Справа № 473/922/24
УХВАЛА

"20" лютого 2024 р. суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області Ротар М.М., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису,

встановив

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, в якій вказує, що вона є керівником комунальної організації «Вознесенський міський центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх».

Починаючи з лютого 2024 року відбувається систематичне порушення ОСОБА_2 діючого Податкового та трудового законодавства. Своєю поведінкою він дискредитує законні повноваження заявника. Таким чином вона вважає, що є особою яка зазнала психологічного насильства, мобінгу по відношенню не тільки до себе а і до працівників комунальної організації.

Посилаючись на вимоги ст..350-2 ЦПК України та Закону України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків» просила видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 та заборонити йому перебувати в місці роботи (перебування) ОСОБА_1 та заборонити йому вести листування, телефонні переговори або контактувати з нею через інші засоби особисто і через третіх осіб.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що пред`явлена ОСОБА_1 заява про видачу обмежувального припису не відповідає вимогам ч. 1 ст. 350-4 ЦПК України, відповідно до якої у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено: 3) обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

У разі неможливості надати докази, визначені пунктом 3 частини першої цієї статті, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування (ч. 2 ст. 350-4 ЦПК України).

Вказане узгоджується з положенням ст.ст. 175,177 ЦПК України, згідно з якими позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Заява про видачу обмежувального припису може бути подана:

1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству";

2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків";

3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків";

4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків".

Підставою для звернення заявником зазначена потреба у захисті в порядку Закону України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків";

За змістом ст. 1 вказаного Закону насильство за ознакою статі - діяння, спрямовані проти осіб через їхню стать, або поширені в суспільстві звичаї чи традиції (стереотипні уявлення про соціальні функції (становище, обов`язки тощо) жінок і чоловіків), або діяння, що стосуються переважно осіб певної статі чи зачіпають їх непропорційно, які завдають фізичної, сексуальної, психологічної або економічної шкоди чи страждань, включаючи погрози таких дій, у публічному або приватному житті. Кривдником визнається особа, яка вчинила насильство за ознакою статті.

Обґрунтовуючи підстави для видачі обмежувального припису, заявниця посилається на систематичне вчинення щодо неї мобінгу з боку ОСОБА_2 , що виявляється в діях, які спрямовані на приниження гідності та честі працівника, його професійної (ділової) репутації у формі психологічного та/або економічного тиску, зокрема, зі застосуванням засобів електронних комунікацій, створення стосовно нього напруженої, ворожої, образливої атмосфери, зокрема, що змушує особу недооцінювати власну професійну придатність.

Однак таке цькування розглядають як одну з форм дискримінації прав людини в трудових відносинах, що не відноситься до справ, які розглядаються в порядку глави 13 ЦПК України (розгляд судом справ про видачу обмежувального припису). Тим більше з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 знаходиться в трудових відносинах з комунальною організацією «Вознесенський міський центр фізичного здоров`я населення «Спорт для всіх» і тому не обґрунтовано, який чином суд повинен заборонити працівнику знаходитися на його робочому місці, яке також є робочим місцем заявника.

Разом з тим, у заяві неконкретизована обставини, не зазначено і не надано суду докази, що підтверджують вчинення кривдником щодо неї саме систематичного психологічного насильства за ознакою статті та свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису.

Також слід звернути увагу, що у відповідності до вимог Закону України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків" видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Рішення про видачу обмежувального припису або відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Таким чином, заявнику необхідно надати суду докази, на підтвердження обставин, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, так як відповідно до ст. 21-5 Закону України ""Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Відповідно до ч. 1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи те, що визначені недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття провадження у справі, суддя приходить до висновку про необхідність залишення заяви без руху з наданням заявнику строку для усунення недоліків, який, з огляду на строки розгляду справ цієї категорії, не може перевищувати трьох днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 177 ЦПК України заявник після усунення недоліків має надати суду відповідну заяву, її копії, та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників справи.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 185, 318 ЦПК України, суддя

Ухвалив

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання до суду заяви, оформленої з дотриманням вимог ст. 350-4 ЦПК України, протягом трьох днів з дня отримання копії ухвали.

Попередити заявника, що у разі неусунення недоліків у встановлений судом строк, заява буде визнана неподаною та повернута.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя М.М. Ротар