Справа № 461/5264/22 Головуючий у 1 інстанції: Мисько Х.М.
Провадження № 22-ц/811/2163/24 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючої судді: Мікуш Ю.Р.,

суддів: Приколоти Т.І.,Савуляка Р.В.,

секретар Салата Я.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Сохи О.Г., представника відповідачки ОСОБА_2 -адвоката Кужик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу №461/5264/22 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 20 червня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та надання дозволу на виїзд за межі України без згоди батька,

в с т а н о в и в :

06 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей.

23 листопада 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та надання дозволу на виїзд за межі України без згоди батька.

18 червня 2024 року адвокат Кужик Л.В. в інтересах ОСОБА_3 . позивача за зустрічним позовом скерувала на адресу суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, в якій просила:

-зобов`язати ОСОБА_1 за письмовим погодженням з мамою дітей ОСОБА_3 визначити спосіб (форму) здобуття освіти у навчальному шкільному закладі малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 на наступний навчальний 2024-2025 р.р.;

-зобов`язати ОСОБА_1 письмово надати мамі дітей ОСОБА_6 інформацію про місце та графік навчання та/або відвідування малолітніми доньками - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 позашкільних закладів, гуртків, секцій тощо та повідомляти маму дітей про факти і причини зміни чи припинення відвідування таких закладів/гуртків/секцій; зобов`язати ОСОБА_1 невідкладно (не пізніше ніж протягом 3 (трьох) годин з часу виникнення факту) повідомляти маму ОСОБА_3 про захворювання та заплановані ургентні медичні втручання і лікування дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

-зобов`язати ОСОБА_1 письмово повідомити ОСОБА_3 номер особистих мобільних телефонів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на час виконання ухвали суду, у разі втрати чи зміни номеру телефону невідкладно (не пізніше ніж протягом 3-годин з дня виникнення факту) повідомити маму дітей про зміну номеру мобільного телефону ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 ; повідомити змінений номер телефону;

-зобов`язати ОСОБА_1 забезпечити можливість щоденного спілкування малолітніх - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 з мамою ОСОБА_3 в період з 19:00 до 21:00 год. шляхом відеозв`язку, телефонного зв`яку, зокрема з використанням застосунків (Телеграм, Вайбер, Вотсап) та/або Зум, Скайп.

В обґрунтування заходів забезпечення позову покликається на те, що 01 квітня 2024 року ухвалою Галицького районного суду м. Львова справу повторно направлено для проведення судово-психологічної експертизи, яка призначена ухвалою суду від 20 червня 2023 року Провадження у справі зупинено.

30 травня 2024 року Львівською філією судових експертиз Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» скеровано на адресу Галицького районного суду м. Львова висновки судово-психіатричного експерта №№ 595 та 596, у зв`язку з чим провадження у справі відновлено. Представник позивача за зустрічним позовом вважає, що невжиття заходів забезпечення позову, в подальшому, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог.

ОСОБА_3 зазначає, що своїми неправомірними діями батько порушує її батьківські права щодо участі у вихованні доньок, та на безперешкодне спілкування мами з дітьми. Адвокат вказує, що розгляд справи це тривалий процес, протягом якого ОСОБА_1 позбавляє позивача за зустрічним позовом можливості спілкуватись з доньками, контролює їх поведінку по відношенню до мами, забороняє спілкуватись по телефону, на свій розсуд вирішує питання навчання, участі у гуртках, тощо.

ОСОБА_3 не обізнана зі станом здоров`я дітей, обмежена у спілкуванні через засоби мобільного зв`язку. Адвокат стверджує, що матеріалами справи підтверджено, що батько перешкоджає участі мами дітей у вихованні малолітніх доньок, обмежує їх вільне спілкування без законних на це правових підстав; за відсутності обґрунтованих доводів неможливості такого спілкування позбавляє дітей материнської ласки, опіки, участі у їх фізичному і психологічному розвитку, вільному проведенні часу, здобутті освіти, що є неприпустимим в суспільстві, в якому батьки зобов`язані забезпечити благополуччя і всесторонній розвиток особистості дітей та збалансувати свої інтереси та інтереси дітей, які за своєю природою та важливістю переважають.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 20 червня 2024 року заяву адвоката Кужик Любові Володимирівни в інтересах ОСОБА_3 про вжиття заходів забезпечення позову задоволено.

Вжито заходи забезпечення позову, а саме:

- зобов`язано ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) за письмовим погодженням з матір`ю дітей - ОСОБА_3 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) визначити спосіб (форму) здобуття освіти у навчальному шкільному закладі малолітніх ОСОБА_4 , 19.11:2014 р.н. та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 на наступний навчальний 2024-2025 р.р.;

- зобов`язано ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) надати матері дітей - ОСОБА_6 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) письмово інформацію про місце та графік навчання та/або відвідування доньками малолітніх ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 позашкільних закладів, гуртків, секцій тощо та повідомляти маму дітей про факти і причини зміни чи припинення відвідування таких закладів/гуртків/секцій;

- зобов`язано ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) невідкладно (не пізніше ніж протягом 3 (трьох) годин з часу виникнення факту) повідомляти матір дітей - ОСОБА_3 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) про захворювання та заплановані ургентні медичні втручання і лікування дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

- зобов`язано ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) письмово повідомити матір дітей - ОСОБА_3 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) номер особистих мобільних телефонів ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 станом на час виконання ухвали суду; у разі втрати чи зміни номеру телефону невідкладно (не пізніше ніж протягом 3-годин з дня виникнення факту) повідомити маму дітей про зміну номеру мобільного телефону ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 ; повідомити змінений номер телефону;

- зобов`язано ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1 ) забезпечити можливість щоденного спілкування малолітніх - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 з їх матір`ю - ОСОБА_3 (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ) в період з 19:00 до 21:00 год. шляхом відеозвязку, телефонного зв`яку, зокрема з використанням застосунків (Телеграм, Вайбер, Вотсап) та/або Зум, Скайп.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду є незаконною. Судом не враховано, що мати дітей Соха ОСОБА_7 три роки проживає за межами України та одружена з громадянином ОСОБА_8 . Діти при розмові з своєю матір`ю мають можливість самостійно розповісти про стан свого здоров`я, поточні події у їхньому житті, успіхи у навчанні, тощо. Нормами чинного законодавства не передбачено його обов`язку придбати кожній доньці телефон, планшет чи інші засоби зв`язку. Заходи забезпечення позову, вжиті судом, не є співмірними із заявленими позовними вимогами у справі про визначення місця проживання дітей та за своїм змістом не можуть бути розглянуті у порядку ст. 153 ЦПК України. При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Просить скасувати ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 20 червня 2024 року про забезпечення позову та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову за безпідставністю та необгрунтованістю.

Представник ОСОБА_3 -адвокат Кужик Л.В. подала відзив на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає, що вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає до задоволення. Забезпечуючи позов, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що між сторонам дійсно виник спір та мати позбавлена можливості приймати участь у вихованні доньок, вирішення питання вибору навчального закладу, не обізнана із станом їх здоров`я , обмежена у спілкуванні в тому числі по мобільному зв`язку , між сторонами з цього приводу існують постійні конфлікти і непорозуміння , що не може позитивно впливати на розвиток дітей,їх життя, формування особистості. Зазначає, що у випадку задоволення зустрічного позову,якщо діти і надалі будуть обмежені у спілкуванні з матір`ю, існує ризик знищення у них образу мами, сім`ї, розвитку психоемоційних травм, що утруднить або взагалі зробить неможливим виконання такого рішення. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується в тому числі встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4,10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 №ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що ухвала про забезпечення позову повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач за зустрічним позовом є співмірними із зустрічними позовними вимогами та сприятимуть відновленню довірливих стосунків та емоційного контакту між матір`ю та доньками , що відповідатиме інтересам як батьків так і дітей та зможе усунути загрозу невиконання можливого рішення суду про визначення місця проживання дітей. Заходи забезпечення позову спрямовані на усунення перешкод у спілкуванні малолітніх доньок з матір`ю на час вирішення спору по суті.

З таким висновком суду першої інстанції, апеляційний суд не погоджується.

Судом встановлено такі обставини.

В провадженні Галицького районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та надання дозволу на виїзд за межі України без згоди батька.

Діти сторін - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на даний час проживають із батьком ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Матір дітей ОСОБА_3 проживає у Арабській Республіці Єгипет.

Звертаючись з заявою про забезпечення позову, адвокат Кужик Л.В. стверджує, що матір дітей позбавлена можливості приймати участь у вихованні малолітніх доньок, вирішенні питань вибору навчального закладу, не обізнана зі станом здоров`я таких, спілкування, в т.ч. по мобільному зв`язку; між сторонами з цього приводу постійно існують конфлікти і непорозуміння, що не може не впливати на позитивний розвиток дітей, їх життя і формування особистості.

Згідно зі статтею 157 СК України, питання про виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Згідно ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що мати, яка проживає окремо від дітей, має право на особисте спілкування з ними, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дітьми та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дітей і відбувається саме в інтересах таких.

Оцінюючи заходи забезпечення позову вжиті судом першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку, що такі не сприятимуть відновленню емоційного контакту матері з дітьми, а також не забезпечать належного виконання можливого рішення суду про задоволення зустрічного позову, зважаючи на те, що мати дітей хоче брати участь у їх вихованні виключно через телефонний зв`язок не приймаючи особистої участі.

На думку апеляційного суду вжиті заходи забезпечення позову у такий спосіб не сприятимуть відновленню стосунків та емоційного контакту між дітьми та матір`ю та ще більше загострюють конфлікт між батьками, оскільки на батька дітей, який наразі самостійно займається вихованням дітей через перебування матері за кордоном покладаються додаткові обов`язки.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням, і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає рівною мірою інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі

№ 381/4019/18, провадження № 14-729цс19, зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, адвокат Кужик Л.В. в інтересах ОСОБА_2 , як на обґрунтування обраного виду забезпечення позову, посилалася на необхідність забезпечення контакту матері з малолітніми доньками на час розгляду справи, але виключно через засоби зв`язку.

Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частини третьої статті 9 Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно врахувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Hant v. Ukraine, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).

Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції не врахував, що позивачка за зустрічним позовом намагається спілкуватися з дітьми лише у телефонному режимі та просить суд зобов`язати батьками сприяти їй у цьому, однак суд не врахував, що норми сімейного законодавства вказують на право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, а той з батьків хто проживає окремо має право на особисте спілкування з дітьми.

Зважаючи на те, що заява про забезпечення позову не містить вимог про визначення часу на особисті побачення та контакт з дітьми, суд апеляційної інстанції вважає, що такі заходи забезпечення позову не сприятимуть меті забезпечення позову. Позивачка за зустрічним позовом намагається отримати докази виконання нею батьківських обов`язків.

Суд апеляційної інстанції критично оцінює пояснення позивачки за зустрічним позовом про її побоювання прибуття до України через погрози відповідача, оскільки такі не підтверджені жодними доказами. Посилання позивачки на воєнний стан, також не дають підстав для забезпечення позову в обраний нею спосіб.

Здійснивши оцінку обґрунтованості доводів позивача за зустрічним позовом щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, суд апеляційної інстанції вважає, що підстав для забезпечення позову у суду першої інстанції не було.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права (п. п.1,3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.12; 376 ч.1п.3,4; 383; 384; 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м.Львова від 20 червня 2024 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_9 у задоволенні її заяви про забезпечення позову у справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову Галицької районної адміністрації Львівської міської ради про встановлення місця проживання неповнолітніх дітей та надання дозволу на виїзд за межі України без згоди батька,

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови в порядку, визначеному ст. ст. 389-391 ЦПК України.

Повний текст постанови складений 01 листопада 2024 року.

Головуюча суддя Ю.Р. Мікуш

Судді: Т.І. Приколота

Р.В. Савуляк