Справа №462/4685/20 Головуючий у 1 інстанції:Румілова Н.М.
Провадження №22-ц/811/1788/23 Доповідач в 2-й інстанції:Левик Я. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: Левика Я.А.,

суддів: Крайник Н.П., Мікуш Ю.Р.,

секретарка: Псярук О.В.,

за участі в судовому засіданні представниці позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 травня 2023 року та на додаткове рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа П`ята Львівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, зміну черговості права на спадкування, -

в с т а н о в и л а :

рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 10 травня 2023 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа П`ята Львівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, зміну черговості права на спадкування відмовлено.

Додатковим рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2023 року заяву представниці відповідачки адвокатки Угриновської Юлії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа: П`ята Львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, зміну черговості права на спадкування задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 19 100 (дев`ятнадцять тисяч сто) грн. 00 коп.

Вказане рішення та додаткове рішення оскаржила ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі на рішення ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 травня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Зазначає, що суд першої інстанції, у мотивувальній частині свого рішення, не надаючи оцінку доказам, які були наданні позивачем, безпідставно зазначив, що позивачка не подала жодного доказу обставин, на які вона посилається. Вважає, що твердження суду про лише спільний відпочинок позивачки, і ОСОБА_6 не відповідають дійсності. Зокрема, до матеріалів справи було долучено лише декілька фотосвітлин з їх спільного відпочинку, решту фото було зроблено за домашньою адресою, на святкуванні днів народжень мами позивачки в с.Годовиця, на відвідуванні могил батьків ОСОБА_6 у с.Вільшаниця Хмельницької обл., біля церкви з якій кожного року позивачка з ОСОБА_6 та дочками ОСОБА_7 і ОСОБА_8 освячували Великодній кошик, на святкування всіх днів народження дочки ОСОБА_9 в колі інших осіб та у різні роки. На думку апелянта, якщо б ОСОБА_1 і ОСОБА_6 лише спільно проживали за однією адресою і мали різні бюджети, не вели спільного побуту, то ОСОБА_1 враховуючи норми ст.ст. 180-186 Сімейного кодексу України була б змушена звертатись до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_6 аліментів на утримання малолітньої дочки ОСОБА_9 або ж між ними в порядку ст. 189 СК України було б укладено нотаріально посвідчений договір про сплату аліментів на дитину. Однак, позивачка ніколи не зверталася до суду з позовом про стягнення аліментів, і між нею та ОСОБА_6 ніколи не укладався договір про сплату аліментів на дитину (жодних належних і допустимих доказів, які б це підтверджували не існує, і сторонами суду не подавалося). Вищевказане свідчить, що у позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 був спільний побут, спільний бюджет, спільні права і спільні обов`язки, серед іншого, зумовлені і доглядом, вихованням та утриманням спільної дочки. Стверджує, що судом першої інстанції не наведено переважної більшості письмових доказів поданих суду позивачкою, не надано оцінку цим доказам. Більш того, судом не наведено докази, відхилені судом та мотиви їх відхилення. Суд першої інстанції поклав в основу оскаржуваного судового рішення покази свідків зі сторони відповідачів, які є в переважній більшості прямими родичами відповідачів по справі і особами, зацікавленими в результаті справи. також, судом не враховано заяву про зміну позовних вимог.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 просить скасувати додаткове рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2023 року, прийняти нове рішення про відмову у задоволенні вимог заяви представниці відповідачки адвокатки Угриновської Ю.В.

Зазначає, що розрахункова квитанція Форма № РК-1 від 12.05.2023 р. яка долучена, до справи адвокаткою Угриновеською Ю.В., виготовлена на комп`ютері, не відповідає Додатку 3 до Положення про форму та зміст розрахункових документів і жодним чином не може свідчити про фактичну сплату коштів, оскільки при його проведенні відривна частина розрахункової квитанції має віддаватися платнику із печаткою отримувача і підписом, про отримання, коштів. А оскільки надрукована кустарним способом розрахункова квитанція РК-1 хоча і містить лінію відрізу в тексті документу, є цілісною, що свідчить що фінансова операція проведення платежу, по факту не відбулася. Відтак, докази включення доходів отриманих від правової допомога наданої відповідачу до обліку доходів і витрат до матеріалів даної справи не долучалися і судом не можуть досліджуватись через їхню відсутність. Таким чином, стороною відповідача не було надано суду жодних доказів на підтвердження фактичної сплати ОСОБА_5 коштів за послуги адвоката, які були обумовлені в акті приймання-передачі послуг, а відтак факт оплати наданих правових послуг недоведені.

В судове засідання окрім представниці позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника відповідачки ОСОБА_3 ОСОБА_4 , решта учасників справи не з`явилися, однак суд вважав за можливе проводити розгляд справи за їх відсутності, зважаючи на те, що такі повідомлялась про час та місце судового розгляду належним чином, обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи від них до суду не надходило, доказів поважності причин неявки суду представлено не було та зважаючи на вимоги ч.2 ст. 372 ЦПК України, а також те, що двох учасниць у судовому засіданні захищали представники з належним повноваженнями.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представниці позивачки на підтримання апеляційних скарг, представника відповідачки в заперечення скарг, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи учасників справи в межах мотивів позовної заяви, відзивів на позовну заяву, відповіді на відзив, заяви про зменшення позовних вимог, клопотань про долучення доказів, письмових заперечень представниці позивачки, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, заяви про часткову відмову від позовних вимог, а також усних та письмових заяв та пояснень учасників справи у судах обох інстанцій, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з таких підстав.

Із змісту оскаржуваного рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст. 12, 13, 81, 82, 89, 141, 247, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 3, 21, 36, 74 СК України, ст.ст. 1264,1296-1299 ЦК України, п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року та відмовляючи у задоволенні позову виходив з того, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений актовий запис №1061 Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Сторонами не оскаржувалось, що відповідачі по справі є доньками померлого. Як вбачається з копії свідоцтва про народження померлий ОСОБА_6 є батьком ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запис про народження зроблений відповідно до ст.126 СК України. Допитані свідки зазначили, що померлий ОСОБА_6 ніколи ні вважав себе чоловіком позивачки. Свої документи та речі тримав окремо від неї. Суд також враховує, що довіреність на спірний автомобіль ОСОБА_6 видавались і ОСОБА_10 , чоловіку відповідачки ОСОБА_3 , також ним надавалась згода на реєстрацію проживання стороннім особам в належному йому на праві власності житлі. Суд прийшов до висновку, що позивач не надала належних і допустимих доказів на підтвердження факту її проживання однією сім`єю з відповідачем без реєстрації шлюбу на час придбання спірної квартири та придбання майна за спільні кошти, при цьому, а подані позивачем докази не підтверджують факт ведення спільного господарства, наявність спільного побуту та бюджету, взаємних прав та обов`язків подружжя, набуття майна тощо. За відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог про встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, відсутні і підстави, передбачені статтею 74 СК України вважати майно (спірну квартиру) таким, що належить на праві спільної сумісної власності сторонам, як жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою. Судом за даним позовом не встановлено факту створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, джерела набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Такий висновок у згоджується з висновком ВС по справі №490/10757/16-ц від 24 січня 2020 року. Таким чином, суд вважав, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що підлягають відмові в повному обсязі.

Із змісту оскаржуваного додаткового рішення вбачається, що суд першої інстанції, посилаючись, зокрема, на ст.ст.133, 137, 141, 246, 268, 270 ЦПК України та задовольняючи заяву виходив з того, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу разом із заявою представником відповідача суду надано: копію Договору №04-06/20 від 16.06.2020 року укладеного між ОСОБА_5 та адвокатом Угриновською Ю. В. про надання правової допомоги, копію Додатку №1 від 20.10.2020 року до копії Договору №04-06/20, копія акту №2 від 12.05.2023 року про надані послуги згідно із копією Договору №04-06/20, додаток №3 до Положення про форму та зміст розрахункових документів від 12.05.2023 року. Факт надання правничої допомоги і розмір витрат на таку підтверджується копією акту виконаних робіт від 12.05.2023 року, згідно якого загальна вартість наданих послуг правової допомоги становить 19 100 грн. 00 коп. Окрім цього, що 29.05.2023 року на адресу суду надійшло заперечення на заяву про винесення додаткового рішення від представника позивача адвоката Кожан-Юрдига О. Я., з якої вбачається, що остання заперечила проти задоволення поданої заяви, просить суд зменшити розмір таких витрат враховуючи те, що у задоволенні позову позивача було відмовлено, а також з урахуванням фінансового стану сторін у справі, та враховуючи обсяг юридичних послуг. Суд прийшов до висновку, що оскільки відмовлено у позовних вимогах ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: П`ята Львівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, зміну черговості права на спадкування, однак не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, про стягнення яких було зазначено представником відповідача у відзиві на позовну заяву, у встановлений законом строк надано відповідну заяву та докази понесення таких витрат, наявні обґрунтовані підстави визначені ст.270 ЦПК України щодо ухвалення додаткового судового рішення та стягнення витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката.

Колегія суддів вважає, що висновки суду обставинам, що мають значення для справи та вимогам закону не відповідають; обставини, які суд вважав встановленими не доведені; а також судом першої інстанції не досліджено повно та всебічно обставини, що мали значення для справи, а тому рішення суду та додаткове рішення підлягають скасуванню.

06 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа П`ята Львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, зміну черговості права на спадкування, в якому (з врахування заяви про зменшення позовних вимог), просила:

- встановити факт, що ОСОБА_1 і ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період часу з квітня 2012 року і до 02.11.2019 року постійно проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у квартирі АДРЕСА_1 , мали спільний побут, бюджет, взаємні права та обов`язки, як подружжя;

- визнати квартиру АДРЕСА_2 ; автомобіль марки SKODA модель SUPERB COMBI, 1.8,2012 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1798 см.куб, тим - легковий універсал-В, номер кузова № НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , - спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- визнати за ОСОБА_1 , право власності на частку квартири АДРЕСА_2 та 1/2 частку автомобіля марки SKODA модель SUPERB COMBI, 1.8,2012 року випуску, сірого кольору, об`єм двигуна 1798 см. куб, тим - легковий універсал-В, номер кузова № НОМЕР_3 реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

- визнати за ОСОБА_1 , спадкоємцем четвертої черги за законом, право на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з спадкоємцями першої черги ОСОБА_11 ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .

Позов обґрунтовувала тим, що вона та ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 2003 року по 2012 року перебували у романтичних стосунках. З квітня 2012 року вони почали проживати однією сім`єю у квартирі, що належала ОСОБА_6 , за адресою АДРЕСА_3 , вести спільний побут, бюджет, мати взаємні права та обов`язки як подружжя, хоча й не перебували у шлюбі. Під час проживання разом в них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилась донька ОСОБА_9 , запис про її народження був зроблений на підставі ст.126 СК України. Вона сплачувала комунальні послуги придбала речі у квартиру. Також вони разом проводили відпочинок. 25 жовтня 2019 року у ОСОБА_6 раптово погіршився стан здоров`я, вона викликала швидку, та повідомила про таке відповідачів. Вона не поїхала разом з ОСОБА_6 до лікарні, оскільки її дитина плакала. В подальшому працівники лікарні та відповідачі не впускали її до хворого, ІНФОРМАЦІЯ_1 їй зателефонував сват померлого ОСОБА_12 та повідомив, що ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири за адресою АДРЕСА_3 , квартири за адресою АДРЕСА_4 , гараж у кооперативі «Автолюбитель-8», гараж у гаражному кооперативі «Космос» та автомобіль марки SKODA марки SUPERB COMBI, автозапчастини у торгівельному павільйоні, який ОСОБА_6 орендував у готелі « ОСОБА_13 ». Все зазначене майно було придбане під час спільного проживання і вона приймала участь у придбанні цього майна.

12 березня 2024 року до Львівського апеляційного суду надійшла заява представниці позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 про часткову відмову від позовних вимог(а.с.137-140, т.3).

В заяві просить прийняти відмову ОСОБА_1 від позовних вимог в частині про визнання за ОСОБА_1 , спадкоємцем четвертої черги за законом, права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з спадкоємцями першої черги ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та закрити провадження щодо цієї частини позовних вимог.

Стосовно задоволення цієї заяви представниці позивачки представник відповідачки не заперечив.

Відповідно до ст. 373 ЦПК України, в суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 206, 207 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає не чинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Також, окрім цього, згідно п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Зважаючи на те, що позивачка відмовилась від частини позовних вимог, а саме про визнання за ОСОБА_1 , спадкоємцем четвертої черги за законом, права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з спадкоємцями першої черги ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , усвідомлюючи наслідки такої своєї процесуальної дії та свідомо, вільно, бажаючи настання таких з посиланням на норми закону якими регулюється така процесуальна дія; не встановлення підстав для неприйняття такої відмови від частини позовних вимог судом апеляційної інстанції, колегія суддів вважає, що відмову ОСОБА_1 від частини позовних вимог слід прийняти та відповідно оскаржуване судове рішення в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа П`ята Львівська державна нотаріальна контора, про визнання за ОСОБА_1 , спадкоємцем четвертої черги за законом, права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з спадкоємцями першої черги ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 визнати не чинним із закриттям провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа П`ята Львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, зміну черговості права на спадкування в частині вирішення вимог про визнання за ОСОБА_1 , спадкоємцем четвертої черги за законом, права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з спадкоємцями першої черги ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість:

1) керує ходом судового процесу;

2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами;

3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій;

4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом;

5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст. 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Окрім наведеного, відповідно до ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку. Відповідач, замінений іншим відповідачем, має право заявити вимогу про компенсацію судових витрат, здійснених ним внаслідок необґрунтованих дій позивача. Питання про розподіл судових витрат вирішується в ухвалі про заміну неналежного відповідача.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). Разом з тим і суд зобов`язаний роз`яснити позивачу наслідки подання позову до неналежного відповідача (відповідачів) та його право подати клопотання про залучення належного, заміни неналежного належним, залучення співвідповідача, тощо. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) розглянуті по їх суті із встановленням преюдиційних обставин чи тим більше задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати по суті із встановленням преюдиційних обставин чи задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.

Як вбачається із матеріалів справи, судом першої інстанції вказаних вимог закону не дотримано.

Із наведеного вище вбачається, що позивачем подано позов про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності на майно в порядку спадкування.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений актовий запис №1061 Франківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Як вбачається із матеріалів спадкової справи №685/2019 після смерті ОСОБА_14 відповідачки по справі є доньками померлого та прийняли спадщину після смерті батька, оскільки у передбачений законом шестимісячний строк подали заяву до нотаріуса про прийняття спадщини, а саме ОСОБА_5 , на підставі заяви №133 про прийняття спадщини від 27 січня 2020 року, ОСОБА_3 , на підставі заяви №134 про прийняття спадщини від 27 січня 2020 року.

Окрім цього, спадщину прийняла і малолітня донька померлого ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_5 , в силу свого малолітнього віку (ч.4 ст. 1268 ЦК України) в інтересах якої ОСОБА_1 (її мати) також подала заяву нотаріусу №2467 про прийняття спадщини від 12 листопада 2019 року.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є донькою ОСОБА_6 , що підтверджується наявним в спадковій справі свідоцтвом про народження видане Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції від 18 листопада 2014 року (ст.8) та померлий визнав батьківство щодо нею своєю заявою, оскільки не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (ст.13 зворот).

Відтак, позов був заявлений до лише двох із належних відповідачів, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_3 .

Однак, як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка є також донькою спадкодавця, і теж прийняла спадщину, повинна була б бути залученою до участі у справі як відповідачка.

Однак вказана особа до участі у справі не залучена взагалі та суд позивачці такого її права (на подання заяви про залучення) не роз`яснив із відповідними роз`ясненнями наслідків вчинення/ не вчинення такої процесуально дії.

Без залучення осіб, на права та обов`язки яких таке рішення прямо впливає і для яких таке рішення створює відповідні права та обов`язки, змінює правовідносини та призводить до нових наслідків, суд не міг вирішувати питання про задоволення чи відмову у задоволенні позовних вимог, давати оцінку підставам та предмету позову та виносити рішення по суті такого спору, оскільки без залучення належного (належних) відповідача (відповідачів, співвідповідачів), на права та обов`язки якого (яких) впливатиме таке судове рішення, що може бути залучений (залучені) виключно за заявою позивача, суд вирішувати питання про задоволення позову не взмозі.

Зважаючи на вказане, неможливість залучення згаданої особи як учасника (відповідача) на стадії апеляційного розгляду чи направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для виконання таких вимог закону судом першої інстанції та істотність таких, зокрема, процесуальних порушень, що вплинуло на вирішення спору вцілому, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову з інших правових підстав.

Вказане відповідає, також, і правовій позиції викладеній у Постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі №183/2587/16 (провадження 61-21489св18), з подібними процесуальними правовідносинами, що повинні бути враховані, зокрема, і судом апеляційної інстанції при розгляді справи.

Вказаним доводи апеляційних скарг ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 слід визнати частково обґрунтованими та самі скарги слід задовольнити частково. Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 травня 2023 року та додаткове рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2023 року, як додаток до основного слід скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа П`ята Львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності, визнання права власності відмовити.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 ч.1 п.4, п.2, 377, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -

п о с т а н о в и л а :

заяву представниці позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Відмову позивачки ОСОБА_1 від позову в частині вимоги про визнання за ОСОБА_1 , спадкоємцем четвертої черги за законом, права на спадкування майна спадкодавця ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з спадкоємцями першої черги ОСОБА_11 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 прийняти.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 травня 2023 року в цій частині визнати не чинним та провадження в цій частині закрити.

Апеляційні скарги ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 10 травня 2023 року та додаткове рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 травня 2023 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , третя особа П`ята Львівська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктом права спільної сумісної власності відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2024 року.

Головуючий: Я.А. Левик

Судді: Н.П. Крайник

Ю.Р. Мікуш