ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8881/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Комаревцева Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в залі суду за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5а цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зобов`язання припинити дії, шляхом демонтажу камер відео спостереження, ІР-домофону, зобов`язання знищити інформацію, що міститься на них та стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача 21.06.2024 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача та просив:

зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати дві камери зовнішнього відеоспостереження, що розташовані на 9 поверсі в секції 3 по АДРЕСА_1 , а саме камеру, розташовану в ліфтовому холі та камеру, розташовану в коридорі у верхньому куті між квартирами №327 та №328 ;

зобов`язати ОСОБА_2 демонтувати IP-домофон, встановлений біля квартири АДРЕСА_1 на 9 поверсі в секції 3;

зобов`язати ОСОБА_2 відновити зовнішній вигляд стін коридору на 9 поверсі в секції 3 по АДРЕСА_1 після демонтажу зовнішніх кабелів, камер відеоспостереження та IP-домофону;

зобов`язати ОСОБА_2 знищити інформацію із двох камер зовнішнього відеоспостереження, що розташовані на 9 поверсі в секції 3 по АДРЕСА_1 , а саме з камери, розташованої в ліфтовому холі та камери, розташованої в коридорі у верхньому куті між квартирами №327 та №328 та IP-домофону;

стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 6000 грн., компенсацію моральної шкоди - 50000 грн. 00 коп.

16.07.2024 Печерський районний суд м. Києва передав справу за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва у зв`язку з тим, що відповідач зареєстрований в Дарницькому районі м. Києва.

16.08.2024 відкрито провадження в справі.

22.10.2024 представником відповідача надано відзива на позов у якому позовні вимоги не визнаються.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини.

19.03.2024 ТОВ «Управління будівлями та спорудами» складено акт про обстеження місць загального користування Секції 3, пов. 9 по АДРЕСА_1 та виявлено встановлення відеокамер в ліфтовому холі та в коридорі у верхньому куті між квартирами №327-327 ; наявне встановлення кабельного каналу на зовнішній стіні коридору над квартирою №328 ; дозволи на встановлення у ТОВ «Управління будівлями та спорудами» відсутні ( а.с 21).

Згідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №278789125 станом на 08.10.2021, квартира АДРЕСА_8 належить на праві власності ОСОБА_1 ( а.с.18).

Згідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №380301586 станом на 27.05.2024, квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 ( а.с. 19).

Відповідно до ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

30.09.2024 третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 надала до суду пояснення, підтримала позовні вимоги та вказала про те, що в травні 2020 року відповідач встановив над квартирою №328 зовнішні кабелі та встановив камери відеоспостереження. Квартири №327 та АДРЕСА_8 розташовані на території ЖК «Престиж Холл». На території комплексу здійснюється цілодобова охорона, вхід можливий лише з допомогою магнітних карток, а ТОВ «Управління будівлями та спорудами» здійснює управління експлуатацією комплексу. Відповідач без дозволу ТОВ «Управління житловими будинками» встановив на 9 поверсі камери зовнішнього спостереження так, що радіус огляду фіксує вихід з ліфту, підхід до квартири, вхід до квартири, IP-домофон забезпечує доступ до камер зовнішнього відеоспостереження та постійне спостереження за всією територією 9 поверху в реальному часі, як і з комп`ютера так із смартфону неодноразово переглядати відео. ОСОБА_3 вказала, що відповідач контролює кожен крок виходу з ліфта та підходу до квартири, а кабелі по зовнішніх стінах коридору над квартирою створюють у сторонніх осіб враження про те, що позивач здійснює зовнішнє спостереження в ліфтовому холі і знайомим доводиться пояснювати, що камери встановив відповідач.

Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.5, ст.1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку.

Відповідно до п.6,п.7 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», співвласники зобов`язані забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; відшкодовувати збитки, завдані майну інших співвласників та спільному майну багатоквартирного будинку.

Згідно до листа Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю м. Києва від 13.07.2021 ОСОБА_4 повідомлено про те, що Департамент не видавав, не реєстрував документів, що дають право на виконання підготовчих/будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом робіт за адресою квартири АДРЕСА_1 , на письмове запрошення до Департаменту власник квартири або його уповноважені особи не прибули, необхідних для проведення перевірки документів не надали ( а.с. 31-32).

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Представником позивача в позовній заяві ( а.с.11) вказано про те, що: « в результаті проведення відповідачем кабелів по зовнішній стіні коридору над квартирою позивача та встановлення камери відеоспостереження між квартирою позивача та квартирою відповідача буди пошкоджені двері в квартиру позивача».

До позовної заяви представником позивача додано рахунок №1405 від 15.05.2024 на оплату послуг щодо локальної реставрації сколу та вм`ятини на загальну суму 6000 грн. ( а.с. 34).

Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Перевіряючи причинно-наслідковий зв`язок встановлення камер відеоспостереження відповідачем та замовлення послуг позивачем на підставі рахунку на реставрацію склоку та вм`ятини №1405 від 15.05.2024 судом було досліджено фотографії ( а.с.20-27), акт від 04.09.2020 ( а.с. 29), акт від 02.06.2021 ( а.с.30) та акт від 19.03.2024 ( а.с.21), але не виявлено документально підтвердженого факту фіксації в актах (а.с. 21, 29, 30) пошкоджень дверей квартири АДРЕСА_1 станом на дату складенні актів, тому заявлені в позові вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди не підтверджено належними доказами, що не надає підстав стягнення з відповідача на користь позивача коштів в розмірі 6000 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Представник позивача в позовній заяві ( а.с.3) вказав про те, що: « з 2020 року позивач та його рідні перебувають під відеоспостереженням відповідача внаслідок чого в його сім`ї виникла напруга та дискомфорт; дружина позивача, ОСОБА_3 , щоразу, як проходить повз камери спостереження почуває себе сковано та ніяково, оскільки відповідач контролює кожен крок, присутність чи відсутність в квартирі, прихід гостей; їх родичі уникають зустрічей в квартирі і не хочуть бути об`єктами відеофіксації».

Позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки представником позивача не доведено причинно-наслідковий зв`язок моральних страждань позивача та третьої особи із заявленою сумою коштів в розмірі 50000 грн.

Відповідно до ст. 32 Конституції України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно із ст. 307 ЦК України, фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Фізична особа, яка погодилася на знімання її на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, може вимагати припинення їх публічного показу в тій частині, яка стосується її особистого життя. Витрати, пов`язані з демонтажем виставки чи запису, відшкодовуються цією фізичною особою. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п.7 ст.1 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб.

Згідно до ч.2 ст.6 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», реалізація співвласником своїх прав не може порушувати права інших співвласників.

Виходячи з позиції представника позивача та третьої особи встановлення відповідачем камер відеоспостереження в місцях загального користування (коридор, вихід, вхід до ліфту) суперечить інтересам позивача та третьої особи, оскільки вони згоди на зовнішнє спостереження не надавали.

Відповідно до відзиву представника відповідача ОСОБА_5 вказано про те, що сам позивач поруч з квартирою відповідача має камеру відеоспостереження біля входу у квартиру, дільничний зобов`язав позивача збільшити отвір, де було приховано камеру, позивач має претензії до сусідів, але оскільки зростає кількість квартирних крадіжок, встановлення відеокамери не порушує законодавства. Відповідач кілька разів допомагав дільничному поліцейському, а камера фіксує місце загального користування.

Згідно із ст. 271 ЦК України, зміст особистого немайнового права становить можливість фізичної особи вільно, на власний розсуд визначати свою поведінку у сфері свого приватного життя.

Відповідно до ст. 276 ЦК України, орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування, фізична особа або юридична особа, рішеннями, діями або бездіяльністю яких порушено особисте немайнове право фізичної особи, зобов`язані вчинити необхідні дії для його негайного поновлення. Якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням.

За вимогами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.32 Конституції України, ст.301 ЦК України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України.

За змістом ст.307 ЦК України фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку лише за її згодою. Знімання фізичної особи на фото-, кіно-, теле-, чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.

Дане положення суд розуміє як гарантію реалізації багатьох особистих немайнових прав, до яких віднесено право на індивідуальність, на особисте життя та його таємницю, право на повагу до гідності та честі, право на недоторканість ділової репутації, тощо.

Згідно статті 55 Конституції України кожен має право будь - якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань. Самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства (частина перша статті 19 Цивільного кодексу України).

Відповідач вказує, що IP-домофон та відеокамери встановлено з метою безпеки та охорони власного житла. Необхідність встановлення відеоспостереження обґрунтовують захистом права власності. Проте із наявних у матеріалах справи доказів, суд позбавлений можливості встановити спрямування відеокамери відповідача та охоплення поля її зору. Будь-яких доказів того, що відеоспостереження здійснюється персонально за позивачем чи членами його родини матеріали справи не містять, хоча саме на позивача в силу положень частини першої статті 81 ЦПК України покладено обов`язок доведення обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

За таких обставин суд доходить висновку про відсутність доказів того, що встановлення відповідачем камер відеоспостереження та IP-домофону здійснювалося для фіксації особистого життя позивача чи членів його родини, а також що це призвело до порушення прав вказаних осіб на не втручання в особисте чи сімейне життя, у зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог суд відмовляє в повному обсязі.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог, оскільки позивачем не надано, а судом не отримано жодних переконливих доказів у їх підтвердження.

Керуючись ст. ст. 12,76,77,78,79,80,81,263,265 ЦПК, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про зобов`язання припинити дії, шляхом демонтажу камер відеоспостереження, ІР-домофону, зобов`язання знищити інформацію, що міститься на них та стягнення матеріальної та моральної шкоди - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 04.11.2024

Суддя: Комаревцева Л.В.