печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

"02" серпня 2024 р.

Суддя Печерського районного суду м. Києва Головко Ю. Г., розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2019 по цивільній справі №757/22501/18-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

25.06.2024 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівни звернулася до Печерського районного суду м. Києва із заявою про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.03.2019 у цивільній справі №757/22501/18-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Одночасно із заявою подала клопотання про проновлення процесуального строку та просить поновити строк для пред`явлення заяви про перегляд заочного рішення від 14.03.2019. Як на підставу для поновлення строку посилається на те, що про заочне рішення відповідачці не було відомо, судових повісток, ухвали про відкриття провадження у справі, вона не отримувала.

02.08.2024 суддею отримано матеріали справи 757/22501/18-ц.

Дослідивши матеріали клопотання, суддя дійшов такого висновку.

Як встановлено з матеріалів справи, відповідачці ОСОБА_1 були направлені копії позовної заяви та додатків до неї, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі та судові повістки за адресою, вказаною у позовній заяві: АДРЕСА_1 . Також, вказана адреса зазначена відповідачкою у заявці на оформлення кредитного договору та у самому кредитному договорі, як адреса проживання.

На адресу суду повернулося поштове повідомлення з відміткою «за зазначеною адресою не проживає» та «за закінченням терміну зберігання» /а.с.35-37/.

Відповідно до п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Таким чином, відповідачу направлені документи відповідно до вимог ЦПК України, заперечень від відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін не надійшло, відзив на позов відповідач не подала.

Судом дотримані вимоги ч. 1 ст. 131 ЦПК України, які регламентують, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб, передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не скористалась своїм правом подати відзив на позовну заяву, ухвалення заочного рішення здійснено судом у відповідності до закону.

Заочне рішення, яке представник відповідача просить переглянути, ухвалене Печерський районним судом м. Києва від 14.03.2019 (а.с. 39-40). Копія даного рішення була надіслана відповідачу, відповідно до супровідного листа, на її адресу проживання 01.04.2019.

При цьому, суд враховує правові позиції, викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, згідно з якими направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважити повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а також позицію сформовану в постанові Верховного Суду від 23.11.2023 у справі № 215/7312/20 про те, що до повноважень судів не віднесено установлення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому примірники повідомлень про вручення рекомендованої кореспонденції, повернуті органами зв`язку з позначками "За закінченням терміну зберігання", "Адресат вибув", "Адресат відсутній" і т.п., з урахуванням конкретних обставин справи, можуть вважатися належними доказами виконання судом обов`язку щодо повідомлення учасників судового процесу про вчинення цим судом певних процесуальних дій. А отже, здійснення судом всіх можливих спроб для повідомлення позивача про наявність відповідного позову до нього.

Викладене свідчить про те, що суд виконав покладений на нього обов`язок повідомити відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, не скористався своїм правом взяти участь у судовому засіданні, не подав належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин своєї неявки, причин неподання відзиву на позов тощо.

Відповідно до ст. 284 ЦПК України заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Так, заочне рішення суду ухвалено 14.03.2019, заяву про його перегляд представник відповідача подала 25.06.2024. Даний факт вказує на те, що відповідачем значно пропущений строк для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

Також, поважних причин пропуску строку для звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення представником відповідача не наведено, жодних доказів суду не надано.

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення від 3.04.2008 у справі «Ponomaryov v. Ukraine», п.41)»;

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного й обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення від 29.10.2015 у справі «Ustimeтko v. Ukraine», п.46)».

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі 756/11081/20, містяться висновки, що ч. 2 ст. 126 ЦПК України треба розглядати у сукупності з нормами статті 127 цього Кодексу, якою встановлено процедуру поновлення пропущеного строку. Тобто законодавець у ч. 2 ст. 126 ЦПК України під формулою «крім випадків, передбачених цим Кодексом» насамперед мав на увазі застосування норм ст. 127 ЦПК України щодо поновлення строку за наявності поважних причин. Крім того, формулу «крім випадків, передбачених цим Кодексом» потрібно розуміти так, що процесуальний закон може передбачати випадки, коли законодавець у певній нормі надав імперативну вказівку про те, що суд не має права залишати без розгляду заяву, подану з пропуском строку на її подачу.

Згідно зі ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для поновлення строку для подання заяви про перегляд заочного рішення, тому у задоволенні клопотання про поновлення строку для пред`явлення заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 126, 284, 285 ЦПК України суддя,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни про поновлення строку для пред`явлення заяви про перегляд заочного рішення у цивільній справі №757/22501/18-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни про перегляд заочного рішення Печерського районного суду м. Києва від 14.03.20219 у цивільній справі № 757//22501/118-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - залишити без розгляду.

На ухвалу суду, в частині відмови у поновленні строку для пред`явлення заяви про перегляд заочного рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Суддя Ю. Г. Головко