Справа № 461/3959/24 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/1679/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м.Львів

Справа № 461/3959/24

Провадження № 22-ц/811/1679/24

Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий - Приколота Т.І.

судді : Мікуш Ю.Р., Савуляк Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оксі Банк» на ухвалу Галицького районного суду міста Львова, постановлену у м.Львові 13 травня 2024 року у складі судді Стрельбицького В.В. у справі за заявою Акціонерного товариства «Оксі Банк», про забезпечення позову до пред`явлення позову,-

встановив:

10 травня 2024 року АТ «Оксі Банк» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову, у якій просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме: об`єкт нерухомості з реєстраційним № НОМЕР_1 , який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 302, 9 кв.м, форма власності - спільна часткова ( ОСОБА_2 - розмір частки , ОСОБА_3 - розмір частки ). В обґрунтування заяви посилається на те, що має намір звернутися до Галицького районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, який розташований на території Галицького району м. Львова. Вказує, що 8 травня 2012 року між ОСОБА_2 та АТ «Оксі Банк» укладено кредитний договір № 19/12, відповідно до умов якого ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 570 000 грн. та зобов`язувався його повернути до 5 травня 2017 року. 8 травня 2012 року між АТ «Оксі Банк» та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку банку передано нерухоме майно: вказаний об`єкт нерухомості. Зазначає, що у зв`язку із порушенням ОСОБА_2 умов кредитного договору банк має намір звернутися із позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку із порушенням умов кредитного договору та договору іпотеки. Просить заяву задовольнити.

Ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 13 травня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви.

Ухвалу суду оскаржує АТ «Оксі Банк». Вказує, що ухвала підлягає скасуванню з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що між сторонами дійсно існує спір з приводу непогашеного кредиту, який було отримано ОСОБА_2 в АТ «Оксі Банк», а забезпеченням по кредиту виступило нерухоме майно - предмет іпотеки, який належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у рівних частках (по ), а саме - флігель будинку загальною площею 302,9 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Тобто, між сторонами існує майновий спір, який в добровільному порядку не вирішується. Суд в ухвалі зазначив, що заявник, звертаючись до суду з цією заявою, фактично просить вжити заходи забезпечення позову з метою перешкоджання виконавчому провадженню. Суд не врахував, що заявник, як іпотеко держатель, має переважне право на звернення стягнення на предмет іпотеки для задоволення своїх вимог. Посилається на ст. 3 Закону України «По іпотеку». Вказує, що пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Вказує, що АТ «Оксі Банк» не звертався із заявою про перешкоджання іншим особам здійснювати їхні повноваження, а звертався із заявою про забезпечення позову у майбутній справі про звернення стягнення на предмет іпотеки. Стверджує, що приватний виконавець, який наклав арешт на майно ОСОБА_2 , в т.ч. і на предмет іпотеки, який перебуває в іпотеці банку, окрім того, що наклав арешт - не може вчинити більше жодних інших дій щодо предмета іпотеки. Зазначає, що суд першої інстанції також відмовив у забезпеченні позову щодо частки нерухомого майна, яке є предметом іпотеки, та належить ОСОБА_3 . Тобто, на частки, яка належить не ОСОБА_2 - арешт відсутній. Про відмову у цій частині заяви про забезпечення позову і з яких підстав Галицький районний суд м. Львова взагалі не описує та не обґрунтовує.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Згідно із ч.1,2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Види забезпечення позову визначені у ч.1ст.150 ЦПК України.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер. Під час оцінки такої співмірності суду необхідно враховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача, застосовується в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Інститут забезпечення позову в цивільному процесі сприяє дійсному і ефективному виконанню судового рішення, а тим самим і здійснення реального захисту порушених, оспорюваних і невизнаних прав, свобод та інтересів осіб.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Відповідно до постанови Верховного суду України від 25 травня 2016 року забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Згідно із постановою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії (постанова Великої Палати від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19)).

Конкретний захід забезпечення позову буде співмірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих стороною на підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Особа, що заявляє про необхідність вжиття заходів забезпечення позову судом, зобов`язана довести зв`язок між неприйняттям таких заходів і утрудненням чи неможливістю виконання судового рішення.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Адекватність заходу щодо забезпечення позову, який застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи щодо забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заявник, у своїй заяві про забезпечення позову пос илається на те, що невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи унеможливить ефективний захист прав позивача.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на підставі рішення приватного виконавця, у межах виконавчого провадження № 72637305 від 28 вересня 2023 року, накладено арешт на майно, а саме: об`єкт нерухомості з реєстраційним №101, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 302, 9 кв.м, форма власності - спільна часткова ( ОСОБА_2 - , ОСОБА_3 - ).

Судом встановлено, що заявник, звертаючись до суду з цією заявою, просить вжити заходи забезпечення з метою перешкоджання виконавчому провадженню, що виходить за межі мети забезпечення позову, яка полягає у вжитті судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення у випадку задоволення заявлених позовних вимог саме у даній справі.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі №211/129/18-ц суд не може заборонити державному виконавцеві вживати необхідних заходів щодо своєчасного й повного виконання рішення. Вжиті заходи не повинні перешкоджати іншим особам здійснювати покладені на них згідно із законодавством повноваження.

АТ «Оксі Банк» не надано суду доказів на підтвердження того, що боржники мають намір у будь-який спосіб уникнути виконання їх зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви АТ «Оксі Банк» про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваної ухвали не встановлені.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оксі Банк» залишити без задоволення.

Ухвалу Галицького районного суду міста Львова від 13 травня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено і підписано 22 жовтня 2024 року.

Головуючий_-_____________________Т.І.Приколота

Судді:____________Ю.Р. Мікуш _______________Р.В. Савуляк