Справа № 214/4582/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Чернова Н.В., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Козаренко Софії Вікторівни, про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Саксаганського районного суду перебуває цивільна справа №214/4582/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики.

Ухвалою суду від 09.09.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розпочато підготовче провадження із проведенням підготовчого судового засідання.

30.09.2024 року представник позивача адвокат Козаренко С.В. через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» направила заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборонити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, що належить їм на праві приватної власності.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на те, що 27.09.2019 року ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 , грошові кошти у розмірі 5 000 000 грн. у готівковій формі зі строком виплати боргу до 01 січня 2023 року. Одержання відповідачем даних коштів підтверджується його розпискою від 27.09.2019 року. ОСОБА_2 просив борг разом зі своєю дружиною ОСОБА_3 , для розвитку їх бізнесу, а саме шкіл англійської мови, якими наразі займається його дружина. ОСОБА_2 у строк, зазначений розписці своїх зобов`язань не виконав, кошти не повернув. Наразі відповідачі, як власники нерухомого майна, мають реальну можливість відчужити дане майно до розгляду справи по суті, що ускладнить, а можливо зробить неможливим поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення позову, а саме стягнення заборгованості (через відсутність майна та коштів у відповідачів для стягнення боргу в разі відчуження його майна). У зв`язку з чим, вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборонити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, що належить їм на праві приватної власності.

Заява про забезпечення позову передана судді Черновій Н.В. 21.10.2024 року після виходу з лікарняного.

Суд, дослідивши матеріали справи, вимоги заяви, дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується:1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд з`ясовує наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду».

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог у справі.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати або знецінити, якщо такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року № 9 унормовано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява містить відповідне обґрунтування заявлених позовних вимог, на підтвердження яких надано відповідні докази, зокрема розписка відповідача про отримання позики від позивача на суму 5 000 000 грн.

При цьому наявність чи відсутність фактів, якими обґрунтовуються вимоги, суд встановлює під час ухвалення рішення по суті спору та в разі задоволення зазначеного позову судове рішення підлягатиме примусовому виконанню, зокрема шляхом звернення стягнення на майно та кошти боржника.

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_2 на праві власності належить: квартира за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 118 кв. м.; машиномісце № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 ; загальною площею 1884, 3 кв. м.

Згідно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_3 на праві власності належить: нежитлове приміщення що знаходиться за за адресою: АДРЕСА_3 , загальною площею 106, 6 кв. м.; нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , загальною площею 122 кв.м.; нежитлове приміщення за адресою: АДРЕСА_5 ; загальною площею 162, 1 кв. м.

Відповідачі як боржники у зобов`язанні мають об`єктивну можливість розпорядитися належним їм майном, що ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду на користь позивача у випадку задоволення його позову.

Виходячи з викладеного, приймаючи до уваги, що між сторонами виник спір з приводу стягнення боргу за договором позики у розмірі 5000 000 грн., існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, суд вважає можливим забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборонити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, що належить їм на праві приватної власності.

На переконання суду, такий захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами.

Отже, встановлені судом фактичні обставини у справі, свідчать про те, що доводи представника позивача щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням заявлених позовних вимог є обґрунтованими, тому суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 158, 258, 260, 353, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Козаренко Софії Вікторівни, про забезпечення позову задовольнити.

Забезпечити позов шляхом накладення арешту та заборонити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо відчуження нерухомого майна, що належить їм на праві приватної власності.

Копію ухвали направити заявнику та для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Попередити, що особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановленому законом.

Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження» ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом.

Строк пред`явлення до виконання ухвали - три роки.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення їй копії ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Відомості про сторін:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_7 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП не відомий, остання відома адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_7 .

Ухвалу складено та підписано 21 листопада 2024 року.

Суддя Н.В. Чернова