Провадження № 4-с/127/111/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ан О.В.,

за участю секретаря Бородіч В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці скаргу ОСОБА_1 про визнання дії державного виконавця неправомірними,-

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2023 ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою про визнання дій державного виконавця неправомірними та просив визнати дії державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Геворгян А.А. неправомірними. Визнати незаконною та скасувати постанову від 19.09.2023 державного виконавця про відкриття провадження ВП №72804761, яка була винесена старшим державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Геворгян А.А. про стягнення коштів у сумі 46889,33 грн на користь КС «Партнер». Мотивував тим, що він не згоден із вказаною постановою державного виконавця від 19.09.2023 року, оскільки державним виконавцем надіслано боржнику постанову на електронну адресу, а не засобом поштового зв`язку «Укрпошта», до того ж із запізненням. Крім того зазначає, що виконавчий лист виданий 13.06.2019 тому строк для його пред`явлення сплив. З огляду на це державним виконавцем неправомірно було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Учасники справи до судового засідання не з`явилися хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином.

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08.05.2019 року стягнено солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь КС «Партнер» заборгованість за договором кредиту 0065 від 14.03.2018 у розмірі 46302 грн. Та стягнено пропорційно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1762 грн.

На підставі рішення суду Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист 13.06.2019, який перебував на виконанні у Першому відділі державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно запису на виконавчому листі вказаний виконавчий лист було повернуто 13.12.2022 на підставі п. 2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Який КС «Партнер» повторно пред`явив до органу ДВС 13.09.2023.

Постановою старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Геворгян А.А. 19.09.2023 відкрито виконавче провадження ВП №72804761 про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Партнер» 46889,23 грн.

Вказану постанову направлено на зареєстровану адресу ОСОБА_1 , а саме: АДРЕСА_1 .

15.12.2023 постановою старшого державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби у місті Вінниці Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Геворгян А.А. повернуто виконавчий документ стягувачу без виконання у зв`язку з відсутністю рухомого та нерухомого майна на яке можна звернути стягнення, яка також направлена на адресу скаржника.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Приписами ч. 2 ст. 451 ЦПК України встановлено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу ДВС, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Згідно ст. 129-1 Конституції України держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 18 ч. 1 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч. 2 ст. 18 ЦПК України, невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом, зокрема, ст. 382 КК України передбачена кримінальна відповідальність за невиконання рішення суду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини виконання судових рішень розглядається як невід`ємна частина судового розгляду в розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Європейський суд неодноразово робив висновок, що це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов`язкове, судове рішення залишалося невиконаним. Це призвело б до ситуації, несумісної з принципом верховенства права.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

При цьому, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом. Дана стаття містить вичерпний перелік дій під час здійснення виконавчого провадження, які виконавець зобов`язаний

Згідно ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Так згідно ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» За рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що задоволенні скарги слід відмовити. Адже рішення суду про стягнення боргу не виконано. Суд спростовує пояснення скаржника, що термін для пред`явлення виконавчого листа сплив з огляду на те, що він переривався у зв`язку з пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Разом з тим, виконавчий лист повернуто стягувачу без виконання 15.12.2023. Свого підтвердження порушення державним виконавцем порядку направлення постанови про виконавче провадження не знайшло, адже згідно супровідного листа вона направляла на адресу скаржника постанову.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. 4, 18, 63, 447, 451 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання дії державного виконавця неправомірними відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: