Провадження № 2-др/161/62/24
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 травня 2024 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого судді Кихтюка Р.М.,
секретаря Дмитроци Б.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за заявою представника відповідача про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» про припинення зобов`язань за кредитним договором, припинення іпотеки та зняття заборони на відчуження нерухомого майна,
Рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.05.2024 року в задоволені позовних вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» про припинення зобов`язань за кредитним договором, припинення іпотеки та зняття заборони на відчуження нерухомого майна відмовлено.

22.05.2024 року від представника відповідача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 17300 грн.

Заяву обґрунтовує тим, що сторона відповідача заявила про витрати на правову допомогу до закінчення судових дебатів. На даний час відповідач фактично поніс судові витрати у виді витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 17300,00 грн., що підтверджено документально. Посилається на норму ст. 141 ч. 8 ЦПК України щодо можливості подачі доказів про судові витрати протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Сторони в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили.

Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази, наявні в матеріалах справи, приходить до висновку, що вимоги заяви підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ст. 133 ч. 1, 3 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Як вбачається із договору про надання правової допомоги №02-01/2023 року від 03.01.2024 року, акту наданих послуг від 17.05.2024 р., адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» надавалася професійна правнича допомога ТзОВ «Інвестохіллс Веста» у справі про припинення зобов`язань за кредитним договором, припинення іпотеки та зняття заборони на відчуження нерухомого майна і вартість витрат складає 17300,00 грн. (а.с. ).

Згідно із ст. 141 ч. 8 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Нормами ст. 246 ч.ч.1-3 ЦПК України передбачено, що у разі якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

При цьому, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, кількість судових засідань, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 5000,00 грн., які слід стягнути з позивача на користь відповідача.

Керуючись ст.ст. 133, 141, 246, 270 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Заяву про стягнення судових витрат задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в рівних частинах на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста» витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн., тобто по 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. з кожного.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасниками справи є:

Позивач ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Позивач ОСОБА_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвестохіллс веста», юридична адреса: м. Київ, вул. Сурикова, 3, корп. 8Б, офіс 103, .

Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Волинської області Клехо Анатолій Євгенович, адреса: Волинська область, м. Луцьк, вул. Авіаторів, 1.

Повний текст додаткового рішення складений 27 травня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Р.М. Кихтюк