Справа № 344/43/21
Провадження № 4-с/346/16/24
УХВАЛА

про залишення скарги без розгляду

та повернення її заявникові

04 листопада 2024 р.м. Коломия

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Третьякова І.В. розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гринишина Дмитра Васильовича щодо повернення виконавчого документу, -

У С Т А Н О В И Л А:

01.11.2024р. стягувач ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до Коломийського міськрайонного суду зі скаргою, в якій зазначив, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 19.10.2021р. по справі №344/43/21 було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в сумі 25447,14 грн, що станом на 01.01.2021р. було еквівалентне 900 доларам США, а також 568,98 грн. в якості 3% річних. Виконавчий лист по даному рішенню суду був поданий до органів ДВС. Скаржнику випадкового стало відомо, що 11.04.2024р. головним державним виконавцем Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гринишиним Д.В. по виконавчому провадженню №69757933 прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з тих підстав, що в ході проведення виконавчих дій не виявлено майно, на яке можливе звернути стягнення. З вказаними обставинами, стягував не погоджується, оскільки боржник є одним із засновників ТОВ «Ятарус Плюс». Розмір частки статутного капіталу боржника, як співзасновника, складає 1 600 000,00 грн. Також ОСОБА_1 відомо, що у власності ОСОБА_3 знаходиться і інше майно, проте підтвердити вказані обставини він не має можливості, оскільки ЦНАП Тисменицької міської ради, на адвокатський запит про наявне майно боржника, відповіді не надав. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що з огляду на наявність у боржника нерухомого майна, державний виконавець належним чином не врахував дані обставин та не здійснив у повному обсязі в межах наділених повноважень заходи щодо розшуку та встановлення майна боржника. За вказаних обставин, ОСОБА_1 просив розглянути його скаргу в судовому засіданні за участю сторін. Витребувати з ЦНАПу Тисменицької міської ради інформацію про наявне у власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) нерухоме майно; визнати неправомірними дії головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гринишина Дмитра Васильовича щодо повернення виконавчого документа стягувачу постановою від 11.04.2024р. у виконавчому провадженні № 69757933; зобов`язати головного державного виконавця Гринишина Дмитра Васильовича скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 11.04.2024р. у виконавчому провадженні № 69757933.

Дослідивши зміст скарги, вимоги стягувача та долучені до скарги документи, суд встановив такі фактичні обставини та прийшов до наступного висновку.

Зі змісту виконавчого листа, виданого Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області від 23.11.2021р. встановлено, що рішенням від 19.10.2021р. по справі №344/43/21 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто заборгованість за розпискою від 16.06.2020р. в сумі 25447,14 грн., що станом на 01.01.2021р. було еквівалентно 900 доларам США, а також 568,90 грн. 3 % річних.

Вказаний виконавчий лист був пред`явлений для примусового виконання до Івано-Франківського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, та по ньому було відкрито виконавче провадження № 69757933.

Постановою головного державного виконавця Івано-Франківського відділу ДВС Гринишина Дмитра Васильовича від 11.04.2024р. виконавчий лист №344/43/21, виданий 23.11.2021р. Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області був повернутий стягувачу. Постанова мотивована тим, що у ході проведення виконавчих дій, у боржника не було виявлено майно, на яке можливо звернути стягнення.

Частиною п`ятою статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Зазначене конституційне положення відображено і у статті 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Таким чином, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

На відміну від позовного провадження, у якому суд вирішує існуючий між сторонами цивільно-правовий спір, скарги на дії (бездіяльність), рішення державних (приватних) виконавців мають на меті захист прав сторін виконавчого провадження з виконання судових рішень та покладають на суд контроль за їх належним виконанням. Згідно з чинним процесуальним законодавством, здійснення такого судового контролю відбувається за правилами спеціального виду провадження у цивільному судочинстві.

ОСОБА_1 , як сторона виконавчого провадження, у порядку статті 447 ЦПК України, 01 листопада 2024 року звернувся до суду зі скаргою на дії головного державного виконавця Гринишина Д.В. щодо повернення виконавчого документу стягувачу, вказавши, що про оскаржувані дії державного виконавця йому стало випадково відомо. При цьому, стягувачем у скарзі не зазначено коли саме та при яких обставинах, він дізнався про винесену постанову від 11.04.2024р.

За змістом статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права та свободи.

Десятиденний строк для оскарження рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця встановлений статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, чинного на момент звернення заявника до суду зі скаргою.

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (стаття 126 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається у скарзі у вигляді клопотання. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Якщо скаргу подано з пропуском строку, встановленого законом, та відсутнє клопотання про його поновлення, така скарга суддею одноособово залишається без розгляду при її прийнятті та повертається заявникові. При цьому заявникові може бути роз`яснено право на повторне звернення до суду на загальних підставах.

З`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення зазначеного строку та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення із скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Вказані висновки були зазначені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18.11.2020 року по справі № 466/948/19 (провадження № 61-16974св19)

В даній справі, суд враховує, що в поданій скарзі стягувач не зазначає конкретну дату та фактичні обставини, при яких йому стало відомо про винесену головним державним виконавцем Гринишиним Д.В. постанову від 11.04.2024р. та не наводить поважні причини пропущення строку на її оскарження, оскільки між винесенням постанови та зверненням до суду минуло понад шість місяців. Крім того, стягував не звернувся до суду з клопотанням про поновлення пропущеного строку оскарження.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 пропустив визначений частиною першою статті 449 ЦПК України, десятиденний строк на звернення до суду із скаргою на дії державного виконавця і не просив про його поновлення, а тому подана ним скарга підлягає залишенню без розгляду.

На підставі викладеного та керуючись ст.. 126, 127, 449 ЦПК України, суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Івано-Франківського відділу державної виконавчої служби в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Гринишина Дмитра Васильовича щодо повернення виконавчого документу залишити без розгляду та повернути заявникові.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Третьякова І. В.