РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2024 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Лутая А.М.,

за участю секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ

Позивач ОСОБА_1 у червні 2023 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, в якому зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дочка позивача ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина за законом на належне їй на праві приватної власності майно, в тому числі на земельну ділянку площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства, процедура приватизації якої не завершена, що розташована за межами с.Бегета Володимирського району Волинської області, та була виділена безкоштовно у приватну власність ОСОБА_4 на підставі рішення Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області №15/95 від 24.12.2021. За життя спадкодавець розпочала процедуру і не завершила приватизації та реєстрації права власності на вказану земельну ділянку.

Позивач вказує, що вона, як мати спадкодавця, належить до першої черги спадкоємців за законом і має право на спадкування майна, яке належало покійній дочці. Крім неї до першої черги спадкоємців за законом належить малолітня дочка спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших спадкоємців немає. Тепер у позивача виникла необхідність оформити свої спадкові права на вказане вище нерухоме майно, однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, та через те, що покійна не встигла за життя завершити приватизацію та зареєструвати на себе право власності на земельну ділянку, вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину. Зважаючи на те, що іншого способу визнання права власності на спадкове майно, ніж визнання цього права в судовому порядку законодавством не передбачено, тому з метою захисту права на спадщину вона вимушена звернутися до суду.

На підставі вищезазначеного позивач ОСОБА_1 просить визнати за нею право на завершення приватизації та реєстрації права власності на частки земельної ділянки площею 1,00 га призначену для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с.Бегета Володимирського району Волинської області, яка була виділена безкоштовно у приватну власність ОСОБА_4 на підставі рішення Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області №15/95 від 24.12.2021.

Ухвалою суду від 19.06.2023 вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 16.10.2023 закрито підготовче провадження у справі та її призначено до розгляд по суті.

Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача Зимнівської сільської ради в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу за відсутності представника на підставі наявних матеріалів справи та з урахуванням витребуваної судом спадкової справи по смерті ОСОБА_4 .

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 у судове засідання також не з`явилися, однак від представника відповідча надійшла заява, в якій він просить проводити розгляд справи за відсутності сторони відповідача, у вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Враховуючи те, що учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалося.

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Суд, оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1218, ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина, до складу якої входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено частиною 1 статті 1225 ЦК України.

Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз`яснено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акту про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження №61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному.

Так, положеннями ЗК України встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Згідно статті 126 Земельного Кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Отже, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкодаємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Відтак, до складу спадщини входить, у тому числі, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому законом порядку та не завершив у зв`язку зі смертю. Це право не залежить від наявності у спадкоємця особистого права на приватизацію землі.

Частиною 1 ст.1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч.1 ст.1261 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1-5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно, який, відповідно до вимог ст. 68 Закону України «Про нотаріат», при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Отже, діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року).

Верховний Суд України у постанові Пленуму № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в п.23 роз`яснив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 дочка позивача. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , актовий запис №120, копією свідоцтва про народження спадкодавця серії НОМЕР_2 та копією рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 18.11.2021 у цивільний справі №154/547/21 про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді права на завершення приватизації та реєстрації права власностіна земельну ділянку площею 1,00 га, що розташована за межами с.Бегета Володимирського району Волинської області, передану ОСОБА_4 для ведення особистого селянського господарствавідповідно до рішення Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області №15/95 від 24.12.2021 «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 », яке спадкодавець не встиг реалізувати за життя.

Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 є позивач ОСОБА_1 та малолітня дочка померлої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інтереси якої в суді представляє її батько ОСОБА_2 відповідач у справі.

Наявність інших спадкоємців за законом чи за заповітом судом не встановлена.

Позивач ОСОБА_1 та малолітня ОСОБА_6 відповідно до ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Частки ОСОБА_1 та малолітньої ОСОБА_3 у спадщині, згідно ч.1 ст.1267 ЦК України, є рівними.

06.06.2023 позивач звернулася до нотаріуса щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дочки ОСОБА_4 .

Проте, згідно листа приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Велимчаниці А.І. від 06.06.2023 №238/02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з тим, що вона не надала правовстановлюючих документів на зазначене вище спадкове майно, та запропоновано звернутися до суду.

Отже, оскільки позивач не має можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, її право на спадщину підлягає судовому захисту шляхомвизнання за нею в порядку спадкування за законом після смерті дочки права на завершення приватизації та реєстрації права власності на частки земельної ділянки площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с. Бегета, Володимирського району Волинської області, відповідно позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судові витрати у справі відповідно до заявленого позивачем клопотання залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 142, 206, 265 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218,1297 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який діє в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_3 , Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області про визнання права на завершення приватизації та реєстрації права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на завершення приватизації та реєстрації права власностіна частки земельної ділянки площею 1,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с. Бегета, Володимирського району Волинської області, і була виділена безкоштовно у приватну власність ОСОБА_4 на підставі рішення Зимнівської сільської ради Володимирського району Волинської області №15/95 від 24 грудня 2021 року «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо виділення земельної ділянки у власність ОСОБА_4 ».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриття чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 19.02.2024.

Головуючий А.М. Лутай