УХВАЛА

06 вересня 2024 року

м. Київ

справа № 733/325/23

провадження № 61-11674ск24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Сердюка В. В. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лозова Наталія Вікторівна, на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом

до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів

у розмірі 796 500,00 грн.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня

2024 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду

від 12 серпня 2024 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 безпідставно набуті грошові кошти в сумі 796 500,00 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Відмовлено у задоволенні вимог ОСОБА_2 про стягнення

з ОСОБА_1 на її користь понесені судові витрати на правничу допомогу

в розмірі 25 000,00 грн.

16 серпня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лозова Н. В., подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року у цій справі, в якій представник заявника, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2024 року в частині задоволених позовних вимог та постанову Чернігівського апеляційного суду від 12 серпня 2024 року повністю і ухвалити нове рішення

про відмову в задоволенні позову.

За частиною першою статті 394 ЦПК України, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.

Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу. Якщо разом з касаційною скаргою подано заяви чи клопотання,

суд в ухвалі про відкриття касаційного провадження встановлює строк, протягом якого учасники справи мають подати свої заперечення щодо поданих заяв

чи клопотань, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження судових рішень міститься посилання на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зокрема представник заявника у касаційній скарзі зазначає, що суд в оскаржуваному судовому рішенні застосував статтю 1212 ЦК України без врахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 04 серпня 2021 року

у справі № 185/446/18, від 11 січня 2023 року у справі № 548/741/21, від 17 квітня 2024 року у справі № 127/12240/22.

Отже, наведені в касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

Крім того, у касаційній скарзі заявлено клопотання про зупинення виконання рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2024 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку, яке мотивоване

тим, що предметом спору у цій справі є грошові кошти в розмірі 796 500,00 грн,

у майбутньому є допустимим поворот виконання рішення. Однак у разі подальшого скасування такого рішення, з метою відновлення свого майнового права, ОСОБА_1 доведеться вживати заходів для повернення стягнутих

на користь позивачки коштів, що знову ж потребуватиме від нього додаткових ресурсів та фінансових затрат.

Зважаючи на викладене, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, безпідставного стягнення коштів, у зв`язку з можливим подальшим скасуванням оскаржуваних судових рішень є необхідність клопотати перед судом про зупинення виконання рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області

від 12 березня 2024 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання

про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Згідно з частиною першою статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції

за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вирішуючи клопотання про зупинення виконання судових рішень, суд виходить

з того, що відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення

є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення

у визначеному законом порядку.

Статтею 18 ЦПК України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, -

і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Клопотання/заява про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови). У клопотанні особа повинна навести обґрунтування своїх вимог та довести, що захист її прав, свобод та інтересів стане неможливим

без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень у разі, якщо вони будуть скасовані. Вирішуючи питання

про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Заявник повинен навести обґрунтування відповідної вимоги та довести, що захист його прав та інтересів стане об`єктивно неможливим без вжиття таких заходів;

для відновлення порушених прав необхідно буде докласти надмірних зусиль та/або витрат.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею

6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини

і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін.

Також суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункт 55), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що у більшості правових систем існують процедури зупинення або відстрочення виконання рішення; зупинення або відстрочення

є, безперечно, необхідними в деяких випадках.

Доводи клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лозова Н. В., не свідчать про необхідність зупинення виконання рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2024 року, оскільки в обґрунтування наведених у клопотанні обставин представник заявника не надав доказів вчинення дій, спрямованих на реалізацію оскаржуваних судових рішень, зокрема, доказів відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення (копія постанови про відкриття виконавчого провадження), а тому наразі

не доведено реальність настання обставин, на які вона посилається.

Ураховуючи вищевказане, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лозова Н. В., про зупинення виконання рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 12 березня 2024 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку необхідно відмовити.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції

в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу. У разі необхідності учасники справи можуть бути викликані для надання пояснень у справі.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 402, 436 ЦПК України, Верховний Суд

у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у цій справі.

Витребувати з Ічнянського районного суду Чернігівської області цивільну справу

№ 733/325/23 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів.

Відмовити ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лозова Наталія Вікторівна, у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області

від 12 березня 2024 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. В. Сердюк

С. О. Карпенко

І. М. Фаловська