_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/4853/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.09.2024 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Куриленко О.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 та Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

31 липня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати ОСОБА_1 батьком ОСОБА_3 та зобов`язати Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 19 липня 1991 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, про що 19.07.1991 року у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №787. Фактично відповідач ОСОБА_3 з ОСОБА_6 (особою, яка записана в свідоцтві про народження його батьком) не спілкувався та не проживав, а проживав однією сім`єю зі своєю матір`ю ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_1 . На момент народження дитини позивач не знав, що він є біологічним батьком дитини, про можливість такого факту йому повідомила ОСОБА_4 лише за декілька місяців до подання цього позову.

Так, ОСОБА_4 стало відомо, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер, і тоді вона повідомила позивачу та відповідачу, що вона впевнена, що саме ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є біологічним батьком ОСОБА_3 . На підтвердження інформації ОСОБА_4 про батьківство позивача, було проведено тест на батьківство, відповідно до результатів якого з імовірністю 99,999941491% гаданий (передбачуваний) батько ( ОСОБА_1 ) є біологічним батьком дитини ( ОСОБА_3 ).

Ухвалою суду від 02.08.2024 року відкрито провадження в цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

18.09.2024 року до канцелярії суду від третьої особи ОСОБА_4 надійшли пояснення, в яких вона зазначала, що позов має бути задоволений з наступних підстав. Так, ОСОБА_4 , та позивач ОСОБА_1 познайомилися у м. Одесі наприкінці 1971 року. Внаслідок такого знайомства між нами склалися романтичні та дружні стосунки. У свою чергу, позивач був курсантом Хмельницького вищого артилерійського командного училища імені маршала артилерії М. Д. Яковлева. Стверджує, що протягом усього його навчання вони вели листування один з одним, іноді спілкувалися телефоном та щонайменше раз на рік зустрічалися у м. Одесі під час відпусток позивача. Оскільки відносини з позивачем мали мінливий і не постійний характер в липні 1972 року ОСОБА_4 одружилася з ОСОБА_6 . Майже одразу після весілля вони посварилися з ОСОБА_6 і фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не вели і не жили разом. Під час цього шлюбу ОСОБА_4 народила сина (відповідача) від позивача, ОСОБА_1 . Через те, що ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 , батьком дитини (відповідача) був записаний саме він. У 1978 році позивач був переведений на військову службу в м. Одесу, у цей час ОСОБА_4 припинила будь-які стосунки з ОСОБА_6 , а 07.07.1981 році шлюб був розірваний офіційно. Стверджує, що фактично з 1978 року з позивачем проживала однією сім`єю (відповідач відповідно проживав разом з ними), а 19.07.1991 року між ОСОБА_4 та позивачем був укладений шлюб. Зазначає, що ОСОБА_6 постійно зловживав алкоголем та за час спільного життя постійно вчиняв щодо неї фізичне насилля, вона боялася повідомити ОСОБА_1 , ОСОБА_6 та своєму сину про те, що саме позивач є батьком відповідача. Після того як їй стало відомо про смерть ОСОБА_6 , на початку 2024 року, вона повідомила позивачу та відповідачу про те, що ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 . З цих підстав вважає, що позов ОСОБА_1 про визнання батьківства слід задовольнити.

27.09.2024 року до канцелярії суду від третьої особи ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України, у судове засідання не з`явилися.

У судовому засіданні, призначеному на 30.09.2024 року, позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов визнав.

Треті особи ОСОБА_4 та Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 народився син - ОСОБА_3 , про що 23.12.1972 року у книзі реєстрації актів про народження зроблено запис №3031.

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , №4 від 25 липня 2024 року, підставою запису відомостей про батька є а/з про шлюб №795 від 1972 року, складений Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Державна реєстрація народження проведена відповідно до статті 133 Сімейного кодексу України.

07 липня 1981 року шлюб, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , був розірваний, про що у книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 07 липня 1981 року зроблено запис за №541.

19 липня 1991 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було укладено шлюб, про що 19.07.1991 року у книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис №787.

Згідно Звіту по тесту на батьківство з імовірністю 99,999941491% гаданий (передбачуваний) батько ( ОСОБА_1 ) є біологічним батьком дитини ( ОСОБА_3 ).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина перша статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. У розділі VII Прикінцеві положення СК України законодавець не передбачив правил, аналогічних положенням абзацу 2 пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Якщо актовий запис про народження дитини вчинений до 01 січня 2004 року, то при його оспоренні застосовуються відповідні положення КпШС (Постанова Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 листопада 2023 року у справі № 161/10712/21).

У постанові Верховного Суду України від 25 лютого 2015 року в справі № 6-20цс15 зроблено висновок, що «оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини».

Походження дитини від батьків, які перебувають між собою в шлюбі, засвідчується записом про шлюб батьків (стаття 52 КпШС України).

Батько і мати, які перебувають у шлюбі між собою, записуються батьками дитини в книзі записів народжень за заявою будь-кого з них (стаття 54 КпШС України).

Відповідно до частини другої статті 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття.

Частиною третьою цієї ж статті визначено чотири юридично значимі обставини встановлення батьківства, кожна з яких є необхідною і достатньою для задоволення позову: а) спільне проживання та ведення спільного господарства батьками дитини до її народження; б) спільне виховання батьками дитини; в) спільне утримання батьками дитини; г) визнання батьківства відповідачем.

Особа, записана як батько або як мати дитини в книзі записів народжень, або особа, яка фактично є батьком дитини, в разі смерті матері чи позбавлення її батьківських прав має право оспорити проведений запис протягом року з того часу, коли їй стало або повинно було стати відомо про проведений запис (частина перша статті 56 КпШС України).

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, згідно зі статтею 53 КпШС України підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу.

У спірних правовідносинах позивач вважає себе батьком ОСОБА_3 .

Відсутність даних про те, чи було зроблено запис про батька дитини за вказівкою матері виключає можливість задоволення заяви про встановлення факту батьківства - така позиція висловлена Верховним Судому складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 0707.2021 р. у справі № 336/1357/16-ц.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України, приймаються до судового розгляду, якщо:

- дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК України);

- у разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання запис про неї та про батька дитини вчинено за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина (ч. 1 ст. 135 СК України);

- батьки дитини невідомі і запис про них у Книзі реєстрації народжень учинено за рішенням органу опіки та піклування (ч. 2 ст. 135 СК України).

Із позовом про визнання батьківства чи материнства можуть звертатися до суду лише особи, зазначені у СК.

Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. (п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3).

Однак як зазначає Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 11.11.2021 р., що під час вирішення питання, якою нормою потрібно керуватися при розгляді спорів про визнання батьківства, необхідно виходити з дати народження дитини, і у випадку, якщо дитина народилась до 01 січня 2004 року (набрання чинності СК України), позов про визнання (встановлення) батьківства після досягнення дитиною повноліття в порядку частини другої статті 53 КпШС України має бути поданий нею. Встановлення походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, в судовому порядку за заявою одного з батьків згідно з частиною другою статті 53 КпШС України можливо лише до досягнення дитиною повноліття.

Звертаючись до суду із позовом про визнання батьківства позивач зазначає відповідачем ОСОБА_3 особу, яку вважає свої сином. Належним відповідачем має бути ОСОБА_6 особа, зазначена батьком дитини. У позовній заяві позивач зазначає, що ОСОБА_6 помер, на підтвердження чого надає зроблені на кладовищі фотокартки пам`ятнику ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який помер в 1998 році. Однак, суд не приймає до уваги надані фотографії, оскільки вони не є належними доказами, що підтверджують смерть особи.

Таким чином, залишилось незрозумілим, чим саме відповідач ОСОБА_3 порушує права позивача, якою конкретно діяльністю (діями або бездіяльністю) порушив його права та які саме вимоги заявлені конкретно до нього.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача (неналежного складу відповідачів) є самостійною підставою для відмови в позові (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2023 року в справі № 300/808/19).

Більше того суд звертає увагу, що згідно статті 53 КпШС України позов про визнання (встановлення) батьківства має бути поданий лише до досягнення дитиною повноліття.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 7, 50, 121-122, 126, 128, 129, 133, 134 СК України, ст.ст. 4, 10, 12, 19, 43, 76-81, 258-261, 263-265, 352 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 та Київський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про визнання батьківства, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. М. Куриленко