Рішення

Іменем України

"09" жовтня 2024 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі головуючого судді Кириченко В.І. при секретарі Марчук Н.М.,

з участю представника відповідача - адвоката Лисюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом Акціонерного товариства "Ідея Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» () заборгованість за кредитним договором станом на 06.11.2023 року в розмірі 176852,28 грн., яка складається з: 97955,9 грн. прострочений борг; 32250,12 грн. прострочені проценти за користування кредитом, 46646,26 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту, а також стягнути судовий збір в розмірі 2684 грн.

Мотивував позов тим, що 16.03.2020 між АТ «Ідея Банк» ( надалі - Позивач, Банк) та гр. ОСОБА_2 (надалі - Відповідач) було укладено договір кредиту та страхування NZ06.24512.006505265 (надалі - Кредитний договір).

Пунктом 3 Кредитного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором, Позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк» (надалі по тексту - Договір), яка розміщена на офіційному веб-сайті Банку: www.ideabank.ua, за наступним посиланням: https://ideabank.ua/sites/default/files/2022-06/dkbofo_vid_l 1.03.2020.pdf.

Згідно Кредитного договору Відповідач отримав кредит в розмірі 111800 грн. (Сто

одинадцять тисяч вісімсот гривень 00 копійок), зі сплатою 21,99% річних, з поверненням,

сплатою кредиту та інших платежів, у тому числі процентів у терміни, передбачені встановленим Кредитним договором графіком щомісячних платежів.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що

підтверджується меморіальними ордерами, належним чином засвідчені копії котрих додаються.

Станом на дату подання цієї заяви Відповідач не повернув отриманий кредит в

встановлений Кредитним договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за Кредитним договором, у зв`язку з чим Позивач був змушений звернутися до суду.

Остання сплату Відповідачем/зарахування по Кредитному договору здійснено 16.03.2022. Отже, загальна сума боргу Відповідача за Кредитним договором станом на 06.11.2023 становить 176852,28 грн., з яких: 97955,9 грн. прострочений борг; 32250,12 грн. прострочені проценти за користування кредитом; 46646,26 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту.

Заборгованість Відповідача також підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ) та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 06.11.2023.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Всупереч вищезгаданим нормам цивільного законодавства та умовам Кредитного договору Відповідач свої зобов`язання перед Позивачем щодо повернення, сплати кредиту, та нарахованих інших платежів, у тому числі процентів, не дотримується, тим самим порушує істотні умови Кредитного договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків.

У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками законодавець у ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Пунктом 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відтак, у зв`язку із невиконанням умов Кредитного договору, на адресу Відповідача Банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 05 вересня 2023 року. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення вище вказаної вимоги виконати зобов`язання по Кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нараховану по день повного погашення заборгованості та інші платежі за Кредитним договором. Також Відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за Кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги АТ «Ідея Банк» будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із Відповідача заборгованості за Кредитним договором на власний вибір Банку (належним чином засвідчена копія вимоги, разом із доказами її відправлення Відповідачу, додається).

Отже, оскільки Відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за Кредитним договором, в тому числі кредит, відсотки за користування кредитом та інші обов`язкові платежі, тому Позивач змушений звернутись за захистом своїх порушених прав та інтересів до суду.

У відповіді на відзив також зазначено, що чинне на момент укладення кредитного договору законодавство передбачало сплату споживачами плати за обслуговування кредитної заборгованості.

Кредитний договір № 206.24512.006505265, укладено 16.03.2020, тобто вже під час дії Закону України «Про споживче кредитування» № 1734-УШ від 15.11.2016, що набрав чинності 10.06.2017,

Вище вказаний Закон України «Про споживче кредитування» був прийнятий на зміну раніше чинній ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка до прийняття вище вказаного Закону регулювала правовідносини у сфері споживчого кредитування.

Іншими словами, абзац 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», згідно якого кредитодавцю заборонялося встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону - втратив чинність ще до укладення Кредитного договору, а саме 10.06.2017, з огляду на що такий не може бути застосований до встановлених у цій справі правовідносин, як і судова практика з приводу застосування вище вказаної норми, адже така вже не актуальна.

На зміну вище вказаному положенню, п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» містить визначення загальних витрат за споживчим кредитом, якими є витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Аналогічно до описаного вище, 10.06.2017 втратили чинність також Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.2007 № 168, пункт 3.6. котрих передбачав, що банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо).

На зміну вище вказаним Правилам було прийнято Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженні Постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 № 49 (надалі по тексту - Правила), що набрали чинності 10.06.2017. і були чинні на момент укладення Кредитного договору, та залишаються чинними по сьогодні.

Згідно Методики розрахунку загальної вартості кредиту для споживача, що є додатком №1 до вище вказаних Правил (чинних як на момент укладення Кредитного договору, так і по сьогоднішній час), банк розраховує загальну вартість кредиту для споживача у грошовому виразі за такою формулою: ЗВК = ЗРК + ЗВСК. де ЗВК - загальна вартість кредиту; ЗРК - загальний розмір кредиту, тобто сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 2 до Правил (чинних як на момент укладення Кредитного договору, так і по сьогоднішній час), до платежів за додаткові та супутні послуги банку відносяться платежі за ведення рахунку, розрахунково-касове обслуговування, комісія за надання кредиту та інші послуги банку.

З аналізу викладеного вище можна зробити висновок про те, що описані зміни у законодавстві знайшли своє відображення лише у кредитних договорах, укладених після 10.06.2017.

Отже, чинне на момент укладення Кредитного договору законодавство України передбачало можливість включення до договорів про споживче кредитування (до

котрих відноситься Кредитний договір, стягнення заборгованості за яким є предметом позову у цій справі), умов, що передбачають сплату споживачами плати за обслуговування кредиту чи кредитної заборгованості (що є синонімічними поняттями).

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони с вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Також відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування» споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

Разом з тим, враховуючи вказану норму права, ОСОБА_2 не відмовився від укладення такого Кредитного договору. Тобто, ОСОБА_2 погодився з усіма умовами Кредитного договору та з власної волі на власний розсуд взяв ни себе зобов 'язання їх виконувати.

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засідані позов підтримав та просив задоволитив повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав і пояснив, що його колишній керівник по місцю роботи ОСОБА_4 попросив його оформити кредит на своє ім`я. Він підписав кредитний договір і таблицю про платежі по цьому договору на які посилається позивач . Йому позивач надав кредитну картку з кредитними коштами і він віддав кредитну картку ОСОБА_4 який і користувався кредитними коштами та сплачував кошти на виконання умов кредитного договору . А коли він звільнився з роботи то ОСОБА_4 перестав сплачувати кошти на виконання умов кредитного договору.

Представник відповідача адвокат Лисюк О.В. позов визнали частково, а саме в розмірі 130206,06 грн., з яких: 97955,9 грн. прострочений борг та 32250,12 грн. прострочені проценти за користування кредитом які слід солідарно стягнути з відповідача і ОСОБА_4 . Мотивувала тим, що відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Великої Палата Верховного Суду у справі №496/3134/19 положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

З врахуванням вищенаведеного, аналізуючи зміст кредитного договору, укладеного між АТ «Ідея Банк» та Відповідачем, слід дійти висновку про те, що останньому встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено, пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме нарахована та прострочена плати за обслуговування кредиту в розмірі 46 646,26 грн., не підлягають стягненню з відповідача.

Окрім цього, як вбачається з наданої позивачем виписки по рахунку більшість платежів в рахунок погашення заборгованості вносились ОСОБА_4 , який був Поручителем за вказаним кредитним договором слід залучити до участі у справі в якості співвідповідача.

Судом встановлено, що 16.03.2020 між АТ «Ідея Банк» ( надалі - Позивач, Банк) та гр. ОСОБА_2 (надалі - Відповідач) було укладено договір кредиту та страхування NZ06.24512.006505265 (надалі - Кредитний договір) про надання коштів в розмірі 102100,46 грн. з датою повернення кредиту 16.03.2025 року і змінною частиною процентної ставки за користування кредитом в розмірі 9,5% яка збільшена на маржу банку в розмірі 12,49%. Повернення заборгованості за договором здійснюється відповідно до до порядку повернення кредиту, викладеного в Паспорті споживчого кредиту згідно додатку №1 до договору.

Відповідно п. 1.5 Кредитного договору під час користування Кредитом Банк надає Клієнту послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим Договором та Публічною пропозицією АТ Ідея Банк» про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ( далі ДКБОФО), за надання яких встановлена плата, відповідно до графіку щомісячних платежів за кредитом як «Обслуговування кредитної заборгованості».

Відповідно додатку №1 до договору кредиту передбачено плату за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,5 % середньомісячно від початкової суми кредиту згідно графіку в п.5, починаючи з 3,365% в перший місяць із зменшенням щомісячно на 0,035% до 1,3001%.

Відповідно до п. 9.8.2 ДКБОФО плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно з Графіком за Договором кредиту, що включає в себе:

- надання інформації за рахунками Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів в Україні, в Контакт-центрі Банку, шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за Договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо;

- надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника;

- опрацювання запитів Позичальника, що направлені Банку Позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Пунктом 3 Кредитного договору визначено, що нанесенням власноручного підпису цим договором, Позичальник акцептує публічну пропозицію про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк» (надалі по тексту - Договір), яка розміщена на офіційному веб-сайті Банку: www.ideabank.ua, за наступним посиланням: https://ideabank.ua/sites/default/files/2022-06/dkbofo_vid_l 1.03.2020.pdf.

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно Кредитного договору, що підтверджується меморіальними ордерами, належним чином засвідчені копії котрих додаються.

Відповідач не повернув отриманий кредит в встановлений Кредитним договором термін та не сплатив нараховані інші платежі, у тому числі проценти за Кредитним договором, у зв`язку з чим Позивач був змушений звернутися до суду.

Остання сплата по Кредитному договору здійснено 16.03.2022. Отже, загальна сума боргу Відповідача за Кредитним договором станом на 06.11.2023 становить 176852,28 грн., з яких: 97955,9 грн. прострочений борг; 32250,12 грн. прострочені проценти за користування кредитом; 46646,26 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту.

Заборгованість Відповідача також підтверджується випискою по рахунку № НОМЕР_1 (до провадження в Україні міжнародних номерів банківських рахунків - НОМЕР_2 ) та довідкою-розрахунком заборгованості станом на 06.11.2023.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Відповідно до ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Всупереч вищезгаданим нормам цивільного законодавства та умовам Кредитного договору Відповідач свої зобов`язання перед Позивачем щодо повернення, сплати кредиту, та нарахованих інших платежів, у тому числі процентів, не дотримується, тим самим порушує істотні умови Кредитного договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строки, встановлені договорами.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків.

У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками законодавець у ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Пунктом 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відтак, у зв`язку із невиконанням умов Кредитного договору, на адресу Відповідача Банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 05 вересня 2023 року. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення вище вказаної вимоги виконати зобов`язання по Кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нараховану по день повного погашення заборгованості та інші платежі за Кредитним договором. Також Відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за Кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги АТ «Ідея Банк» будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення із Відповідача заборгованості за Кредитним договором на власний вибір Банку.

Відповідно до ст.546 ЦК України передбачено:

1. Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до ст.547 ЦК України передбачено:

1. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

2. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ст.548 ЦК України передбачено:

1. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.553 ЦК України передбачено:

1. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

2. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст.554 ЦК України передбачено:

1. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

2. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.81 ч.1 ЦПК України відповідач не довів, що ОСОБА_4 поручився перед кредитором боржника ОСОБА_1 за виконання ним свого обов`язку за кредитним договором від 16.03.2020 року так як не надав належних і допустимих доказів на підтвердження вказаної обставини. У вступному слові відповідач посилався на те, що розпорядився кредитними коштами і надав їх у користування ОСОБА_4 . Представник позивача не визнає наявності договору поруки. З наданої позивачем виписки по рахунку більшість платежів в рахунок погашення заборгованості вносились ОСОБА_4 . Але ця виписка не містить інформації про поруку і виконання зобов`язання поручителем частково або у повному обсязі. Тому відповідно до ст.554 ЦК України відповідач не є солідарним боржником перед кредитором.

Пункт 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» містить визначення загальних витрат за споживчим кредитом, якими є витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженних постановою Правління Національного банку України від 08.06.2017 № 49 (надалі по тексту - Правила), що набрали чинності 10.06.2017. і були чинні на момент укладення Кредитного договору, та залишаються чинними по сьогодні.

Згідно Методики розрахунку загальної вартості кредиту для споживача, що є додатком №1 до вище вказаних Правил (чинних як на момент укладення Кредитного договору, так і по сьогоднішній час), банк розраховує загальну вартість кредиту для споживача у грошовому виразі за такою формулою: ЗВК = ЗРК + ЗВСК. де ЗВК - загальна вартість кредиту; ЗРК - загальний розмір кредиту, тобто сума коштів, які надані та/або можуть бути надані споживачу за договором про споживчий кредит; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Відповідно до Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком № 2 до Правил (чинних як на момент укладення Кредитного договору, так і по сьогоднішній час), до платежів за додаткові та супутні послуги банку відносяться платежі за ведення рахунку, розрахунково-касове обслуговування, комісія за надання кредиту та інші послуги банку.

Відповідно до ст.11 ч.1 Закону України «Про споживче кредитування» , після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

З умов договору про споживчий кредит і відповідно до п. 9.8.2 ДКБОФО вбачається, що кредитодавець на вимогу споживача не менше чотирьох раз на місяць повідомляє йому інформацію по споживчому кредиту . А саме, перший раз шляхом надання інформації за рахунками Позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку зі стаціонарних телефонів в Україні. Другий раз в Контакт-центрі Банку. Третій раз шляхом направлення sms-повідомлень щодо суми платежу за Договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо. Четвертий раз надання інформації по рахунку Позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти Позичальника.

Відповідно до ст.12 ч.5 Закону України «Про споживче кредитування» , умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Відповідно до ст.215 ч.1,2 ЦК України , підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

2. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ст.217 ч.1 ЦК України, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Умова договору про споживчий кредит в частині щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості яку споживач вимагає один раз на місяць є нікчемною відповідно до ч.1,2 ст.1 та ч.5 ст.12 ЗУ « Про споживче кредитування». Але недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Представник відповідача посилається на правовий висновок, який міститься у постанові Великої Палата Верховного Суду у справі №496/3134/19. Але вказана справа не є подібною так як згідно п.31.24 вказаної постанови оплатність інформації про стан кредитної заборгованості яку споживач вимагає також регулювалась тарифами банку про різну вартість в залежності від наданої інформації, що в цій справі не встановлено і докази сторонами не надавались. І також у справі №496/3134/19 було встановлено про те, що кредитодавець на вимогу споживача один раз на місяць безоплатно повідомляє йому інформацію. А в цій справі встановлено, що кредитодавець на вимогу споживача не менше чотирьох раз на місяць повідомляє йому інформацію по споживчому кредиту.

А тому, позов слід задоволити та стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» () заборгованість за кредитним договором станом на 06.11.2023 року в розмірі 176852,28 грн., яка складається з: 97955,9 грн. прострочений борг; 32250,12 грн. прострочені проценти за користування кредитом, 46646,26 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту, а також стягнути судовий збір в розмірі 2684 грн.

Керуючись ст. ст. 16, 525, 526, 530, 543, 549, 551, 611, 625, 629, ст. 1049, ч. 2 ст. 1050, 1054 Цивільного кодексу України, а також ст. ст. 4, ч. 8 ст. 28, 141,175-177, 184, 187, 275 ЦПК України, -

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» () заборгованість за кредитним договором станом на 06.11.2023 року в розмірі 176852,28 грн., яка складається з: 97955,9 грн. прострочений борг; 32250,12 грн. прострочені проценти за користування кредитом, 46646,26 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту, а також стягнути судовий збір в розмірі 2684 грн.

Апеляційна скарга подається протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України. Повний текст рішення складено 14.10.2024 року.

Суддя В.І. Кириченко