Провадження № 2/712/3449/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Черкаси

Суддя Соснівського районного суду м. Черкаси Чапліна Н.М.розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністурства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна,-

УСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Давигора С.А звернулася до суду з позовом, в якому просить зняти арешт з майна ОСОБА_1 накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.02.2016 у виконавчому провадженні № 44137241, винесеною державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції.

Свій позов мотивувала, тим що вироком Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.08.2012 у справі № 1-165-2011 ОСОБА_1 , серед інших, була засуджена за ч. 4 ст. 190 КК України до покарання (із застосуванням ст. 75 КК України) з конфіскацією майна, також частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 (заявлені в тому чсилі до ОСОБА_1 ), стягнуто із засуджених солідарно судові витрати.

На виконання вироку Соснівським районним судом м. Черкаси виданий виконавчий лист № 1-165 від 27.02.2014 про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат у сумі 6058, 14 грн.

У подальшому в межах виконавчого провадження № 44137241 з виконання виконавчого листа № 1-165, виданого Соснівським районним судом м. Черкаси 27.02.2014, постановою державного виконавця від 11.02.2016 накладено арешт на майно боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.04.2014 вирок змінено в частині виключення рішення суду про призначення ОСОБА_1 додаткового покарання у вигляді конфіскації майна, а розподіл судових витрат із засуджених змінено із солідарного на дольовий , відповідно сума, яка підлягала стягненню із ОСОБА_1 зменшилась із 6058, 14 грн до 1134,1 грн та 77, 52 грн.

Відповідно до інформації Другого відділу ДВС у м. Черкаси № 17924/26.21-43/124855 від 09.09.2024,наданої на адвокатський запит, виконавче провадження № 44137241 закінчене у зв`язку із відсутністю у боржника майна, а відповідно до листа Другого відділу ДВС у м. Черкаси від 19.09.2024 № 18496/26.21-43/129710 - матеріали виконавчого провадження знищені.

На теперішній час продовжує існувати арешт накладений на все майно ОСОБА_1 , оскільки згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень наявний запис про обтяження № 13298948 від 17.02.2016 у спеціальному розділі Державного реєстру речових прав про накладення арешту постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 44137241 від 11.02.2016, винесеною державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції.

Розглянувши питання можливості відкриття провадження у вказаній справі, суд виходить з наступного.

За приписами ч. 1 ст. 59 Закону "Про виконавче провадження" передбачено: особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і зняття з нього арешту.

У п.п. п. 1 та 2 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Тобто мається на увазі особа, яка не є стороною виконавчого провадження, саме вона має право звернутися до суду з позовною заявою в поряду цивільного судочинства про зняття арешту зі свого майна.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У зв`язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред`являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

У разі пред`явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Як вбачається із змісту позовної заяви, арешт на майно позивача було накладено постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження. Позивач ОСОБА_1 є стороною виконавчого провадження, оскільки являється боржником.

Крім того, державним виконавцем накладений арешт у виконавчому провадженні з виконання вироку Соснівського районного суду м. Черкаси про стягнення з ОСОБА_1 судових витрат, тобто позивачем оскаржуються дії державного виконавця щодо виконання рішення суду, прийнятого у порядку Кримінально процесуального кодексу України.

Положеннями ст. 539 КПК України визначено порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку. Проте даною нормою не встановлено порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби при виконанні вироку суду. Відсутнє і посилання на можливість такого оскарження за правилами ЦПК України.

У пункті 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що, оскільки судове рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалюється не за нормами ЦПК, які лише субсидіарно можуть бути застосовані при його розгляді, а його примусове виконання здійснює державна виконавча служба, то оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2020 року у справі №823/564/17 (провадження №11-673апп19) зазначено, що КПК передбачає можливість виконання судових рішень органами ДВС, однак не встановлює порядок оскарження дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень, прийнятих у кримінальному провадженні.

Натомість статтею 287 КАС України визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Таким чином, з урахуванням того, що КПК не передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності ДВС при примусовому виконанні судових рішень, прийнятих у кримінальному провадженні, учасники виконавчого провадження можуть оскаржити такі рішення, дії чи бездіяльність у порядку адміністративного судочинства.

Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла й у постановах від 12 грудня 2018 року у справі №757/61236/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №586/77/17, від 19 червня 2019 року у справі №383/493/18.

Отже питання зняття арешту з майна, накладеного виконавцем, що не пов`язане зі спором про право на це майно, а стосується порушень вимог виконавчого провадження з боку органів державної виконавчої служби при виконанні вироку суду слід розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене вище, встановивши предмет оскарження, яким є бездіяльність посадової особи органу державної виконавчої служби у виконавчому провадженні, відкритому з примусового виконання вироку суду, суд вважає, що вказаний спір належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.5ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Отже, вказаний спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. За таких обставин, оскільки дана скарга про оскарження бездіяльності державного виконавця щодо виконання вироку суду, не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження за скаргою, оскільки розгляд скарги має здійснюватися в порядку адміністративного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.19,186,259-261,447 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної казначейської служби України у Черкаській області, Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністурства юстиції (м. Київ) про зняття арешту з майна.

Роз`яснити позивачу ОСОБА_1 та представнику - адвокату Давигорі С.А. право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Н.М. Чапліна