Провадження № 22-ц/811/1122/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Шандри М.М.

суддів: Крайник Н.П., Левика Я.А.

розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

21.12.2023 АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором № від 12.04.2021, яка утворилась станом на 10.09.2023, у розмірі 125 499 грн 10 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 57 611 грн 52 коп.; заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 9 грн 58 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 67 878 грн 00 коп.

Позов обгрунтований тим, що 12.04.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було підписано кредитний договір № . Так, згідно умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором (п. 1.1 Договору), позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених у паспорті кредиту № 5347125, який є невід`ємною частиною цього договору, всі інші умови кредитного договору, викладені в паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» (п. 2.1 Договору). Відповідно до умов паспорту кредиту та кредитного договору позичальнику було надано грошові кошти у сумі 62 850 грн 00 коп. на 12 місяців зі сплатою річних процентів 0, 01% від суми боргу за договором та щомісячних процентів 6,00% від суми кредиту. Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. 13.04.2021 права вимоги за вище вказаним кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016. Відповідно до умов цього договору та витягу з реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги № 1 ТАСЦФР-10-2016 від 13.04.2021 - АТ «ТАСКОМБАНК» є новим кредитором відповідача за кредитним договором з усіма наступними додатками та змінами. Про зміну кредитора відповідач був повідомлений. Разом з тим, відповідач умови кредитного договору не виконував, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернула. Неодноразовими телефонними повідомленнями відповідача було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2024 року позовну заяву Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» заборгованість за кредитним договором № від 12.04.2021, яка утворилась станом на 10.09.2023 у розмірі 125 499 (сто двадцять п`ять тисяч чотириста дев`яносто дев`ять) грн 10 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 57 611 грн 52 коп.; заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 9 грн 58 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 67 878 грн 00 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «ТАСКОМБАНК» - 2 684 грн 00 коп. судового збору.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що AT «ТАСКОМБАНК» не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником умов та правил надання банківських послуг, пам`ятки клієнта і тарифів, щоб в сукупності із заявою, свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про надання банківських послуг. Долучений позивачем до матеріалів позовної заяви витяг з умов та правил надання банківських послуг, не містить підпису позичальника, тому позивачем не доведено, що відповідач була ознайомлена саме з цими умовами та правилами надання банківських послуг. Надані позичальником умови обслуговування ТОВ «ФК «ЦФР», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Також не погоджується з наданим стороною позивача розрахунком заборгованості. На думку апелянта, встановлений сторонами договору розмір відсотків є несправедливим у розумінні статті 18 Закону України "Про захист прав споживачів" та суперечить встановленим обмеженням ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування" та порушує принцип розумності та добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, яка перевищує подвійну облікову ставки Національного банку України та становить більше ніж п`ятнадцять відсотків простроченого платежу. Позивач, як фінансова установа, скориставшись необізнаністю позичальника, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та порушуючи при цьому норми і вимоги діючого законодавства, спонукає у такий спосіб позичальника на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які ОСОБА_1 не могла оцінити належно. Звертає увагу на те, що у матеріалах справи відсутні документи та докази, що підтверджують факт звернення позичальника до ОСОБА_1 про дострокове погашення суми заборгованості за кредитом, тому позовна заява подана з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необгрунтованою та передчасною.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

АТ «Таскомбанк»подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно із ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За положенням статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно статті 638 ЦК договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Статтями 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом встановлено, що 12.04.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № (а.с. 7) шляхом підписання, у тому числі паспорта кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 5347125 (а.с. 8-9) та заяви-анкети на отримання кредиту у ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с. 10).

Згідно з п. 1.1. кредитного договору, кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно з п.1.2. кредитного договору, кредит надається позичальнику на наступних умовах: 62 850 грн 00 коп. на 12 місяців.

Згідно з п.1.3. кредитного договору, позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту №5347125, який є невід`ємною частиною цього договору.

Згідно з п.2.1. кредитного договору, всі інші умови кредитного договору викладені в паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР» та з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до який позичальник приєднується підписуючи цей договір.

Відповідно п.2.2 договору, цей договір, паспорт кредиту № 5347125 та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» редакція від 04.05.2021 складають єдиний кредитний Договір. ОСОБА_1 підписавши цей договір, підтверджує, що свій примірник цього договору отримала.

Також 12.04.2021 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ОСОБА_1 підписано паспорт кредиту №5347125(а.с.8).

Відповідно до п.п. 4, 5 паспорту кредиту № 5347125, ОСОБА_1 надано грошові кошти на наступних умовах: сума кредиту 62 850 грн 00 коп., строк користування - 12 місяців; річні проценти - 0, 01% від суми боргу за договором; щомісячні проценти - 6, 00% від суми кредиту. Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 банківських днів від дня укладення договору.

Крім цього, у п. 6 паспорту кредиту зазначено порядок повернення кредиту, зокрема кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів).

Відповідно до п.8 зазначеного паспорту слідує, що дата надання інформації 12.04.2021 та ця інформація зберігає чинність до дати припинення договору.

Також до договору додано умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с. 12-14).

Відповідно до п. 5.1. Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні та річні проценти (а.с. 12-14).

Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином відповідно до умов кредитного договору не виконувала та внаслідок порушення договірних зобов`язань у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 10.09.2023 (а.с. 35) складає 125 499 грн 10 коп., з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т.ч. прострочена) 57 611 грн 52 коп.; заборгованість по річним процентам (в т.ч. прострочена) 9 грн 58 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 67 878 грн 00 коп.

13.04.2021 права вимоги за вище вказаним кредитним договором відступлені АТ «ТАСКОМБАНК» на підставі Договору про відступлення права вимоги № ТАСЦФР-10-2016.

Копією повідомлення-вимоги від 12.04.2021 стверджується, що АТ «ТАСКОМБАНК» повідомило (а.с. 11) ОСОБА_1 про правонаступництво, а також про необхідність погашення кредитної заборгованості.

Зважаючи на те, що ОСОБА_1 були порушені зобов`язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту, сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, внаслідок чого, станом на 10.09.2023 відповідач має заборгованість за вказаним вище кредитним договором у загальному розмірі 125 499 грн 10 коп., відтак суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не надано суду доказів укладання у належній формі між сторонами договору про надання банківських послуг, колегія суддів не бере до уваги, з огляду на наступне.

Як убачається з матеріалів справи, у п.2 кредитного договору № від 12 квітня 2021 року встановлено, що цей договір, паспорт кредиту № 5347125 та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» складають єдиний кредитний договір. Строк надання кредиту 12 місяців.

У паспорті кредиту № 5347125, який є невід`ємною частиною кредитного договору, зазначено усі істотні умови договору, а саме строк користування кредитним договором, річні проценти від суми боргу за договором, щомісячні проценти від суми кредиту, а також порядок повернення кредиту, зокрема кількість та розмір платежів, періодичність внесення (графік платежів).

Зі змістом та умовами договору та паспорту кредиту ОСОБА_1 була ознайомлена, про що свідчить її підписи на вказаних документах.

Відтак, сторонами були погоджені умови договору.

Апелянтом також не спростовано правильність наданого банком розрахунку, а за висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 11.07.2018 у справі №753/7883/15, доводи сторони про необґрунтованість розрахунку кредитної заборгованості є безпідставними, якщо на його спростування сторона не надала власного розрахунку.

Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суд першої інстанції надав оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано контррозрахунком відповідача.

Стосовно доводів апеляційної скарги про не направлення повідомлення-вимоги відповідачу, колегія суддів звертає увагу на те, що кредитний договір № від 12.04.2021 укладено терміном на 12 місяців, тобто до 12.02.2022. AT «ТАСКОМБАНК» звернулось з позовом про стягнення заборгованості 14.12.2023, тобто після спливу терміну дії договору, а отже відсутня необхідність щодо направлення повідомлення-вимоги щодо дострокового повернення кредиту.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують правильності висновків місцевого суду та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обгрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

При вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, тому колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 19 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 27.09.2024

Головуючий

Судді