення забезпеченням позову збитків відповідачу, а також обставин, передбачених частиною 3 статті 154 ЦПК України, за наявності яких обов`язком суду є застосування зустрічного забезпечення, у зв`язку з чим, суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Євтушенка Миколи Павловича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та зміну черговості спадкування - задовольнити.

Заборонити нотаріусам Черкаської районної державної нотаріальної контори видавати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до набрання рішенням суду у даній справі законної сили.

Копію ухвали направити сторонам для відома, а Черкаській районній державній нотаріальній конторі- для виконання.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Черкаського апеляційного суду Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Г. В. Булгакова