Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

610/399/23 2/610/83/2024 24 жовтня 2024 року

Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого: Стригуненка В.М.

за участю

позивача: представника за довіреністю - Овдієнко Л.М.,

відповідача: ОСОБА_1 ,

секретарів: Афоніної Д.О. , Виноградської О.В. ,

розглянувши у місті Балаклія Ізюмського району Харківської області у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області до ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

Позивач просить: позбавити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути з неї аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі у розмірі 1416,50 грн щомісячно до досягнення нею повноліття, на рахунок, який відкрито на її ім`я у Державному ощадному банку України.

В обґрунтування позову вказує, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.

В судовому засіданні представник позивача даний позов підтримала та просила задовольнити. Пояснила, що після подачі позову відповідач вдома дещо прибралася. Заяв про повернення дитини відповідач не подавала, тільки обіцяє зібрати документи. Відповідач перебуває на обліку у лікаря-нарколога, зловживає алкогольними напоями, не має постійного доходу, постійно змінює співмешканців, веде аморальний спосіб життя.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, посилалась на те, що це все наклеп. Пояснила, що доньці вона купила телефон, одягає, вбуває, забезпечує її харчуванням. Зараз проживає у чужій хаті, оскільки її житло розбите війною, у с. Гусарівка проживає, як переселенка, до того жила в с. Нова Гусарівка. Повідомила, що стоїть на обліку у центрі зайнятості, працює неофіційно, ходить по заробітках, хоче, щоб дитина проживала з нею, має для цього все необхідне.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 Сімейного кодексу України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України).

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.

Позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаній категорії справ, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин.

Зазначене вбачається з постанови Верховного Суду у справі № 686/16892/20 провадження № 61-6807св21 від 29.07.2021 р.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», заява № 39948/06 зазначено, що відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини.

У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Strand Lobben and Others v. Norway» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.

За загальним правилом, доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останньої батьківських прав, покладено на позивача.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Судом встановлені обставини і визначені відповідні до них правовідносини.

Відповідач ОСОБА_1 є матір`ю дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8).

Відомості про батька дитини - ОСОБА_5 записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України, що встановлено з копії повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с. 9-10).

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

16.02.2016 ОСОБА_1 в своїй заяви просила направити її дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_4 в Балаклійський центр соціально-психологічної реабілітації дітей, оскільки вона одинока матір, ніде не працює. Зобов`язувалась не вживати спиртних напоїв, займатися вихованням своїх дітей, створити вдома належні умови для їх проживання, не залишати їх без догляду. Була попереджена, що в разі невиконання вищевказаних обов`язків та подальшого ухилення від виконання батьківських обов`язків буде розглядатися питання про позбавлення її батьківських прав. Зобов`язувалась надати документи на підтвердження відсутності у неї алкогольної залежності та забрати дітей з центру реабілітації додому. Була проінформована, що перебування дітей у центрі реабілітації не звільняє її від їх утримання та виховання, навідування (а.с. 13).

За актом обстеження умов проживання від 18.02.2016 за адресою: АДРЕСА_2 , за якою проживали відповідач ОСОБА_1 та двоє її неповнолітніх дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , встановлено, що будинок 05.01.2016 частково згорів, підлягає відновленню, але на це потрібні кошти. ОСОБА_1 разом з дітьми проживала в кухні, яка придатна для проживання. Сукупний дохід сім`ї 2700 грн - це державна соціальна допомога. Мати ОСОБА_1 не працює, знаходиться вдома по догляду за дитиною до 3-х років, займається вихованням дітей, але неналежним чином, до відповідальності не притягувалась. Дітей вдома не було, за словами матері вони знаходяться в дитячому відділенні Балаклійської КЦРЛ, оформляються документи по влаштуванню до Балаклійського центру соціально-психологічної реабілітації дітей. З матір`ю була проведена профілактична бесіда щодо необхідності відповідального ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків та була попереджена про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків (а.с. 14).

З відповіді Балаклійського ВП ГУНП в Харківській області від 29.02.2016 вбачається, що ОСОБА_1 ухиляється від належного виконання своїх батьківських обов`язків відносно своїх дітей, не приділяє їм уваги, часто відлучається з дому, залишає дітей без нагляду, не цікавиться життям та навчанням сина. Відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний протокол за ст. 184 КУпАП та направлено на розгляд до суду, а також було проведено профілактичну бесіду, в якій наголошено про належне виконання передбачених законодавством обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей (а.с. 15).

За актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 25.11.2021 за адресою: АДРЕСА_2 , за якою проживали відповідач ОСОБА_1 та двоє її дітей - ОСОБА_6 та ОСОБА_4 , а також співмешканець відповідача, встановлено, що в будинку пічне опалення. Відсутні централізований водопровід та каналізація, сім`я проживає у флігелі, який складається із двох кімнат, одна з який це кухня, кімнати дуже маленькі. У кімнаті є стіл, де ОСОБА_7 вчить уроки, шафа для підручників, але немає шафи для зберігання одягу, яку матір пообіцяла поставити та привести одяг дівчинки у належний стан. Продуктами родина забезпечена, однак не має холодильника, але сказали, що привезуть. Дровами сім`я не забезпечена, тому пиляють старі фруктові дерева на подвір`ї, щоб отоплювати приміщення. У дворі знаходиться великий будинок, який не придатний для проживання. Умови для навчання та відпочинку дитини задовільні (а.с. 22).

За актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 01.12.2021 за адресою: АДРЕСА_2 , за якою проживали відповідач ОСОБА_1 та її донька ОСОБА_4 , а також співмешканець відповідача, встановлено, що в будинку пічне опалення. Відсутні централізований водопровід та каналізація, сім`я проживає у флігелі, який складається із двох кімнат, одна з який це кухня, кімнати дуже маленькі. У кімнаті є стіл, де ОСОБА_7 вчить уроки, шафа для підручників, окреме ліжко. Матір виконала прохання та встановила шафу для зберігання одягу та привела одяг дівчинки у належний стан. Співмешканець встановив у будинку нові вимикачі, розетки, привів піч у належний стан. Були придбані дрова у невеликій кількості. Продуктами родина на перший час забезпечена, у кімнатах чисто, їжа приготовлена. У дворі знаходиться великий будинок, який не придатний для проживання. Умови для навчання та відпочинку дитини задовільні (а.с. 23).

Рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради Київської області № 227-VIII від 06.09.2022 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с. 11).

Рішенням виконавчого комітету Таращанської міської ради Київської області № 239-VIII від 14.09.2022 було встановлено опіку над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначено ОСОБА_8 опікуном над дитиною, позбавленої батьківського піклування, ОСОБА_4 (а.с. 11).

Неповнолітня ОСОБА_4 навчається в Гусарівському ліцеї з 13.02.2023. Заява щодо зарахування на навчання в закладі надійшла від опікуна дівчинки ОСОБА_8 , саме з нею було налагоджено контакт і відбувалося спілкування впродовж навчального року. З матір`ю ОСОБА_4 контакту не встановлено, вона не зверталася ні до адміністрації ліцею, ні до вчителя 4 класу, в якому навчалась її донька, освітній процес у 2022/2023 навчальному році відбувався у дистанційному режимі, ОСОБА_7 виходила на уроки, була активною під час уроків. Зі слів дівчинки матір приїжджала її навідувати. У березні 2023 року вчитель 4 класу ОСОБА_9 випадково зустріла матір ОСОБА_4 в с. Гусарівка, яка поцікавилась навчанням її доньки та повідомила, що хоче повернути собі дитину (а.с. 16).

В своїх поясненнях, наданих 22.03.2023 начальнику служби у справах дітей БМР Харківської області, ОСОБА_1 повідомила, що знає про перебування її доньки ОСОБА_7 під опікою ОСОБА_10 .. Виявила бажання повернути собі доньку на виховання та зобов`язалася зібрати для цього необхідні документи. Підтвердила, що з нею було проведено бесіду щодо ведення здорового способу життя та не зловживання спиртними напоями (а.с. 19).

В своїх поясненнях, наданих 04.07.2023 начальнику служби у справах дітей БМР Харківської області, ОСОБА_1 повідомила, що на даний час проживає в АДРЕСА_3 , як ВПО, тому що за місцем її реєстрації житло зруйноване, на даний час не працює, має підзаробіток. Тривалий час з нею не проживає дитина, оскільки знаходиться під опікою ОСОБА_11 . Підтвердила, що з нею було проведено бесіду щодо ведення здорового способу життя та не зловживання спиртними напоями (а.с. 20).

27.06.2023 Гусарівський старостинський округ Балаклійської міської ради Харківської області повідомив, що ОСОБА_1 фактично проживає без реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_3 , будинок у занедбаному стані, який їй не належить, місце проживання може змінювати. За час проживання на території старостинського округу ОСОБА_1 неодноразово була помічена в стані алкогольного сп`яніння, на даний час ніде не працює та веде анти суспільний спосіб життя. Під час проживання дитини ОСОБА_4 з матір`ю, матір вела анти суспільний спосіб життя, вживала спиртні напої, перебувала у сумнівних компаніях, часто змінювала співмешканців. Залишення дитини з матір`ю є небезпечним для морального виховання дитини. ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, тривалий час дитина з матір`ю не проживає, її місцезнаходження невідоме, матір кожного разу надає неправдиву інформацію (а.с. 17).

Згідно з відповіддю КНП БМР ХО «БКБЛІЛ» від 23.06.2024 ОСОБА_1 знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-нарколога, за останні 5 років за медичною допомогою до вищевказаного лікаря не зверталась (а.с. 18).

За актом обстеження умов проживання від 22.03.2023 за адресою: АДРЕСА_3 , за якою проживає відповідач ОСОБА_1 зі своїм співмешканцем, встановлено, що житло складається з 3 кімнат, туалет розташований на подвір`ї. У будинку є електропостачання, пічне опалення, газовий балон для плити, буржуйка, приміщення потребує ремонту, шпалери повідходили від стін, у залі дірки у стелі і на даху, куди затікає вода, дерев`яна підлога дуже брудна. У будинку холодно, багато мишей, речі лежать купами, багато пилу, на подвір`ї багато сміття. В наявності холодильник, телевізор, мікрохвильова піч, мультиварка, комп`ютер. Воду беруть з колодязя на подвір`ї. Є продукти харчування, але приготована їжа відсутня. У будинок вільно заходять дворові собаки. Зі слів ОСОБА_1 її сукупний дохід становить 10000 грн на місяць (кошти дає співмешканець). У кімнаті, де має проживати дитина, розташована піч, яку матір відремонтувала самостійно. Стіни у кімнаті обшарпані, диван занедбаний, килимок на підлозі брудний, дитячі речі, іграшки відсутні. Стосунки в сім`ї задовільні, матір на момент відвідування (09.45 год) перебувала у стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_1 має намір повернути доньку на виховання та спільне проживання. Матері надано консультацію щодо процедури повернення дитини. Проведено бесіду щодо ведення здорового способу життя, створення належних умов для проживання дитини. Наразі належних умов для дитини у матері не створено (а.с. 24).

За актом обстеження умов проживання від 04.07.2023 за адресою: АДРЕСА_3 , за якою проживає відповідач ОСОБА_1 , встановлено, що житло складається з 3 кімнат. Туалет розташований на подвір`ї. Вода підведена до будинку зі свердловини у дворі, газопостачання відсутнє, є електропостачання, опалення відсутнє, у будинку є стара дров`яна піч, стеля протікає майже у всіх кімнатах, стіни кухні і однієї кімнати пофарбовані, інші у шпалерах, підлога дерев`яна, застелена килимами, вікна дерев`яні, оздоблені гардинами. У будинку прибрано. Подвір`я у занедбаному стані, потребує ремонту даху. Тривалий час дитина з матір`ю не проживає. ОСОБА_1 проживає одна, з її слів алкогольні напої вживає по святковим та вихідним дням, на даний час не працює. За наявною інформацією перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 2016 року. Після відновлення роботи служби у справах дітей з жовтня 2022 року ОСОБА_1 жодного разу не зверталася із заявою про повернення їй доньки. Проведено бесіду щодо ведення здорового способу життя, недопущення зловживання алкогольними напоями та роз`яснено процедуру повернення дитини (а.с. 25).

В своїй відповіді від 07.07.2023 Центр соціальних служб Балаклійської міської ради Харківської області повідомив, що в ході відвідування 22.03.2023 родини ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 . Було з`ясовано, що в помешканні не дотримуються санітарно-гігієнічних норм, а саме брудна підлога, немитий посуд, в шафі не зберігалися продукти харчування, були гризуни, в кімнаті бігали собаки, не було облаштованого місця для розвитку дитини. В ході відвідування 04.07.2023 було з`ясовано, що мати покращила побутові умови в помешканні, вимила підлогу та посуд, облаштувала місце для дитини, наявні запаси круп, овочів. Під соціальним супроводом центру ОСОБА_1 не перебувала, отримала соціальні послуги за Державним стандартом соціальної послуги консультування. До центру з питань повернення дитини до біологічної сім`ї ОСОБА_1 не зверталась (а.с. 26).

За інформацією КНП «БЦПМСД» БМР ХО від 06.07.2024 дитина ОСОБА_4 прописана у с. Пришиб, де уклала декларацію з сімейним лікарем ОСОБА_12 17.05.2023 вперше звернулася до сімейного лікаря в супроводі опікуна, уклала декларацію, була направлена до спеціалістів вторинної ланки для проходження медогляду. У подальшому за медичною допомогою до сімейного лікаря не зверталась (а.с. 27).

За даними Управління соціального захисту населення Ізюмської РВА Харківської області від 10.07.2023 ОСОБА_1 станом на 10.07.2023 державні соціальні допомоги на дитину ОСОБА_4 в управлінні не отримує (а.с. 29).

12.07.2023 на ім`я ОСОБА_4 було відкрито поточний картковий рахунок у Державному ощадному банку України - філія Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» (а.с. 28, 30-36).

З довідки КНП «БЦПМСД» БМР ХО від 09.06.2023 вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з 2016 року. На даний момент перебуває в ремісії, алкогольними напоями не зловживає (а.с. 90).

За актом обстеження умов проживання від 27.02.2023 за адресою: АДРЕСА_3 , за якою проживає відповідач ОСОБА_1 , встановлено, що умови проживання задовільні, у будинку тепло, не брудно, ведеться господарство. Для навчання та дозвілля дитини в кімнаті є меблі, обладнаних окремих кімнат немає, але місця дитині достатньо, є продукти харчування (а.с. 89).

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 , староста с. Гусарівка Ізюмського району Харківської області, пояснив, що відповідач переїхала в с. Гусарівка у 2021 році. Бачив, як вона біля магазину часто вживає алкоголь, знає, що вона ніде не працює, дитина була без належного догляду за нею.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 , в.о. директора Центру соціальних служб Балаклійської міської ради Харківської області, пояснила, що за повідомленням від місцевих мешканців їх фахівець спільно зі службою у справах дітей виїхали за місцем проживання відповідача. Зі слів фахівця відомо про відмову ОСОБА_1 від послуг соціального супроводу. З питань повернення дитини відповідач не зверталась.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , завідувач сектору з питань соціально-правового захисту дітей служби у справах дітей Балаклійської міської ради, пояснила, що дитина зараз знаходиться під опікою, відповідач не вживає заходів для повернення дитини, відповідних заяв до служби не подавала, перебуває на обліку у нарколога, зловживає алкоголем, під час відвідування була у стані алкогольного сп`яніння.

Відповідно до положень ст. 12 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що її стосується, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства.

Відповідно до ст. 3 Конвенції, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Аналогічної позиції притримується і судова практика. Зокрема, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 357/17852/15-ц визначено, що: «Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть переважати інтереси батьків. При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, для того, щоб здійснити забезпечення найкращих інтересів дитини, потрібно, для початку, виявити ці інтереси. Одним з основних способів визначення інтересів дитини (яка досягла віку і такого рівня розвитку, який дозволяє їй сформулювати й висловити власні погляди) є визначення думки самої дитини щодо ситуації, що склалась.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей.

На виконання вимоги ст. 171 СК України щодо врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя, та врахування її найкращих інтересів, судом за згодою та в присутності представника позивача та матері була заслухана думка дитини.

Малолітня ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що прийшла на засідання зі своїм опікуном ОСОБА_16 , яка доводиться їй хрещеною та з якою проживає в м. Балаклія, навчається у 6 класі Гусарівського ліцею. Займається гімнастикою, малюванням, а також з психологом. Мама приїздить 2-3 рази на місяць, дає гроші, солодощі їй, а також гроші опікуну. Коли вона жила з мамою, то в них вистачало продуктів харчування. Зазначила, що буває у матері в гостях в будинку в с. Гусарівка, у матері вдома нормальна обстановка, «їй подобається, вона старається». Матір подарувала їй телефон, з нею спілкуються щодня. Виявила бажання проживати з матір`ю.

Згідно з висновком Балаклійської міської військової адміністрації Ізюмського району Харківської області від 20.07.2024, визнано доцільним позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав стосовно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення обґрунтовано тим, що малолітня ОСОБА_4 проживає в сім`ї опікуна ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_4 , де для проживання, виховання та розвитку дитини створені всі належні умови. Утриманням дитини займається ОСОБА_8 , а також контролює її навчання. Матір дитини не зверталася до служби у справах дітей з заявою про повернення їй доньки, хоча зобов`язувалась належно виконувати свої батьківські обов`язки. Належних умов для проживання, виховання та розвитку доньки ОСОБА_7 за місце проживання матері ОСОБА_1 не створено. Вона зловживає спиртними напоями, перебуває на обліку у лікаря-нарколога з 2016 року. З матір`ю дитини контакту не встановлено, вона не цікавилась освітнім процесом у 2022/2023 навчальному році, не займається навчанням доньки, не проводить з нею бесіди щодо необхідності отримання повної загальної середньої освіти. На засідання комісії ОСОБА_1 з`явилась, однак жодних документів щодо наміру повернення їй на виховання дитини не надала. Пояснила, що офіційно не працює, в будинку не прибрано, бо зараз йде війна і у сі так живуть. Не заперечувала, що продовжує вживати спиртні напої. Працевлаштовуватись не збирається. ОСОБА_1 ухиляється від належного виконання своїх батьківських обов`язків: не приділяє уваги дитині, не цікавиться її дозвіллям, її станом здоров`я, фізичним, розумовим та духовним розвитком, на амбулаторні прийоми з дитиною не з`являється, ніякої допомоги дитині не надає. Позбавлення ОСОБА_17 батьківських права відповідатиме інтересам малолітньої ОСОБА_4 (а.с. 37-40).

Згідно зі ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв`язання спору, складений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом. Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19, провадження № 61-1344св20.

Суд вважає, що зазначений висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав не містить мотивованих висновків необхідності позбавлення батьківських прав відповідача та чи відповідає позбавлення батьківських прав інтересам дитини; не було враховано думку відповідача при розгляді вказаного питання, яка вочевидь була проти позбавлення її батьківських прав, оскільки в своїх заявах службі у справах дітей та в суді висловлювала бажання забрати дитину додому та проживати з нею; не відображає взаємовідносин між матір`ю та малолітньою дитиною, їх ставлення між собою, отже не надає достатньо підстав для застосування такого крайнього заходу.

Висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав є немотивованим, формальним, не містить належного, підтвердженого доказами обґрунтування виключної необхідності позбавлення батьківських прав, того, що позбавлення матері батьківських прав відповідає інтересам дитини.

За таких обставин, суд не може погодитися з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо малолітньої дитини. Також суд зважає на те, що мати виявила бажання піклуватися про дитину, для чого робить все можливе.

Натомість не убачається негативної поведінки відповідачки щодо нехтування нею батьківськими обов`язками та дій органу опіки та піклування у динаміці щодо супроводу цієї родини, надання їй допомоги в межах покладених на них функцій і завдань.

Цей висновок суду підтверджується і відсутністю відомостей про притягнення відповідачки до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП, за ухилення від виконання батьківських обов`язків тощо.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків.

З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає з опікуном ОСОБА_8 . При цьому між матір`ю ОСОБА_1 та дитиною ОСОБА_4 склалися добрі відносини. Відповідач регулярно провідує дитину, постійно підтримує зв`язок по телефону, спілкується з дитиною, дає їй гроші, купує речі, цікавиться її життям, піклується про неї, бажає забрати дитину до себе, проживати разом та виконувати батьківські обов`язки. Тобто між матір`ю і дитиною стійкий зв`язок.

Факт відібрання дитини об`єктивно є суттєвою перешкодою для виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків. Тим паче, що розлучена з матір`ю дитини проживає в іншому населеному пункті.

У дитини з матір`ю добрі взаємовідносини, вона бажає проживати разом з матір`ю, буває у неї вдома, каже, що побутові умови матері її задовольняють.

Матір намагається самостійно покращити свої побутові умови, у динаміці її поведінка змінюється на краще, алкоголем не зловживає, перебуває в ремісії (а.с. 90). Очевидно, що матері тяжко лише власними силами значно покращити житлові умови. Умови проживання, оскільки їхній попередній будинок, у іншому рідному селі, був знищений війною. Вона переїхала, самостійно знайшла інше житло у занедбаному стані, самотужки відновлює його. Сторонньої допомоги не має, в тому числі від позивача та адміністрації, а можливості зробити це власними силами обмежені, внаслідок відсутності постійних заробітків за теперішніх складних умов.

Однак, доводи позивача про те, що відповідач допомоги доньці не надає, участі у вихованні доньки не бере, її життям не цікавиться, ухиляючись таким чином від виконання своїх батьківських обов`язків, окрім як висновком органу опіки та піклування, іншими матеріалами справи не підтверджено.

Позивачем не надано належних та допустимих, достатніх доказів винної поведінки відповідачки щодо умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків, як і не доведено, що інтереси дитини потребують позбавлення матері батьківських прав щодо неї.

Позбавлення відповідачки батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого за обставин цієї справи не доведено.

Суд враховує, що відповідачка не є тією особою, поведінка чи дії якої можуть свідчити про негативний вплив на дитину, а тому розрив з матір`ю сімейних відносин не буде відповідати інтересам дитини.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (рішення Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України», пункт 49). Наявності таких обставин у цій справі не доведено.

Суд не встановив свідомого ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків стосовно виховання дитини, абсолютної байдужості матері до дитини (з урахуванням її наполегливих заперечень проти позбавлення батьківських права та активних дій для відновлення та розвитку стосунків із дочкою), фактів заподіяння шкоди дитині, або того, що вона становив загрозу для здоров`я та розвитку дочки.

Відповідно до статті 81 ЦПК України доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення його батьківських прав, покладено на позивача (постанова Верховного Суду від 30 листопада 2023 року у справі № 358/689/22, провадження №61-13923св23).

Суд зауважує, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу і залежить від специфіки обставин, які необхідно довести у конкретній справі. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.

Не активність або певна бездіяльність відповідачки, як матері, з урахуванням наведеного вище є недостатньою підставою для того, щоб дійти висновку про наявність виняткових обставин, за яких можливо позбавити її батьківських прав.

Отже, позбавлення батьківських прав матері, яка не відмовляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а навпаки бажає спілкуватись та бачитись з дитиною, не втратила інтересу до дитини, до участі у її вихованні та має намір і вчиняє дії для відновлення з нею відносин, не відповідатиме інтересам дитини.

Позивач не надав достатніх доказів необхідності, розумності та пропорційності розірвання сімейних зв`язків матері з дитиною.

Верховний Суд неодноразово підкреслював, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який йдуть лише у виняткових випадках. А головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку (постанова КЦС від 20.12.2023 у справі № 522/20260/21). Саме ці докази і вважатимуться законними підставами для задоволення позову (постанова КЦС від 29.11.2023 у справі №607/15704/22).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Враховуючи вищевикладене, та виходячи, в першу чергу з інтересів дитини, а також інтерес матері до неї, яка запевнила суд, що змінила ставлення до виховання своєї дитини, яку хоче забрати додому, виправилась і просила суд не позбавляти її батьківських прав, суд вважає необхідним надати відповідачу можливість змінити своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, тому позовні вимоги є передчасними, оскільки достатніх підстав для задоволення позову на даний час не убачається.

Разом з тим, відповідно до вимог закону та п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», відповідача слід попередити про те, що батьки при вирішенні питань участі у здійсненні батьківських прав та обов`язків зобов`язані ставити у пріоритет інтереси дітей і що наслідком її пасивного відношення до фізичного та морального розвитку дітей буде позбавлення її батьківських прав відносно них, тому їй необхідно змінити ставлення до виховання її неповнолітньої доньки, оскільки, на думку суду, її участь в розвитку та вихованні доньки за минулий період та в даний час є явно недостатньою.

Позивач не позбавлений в майбутньому права на повторне звернення до суду з аналогічним позовом, у разі впертого небажання відповідача після цього змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, вимога про стягнення аліментів на дитину є похідною та безпосередньо залежить від вирішення основної вимоги про позбавлення батьківських прав.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову в повному обсязі судовий збір не підлягає відшкодуванню та компенсується за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

1.Повністю відмовити в позові.

2.Попередити відповідача ОСОБА_1 про необхідність змінити ставлення до виховання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконання обов`язків щодо виховання та утримання дитини, передбачених сімейним законодавством, і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням нею батьківських обов`язків.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суду Харківської області шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Балаклійська міська військова адміністрація Ізюмського району Харківської області, місцезнаходження: 64207, Харківська область, Ізюмський район, м. Балаклія, вул. Жовтнева буд. 18, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 , рнокпп НОМЕР_1 .

Суддя Стригуненко В.М.