Справа № 740/5754/24
Провадження № 2/740/1659/24
У х в а л а

про залишення позовної заяви без руху

30 вересня 2024 року м.Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Гагаріна Т.О., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 до Bagdanskis Linas про стягнення заборгованості за договором позики,

встановила:

25.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

При вирішенні питання про відкриття провадження за даним позовом відповідно до вимог ст.187 ЦПК України, суддя приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Порядок звернення до суду з позовною заявою урегульований Цивільним процесуальним кодексом України. Подання заяви має відбуватись з дотриманням певних умов, які передбачені, зокрема, в статтях 175, 177 ЦПК України.

Згідно п.5, 8 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити, у тому числі: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності).

Відповідно до ч.1 ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 28 ЦПК України встановлено альтернативну підсудність - підсудність справ за вибором позивача. Встановлення альтернативної підсудності, яка на відміну від загальної, є додатковою процесуальною гарантією забезпечення інтересів окремих категорій позивачів, пов`язане з необхідністю створення позивачеві більш сприятливих умов для звернення за судовим захистом.

Альтернативна підсудність є пільговою, вона встановлена для невеликої категорії справ, які мають особливе життєве значення для громадян. Специфіка цього виду підсудності полягає в тому, що залежно від характеру матеріальних правовідносин, предмета спору та особливих обставин (стан здоров`я, малолітні діти тощо) позивач може обирати серед двох, трьох чи більшої кількості судів, які будуть компетентними розглянути справу.

В обґрунтування визначення підсудності за Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області позивач посилається на ч.10 ст.28 ЦПК України та п.7 ч.1 ст.76 ЗУ «Про міжнародне приватне право».

Так, згідно ч.10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Відповідно до ст.497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Питання, що виникають у сфері приватно правових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України «Про міжнародне приватне право».

Статтею 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачені загальні правила підсудності судам України справ з іноземним елементом. Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Підстави визначення підсудності справ судам України передбачені ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право».

Зокрема, п.7 ч.1 ст.76 ЗУ «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку: дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем, не підпадають під випадки альтернативної підсудності, передбачені ст.28 ЦПК України. Також в даному випадку не застосовується норма ч.10 ст. 28 ЦПК України, оскільки відповідач є громадянином Литви, та позивач не надав будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що останнє відоме місце проживання чи перебування відповідача було на території України.

Крім того, позивачем не надано доказів, що умовами договору позики сторони передбачили, що усі спори вирішуються в судах України чи дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України, томуп.7 ч.1 ст. 76 ЗУ «Про міжнародне приватне право» у даних правовідносинах не може бути застосована.

Таким чином, якщо позивачем буде доведено наявність обставин, за яких підсудність даної справи належить Ніжинському міськрайонному суду Чернігівської області, то сповіщення відповідача повинно здійснюватися у рамках міжнародної співпраці.

Частиною 5 ст.177 ЦПК України передбачено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Аналогічна норма передбачена і ст. 80 Закону України «Про міжнародне приватне право», де зазначено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Відповідно до ст. 1 Конвенції про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах, у цивільних або комерційних справах судовий орган Договірної Держави може, відповідно до положень законодавства цієї Держави шляхом надіслання судового доручення звернутися до компетентного органу другої Договірної Держави з проханням отримати докази або провести інші процесуальні дії.

Згідно ст. 1 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах, ця Конвенція застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном. Ця Конвенція не застосовується, якщо адреса особи, якій необхідно вручити документ, невідома.

Відповідно до п. 2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та ДСА України від 27.06.2008 № 1092/5/54, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України.

Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи.

Оскільки відповідач проживає на території Литовської Республіки та є її громадянином, позивачу необхідно надати належним чином засвідчений переклад позовної заяви та усіх додатків до неї на офіційну мову запитуваної держави (офіційну мову відповідної держави, громадянином якої є відповідач), для вручення їх відповідачу.

У такому разі саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони направляються судом до Міністерства юстиції України.

Також, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, як це визначено ч. 2ст.175 ЦК України.

Відповідно до ст. 9 ЦПК України та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» цивільне судочинство і діловодство в судах України провадиться державною мовою. Згідно зі ст. 10 Конституції України державною мовою в Україні є українська мова. Держава забезпечує всебічний розвиток і функціонування української мови в усіх сферах суспільного життя на всій території України. Застосування мов в Україні гарантуєтьсяКонституцією Українита визначається законом.

Згідно ч.1 ст.14 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної» у судах України судочинство провадиться, а діловодство здійснюється державною мовою.

Таким чином, чинне законодавство України не дозволяє подавати до суду письмові процесуальні документи і докази, викладені недержавною мовою.

Разом з тим, у тексті позовної заяви та у його прохальній частині відомості про відповідача викладено іноземною мовою.

З огляду на зазначене, позовна заява повинна бути викладена державною (українською) мовою, отже, позивачу роз`яснюється необхідність оформлення позовної заяви державною мовою.

Згідно п.3 ч.3 ст.175 ЦПК, якщо позов підлягає грошовій оцінці, позовна заява повинна містити ціну позову.

Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст.176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів сумою, яка стягується.

Згідно ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У відповідності до п.п. 1 п. 1 ч. 2ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, на час звернення до суду з даним позовом, який носить майновий характер, позивач повинна була сплатити судовий збір виходячи із ціни позову.

При зверненні до суду позивачем зазначено ціну позову 14 663 євро, сплачено судовий збір 6500 грн.

За подання позовів, ціна яких визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується у гривнях з урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати (п.6 ч.1 ст.6 ЗУ «Про судовий збір»).

Ціна позову має важливе значення, насамперед, для правильного визначення розміру судового збору, який повинен сплатити позивач при зверненні до суду.

Проте, позивач не надав суду доказів щодо офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати судового збору, а також не зазначив ціну позову за вимоги майнового характеру у грошовій одиниці України, а тому суд не має можливості встановити ціну позову та відповідно розмір судового збору, який підлягає сплаті при зверненні до суду з вищевказаним позовом та чи вірно сплачено судовий збір за даним позовом..

За приписом ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням зазначеного,, позовна заява підлягає залишенню без руху з повідомленням про це позивача і наданням йому строку для усунення зазначених недоліків, викладених у цій ухвалі.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 175, 185, 258-261, 353 ЦПК України,

постановила:

позовну заяву ОСОБА_1 до Bagdanskis Linas про стягнення заборгованості за договором позики залишити без руху, про що повідомити позивача, і запропонувати в п`ятиденний строк з дня отримання копії ухвали усунути недоліки, зазначені в мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог даної ухвали у вказаний строк, позовна заява вважатиметься неподаною і буде повернута.

Ухвала не підлягає оскарженню та набирає законної сили негайно після її підписання суддею.

Суддя Т.О.Гагаріна