Справа № 645/6352/24
Провадження № 2/645/2676/24
УХВАЛА

Іменем України

05 листопада 2024 року м. Харків

Суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Феленко Ю.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2024 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди передана на розгляд судді Фрунзенського районного суду м.Харкова Феленко Ю.В.

Ознайомившись з зазначеним позовом, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України», суд не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08.07.2021 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 15, п.п. 1, 5, 13 ч. 2 ст. 115 КК України та вирішено питання щодо цивільних позовів ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , Релігійної організації «Релігійна громада Нерукотворного образу Христа Спасителя в с. Першотравневе Ізюмської єпархії Української православної церкви». Вказаний вирок скасований постановою Верховного Суду від 16.10.2024 року в частині вирішення цивільних позовів щодо стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди, та в цій частині призначено новий розгляд справи в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Матеріли кримінального провадження № 621/936/20 надійшли до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної відповідачем ОСОБА_2 внаслідок вчинення злочину.

Частиною 3 ст. 28 ЦПК України передбачено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, чи шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача або за місцем заподіяння шкоди.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви позивач ОСОБА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, позивач не має місця проживання на території на яку поширюється юрисдикція (підсудність) Фрунзенського районного суду м. Харкова.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що місцем заподіяння шкоди по справі №621/936/20 є с. Першотравневе, Зміївського району, Харківської області, що також не відноситься до територіальної юрисдикції Фрунзенського районного суду м. Харкова.

Таким чином, встановлено, що вищезазначена цивільна справа Фрунзенському районному суду м. Харкова не підсудна.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р., Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Пунктом 1 частини 1статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

За наведених обставин, враховуючи, що місцем проживання позивача є с. Першотравневе, Зміївського району, Харківської області, місцем заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення шкоди є також с. Першотравневе, Зміївського району, Харківської області, будь-яких доказів підсудності даної справи Фрунзенському районному суду м. Харкова матеріали позовної заяви не містять, вважаю за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, передати дану справу на розгляд до Зміївського районного суду Харківської області, за місцем заподіяння шкоди.

Згідно зі ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Слід також врахувати, що недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 28, 31, 258-261, 353, 354, 355, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди направити за підсудністю до Зміївського районного суду Харківської області, за місцем заподіяння шкоди.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Феленко