Справа № 180/1484/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Нанічкіної Н.М.

з секретарем судового засідання Лебедєвою К.Є.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника адвоката Кривенко Ірину Михайлівну звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 . В обґрунтування позову представник позивача зазначає, що подружжя не мешкає разом понад три роки, причиною розірвання шлюбу є різні погляди на сімейне життя. Подальше спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити інтересам сторін. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Одна дитина досягла повноліття.

Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила розірвати шлюб.

Представник позивача у заяві просила суд розгляд справи проводити без її участі.

Відповідач надав суду заяву про розгляд справи без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечував.

На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Статтею 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 вересня 2004 року. Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 214.

Сторони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивачка стверджує, а відповідач не заперечував того факту, що шлюбні стосунки між сторонами фактично припинилися понад три роки тому.

Зважаючи на небажання сторін зберегти шлюб, враховуючи те, що вони не мають дітей віком до одного року, суд вважає недоцільним застосовувати заходи щодо примирення подружжя й приходить до висновку, що відсутні підстави для відмови в задоволенні позову, а отже, шлюб підлягає розірванню.

Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

У зв`язку з цим, задовольнити вимогу позивачки та залишити їй шлюбне прізвище - « ОСОБА_5 ».

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки відповідач визнав позов, позивачці необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 263-265, 352 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 25 вересня 2004 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис 214.

Залишити позивачці прізвище - « ОСОБА_5 ».

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету (отримувач коштів ГУК у Дніпропетровській області/ТГ Марганець/ 22030101; код за ; банк отримувача Казначейство України (ел.адм.податок); МФО 899998; рахунок UA0004565; код класифікації доходів бюджету 22030101) 50 відсотків судового збору, сплаченого 11 липня 2024 року через АТ «Таскомбанк», а саме 605,60 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Рішення суду після набрання ним законної сили направити до Томаківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), для виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження за умов, визначених в ч.2 ст.354 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складено 25 вересня 2024 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна