ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3181/24 Справа № 226/1223/23 Суддя у 1-й інстанції - Клепка Л.І. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.

суддів Зубакової В.П., Остапенко В.О.

сторони справи :

позивач ОСОБА_1

відповідач- ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому порядку згідно ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на заочне рішення Димитрівського міського суду Донецької області від 24 листопада 2023 року, ухваленого суддею Клепкою Л.І., (відомості про дату складення повного тексту судового рішення відсутні),

ВСТАНОВИВ

У липні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої залиттям квартири.

В обґрунтування позову зазначила, що вона є квартиронаймачем житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

03.11.2022 та 01.12.2022 року внаслідок залиття її квартири, яке відбулося з вини власника квартири АДРЕСА_2 , розташованої поверхом вище, що на підставі договору купівлі-продажу належить відповідачу ОСОБА_2 , були пошкоджені диван, тридверна шкапа, три люстри, шпалери в кімнатах, віконний пластик, електромережа, кондиціонер, пухова ковдра, три ватних ковдри, дві вовняних ковдри, матрац, кухонні меблі, двері ванної кімнати, електробойлер. Причинами залиття квартири став незадовільний стан системи холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 .

Згідно дефектного акту в квартирі позивача заплановано виконання таких робіт як знімання шпалер, дверних коробок, дверних полотен, наличників, демонтаж дверних коробок, підвіконних дошок, водонагрівача, оброблення поверхонь ґрунтовкою, сумішами, клеєм, установка дверних коробок, дверей, наличників, шафових та антресольних стінок, прокладення проводки, поклейка стін шпалерами, встановлення водонагрівача та внутрішнього блоку кондиціонеру, навантаження сміття шпаклювання стель та інше.

Згідно локального кошторису на будівельні роботи, складеного інженером-проектувальником та погодженого позивачем, вартість робіт з ремонту квартири та матеріалів станом на 07.07.2023 становить 99 948,30 грн.

Посилаючись на положення ч.1 ст.1166, ч.2 ст.1166, ст.322 ЦК України, Закон України «Про житлово-комунальні послуги» та Правила користування приміщеннями житлових будинків, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду, спричинену залиттям квартири, в розмірі 99 948, 30 грн., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. та сплачений при зверненні до суду судовий збір в розмірі 1073,60грн.

Заочним рішенням Димитрівського міського суду Донецької області від 24 листопада 2023 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, спричиненої залиттям квартири.

Позивач ОСОБА_1 оскаржила рішення суду в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове, яким у повному обсязі задовольнити заявлені нею позовні вимоги та стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, внаслідок залиття квартири у розмірі 99 948,30 грн. та понесені позивачем судові витрати по справі.

Позивач не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що акти про залиття квартири не є допустимими доказами. Звертає увагу на те, що вона неодноразово зверталася до Мирноградської військової адміністрації, зокрема заявою від 27.03.2023 з питання створення комісії обстеження причин та наслідків залиття її квартири. Також зверталась з цим питанням до начальника військової адміністрації, зі скаргою від 24.03.2023 до обласної військової адміністрації, зі скаргою від 04.05.2023 до офісу президента. Жоден адресат на її скарги не надав відповіді та не вжив жодних заходів. Тобто місцеве самоврядування та держава усунулись від своїх обов`язків щодо участі у комісії та фіксації факту залиття квартири. Вказує, що ненадання акту, оформленого належним чином відбулося не з вини позивача, а з вини державних посадових осіб, і саме тому, суд повинен був прийняти акти такої форми, бо іншої не можна було надати з об`єктивних на те причин бездіяльності влади та не реагування на скарги. Вважає, що суд повинен був відступити від надмірного формалізму та застосованих висновків Верховного Суду, оскільки вони не відповідали дійсним обставинам справи та умовам які діяли на той час, зокрема воєнний стан та перебування залитої квартири в зоні бойових дій. Зазначає, що свідки, які підписували акти підтвердили, що причинами залиття квартири є незадовільний стан системи холодного водопостачання квартири відповідача. Локальний кошторис на будівельні роботи вірно визначив ціну ремонту квартири та матеріалів 99 948, 30 грн. станом на 07.07.2023 року Вважає, що факт залиття її квартири та розмір спричиненої шкоди підтверджено належними та допустимими доказами.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Справа розглядається без повідомлення учасників справі, в порядку ч.13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено та слідує із свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 28.10.1999, виданого державним підприємством Управління житлово-комунального господарства Міністерства вугільної промисловості України, позивач ОСОБА_1 є співвласником квартири АДРЕСА_3 , яка крім неї, на праві спільної сумісної власності, набутої внаслідок приватизації житла, також належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 а.с.29).

Відповідач ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 28.10.2013 №2243, посвідченого приватним нотаріусом Димитровського міського нотаріального округу Донецької області, є власником квартири АДРЕСА_4 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.12).

Суд першої інстанції відмовляючи позивачеві у задоволенні її позовних вимог, виходив з того, що позивачем не надано належних, допустимих та достатніх доказів вини відповідача у залитті квартири, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Суд дійшов висновку, що надані позивачем акти від 03.11.2022 та від 01.12.2022, не можуть вважатися допустимими доказами, оскільки вони не відповідають Правилам утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, Акти не затверджені, інформації про посади членів комісії, про присутність зацікавлених осіб як від потерпілої сторони, так і з боку винної, не містять. Не містять вони і інформації про встановлення вини особи, якою допущено залиття, про характер залиття, місце його виявлення та його конкретні причини. Загальне посилання в них на незадовільний стан системи холодного водопостачання в квартирі відповідача цих питань не висвітлює. Причина залиття квартири, сформульована в актах як «незадовільний стан системи холодного водопостачання» в квартирі відповідача, є припущенням, оскільки вона взагалі не обстежувалася. Комісійних актів, складених за участю представників обслуговуючої організації, якими б були зафіксовані випадки залиття квартири позивача, причини затоплення та завдані пошкодження або інші докази, стороною позивача суду не представлено.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції та погоджується з доводами позивача, з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних

або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні

та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася

до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частинами четвертою, п`ятою статті 319 ЦК України зазначено, що власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян.

Тобто, власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству.

Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 322 ЦК України).

Нормами статей 151, 156, 177 ЖК України визначено, що громадяни (власники, наймачі, члени їх сімей) зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і придомової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на сходових клітках і в інших місцях загального користування.

Частиною шостою статті 55 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що обов`язок із забезпечення пожежної безпеки в жилих приміщеннях державного, комунального, громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів покладається на квартиронаймачів і власників квартир, а в жилих приміщеннях приватного житлового фонду та інших спорудах, приватних житлових будинках садибного типу, дачних і садових будинках з господарськими спорудами та будівлями - на їх власників або наймачів, якщо це обумовлено договором найму.

Матеріалами справи встановлено, що 03.11.2022 та 01.12.2022 року відбулося залиття квартири позивача з квартири АДРЕСА_2 , розташованої поверхом вище, що на підставі договору купівлі-продажу належить відповідачу ОСОБА_2 .

Внаслідок подвійного залиття квартири позивача, були пошкоджені диван, тридверна шкапа, три люстри, шпалери в кімнатах, віконний пластик, електромережа, кондиціонер, пухова ковдра, три ватних ковдри, дві вовняних ковдри, матрац, кухонні меблі, двері ванної кімнати, електробойлер. Причинами залиття квартири став незадовільний стан системи холодного водопостачання в квартирі АДРЕСА_2 .

Згідно дефектного акту в квартирі позивача заплановано виконання таких робіт як знімання шпалер, дверних коробок, дверних полотен, наличників, демонтаж дверних коробок, підвіконних дошок, водонагрівача, оброблення поверхонь ґрунтовкою, сумішами, клеєм, установка дверних коробок, дверей, наличників, шафових та антресольних стінок, прокладення проводки, поклейка стін шпалерами, встановлення водонагрівача та внутрішнього блоку кондиціонеру, навантаження сміття шпаклювання стель та інше.

Згідно локального кошторису на будівельні роботи, складеного інженером-проектувальником та погодженого позивачем, вартість робіт з ремонту квартири та матеріалів станом на 07.07.2023 становить 99 948,30 грн.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (частина друга статті 1166 ЦК України).

У пункті 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», яка є релевантною і до норм нового ЦК України, судам роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. За обставинами справи цю презумпцію мала б спростувати саме відповідачка, що нею не зроблено.

Отже, з огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить протиправність дій, наявність шкоди та її розмір й причинно-наслідковий зв`язок. Позивач зазначене довела.

Позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог суду надано Акти про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 03 листопада та 01 грудня 2022 року, які складені сусідами позивача: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 в присутності позивача. Акти підписані сусідами і позивачем по справі.

Суд першої інстанції, дійшов висновку, що надані позивачем акти від 03.11.2022 та 01.12.2022, про затоплення квартири не відповідають вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, оскільки Акти не затверджені, інформація про посади членів комісії, про присутність зацікавлених осіб як від потерпілої сторони, так і з боку винної сторони, відсутня, Акти не містять інформації про встановлення вини особи, якою допущено залиття, про характер залиття, місце його виявлення та його конкретні причини. Загальне посилання в них на незадовільний стан системи холодного водопостачання в квартирі відповідача цих питань не висвітлює. Причина залиття квартири, сформульована в актах як «незадовільний стан системи холодного водопостачання» в квартирі відповідача, є припущенням, оскільки квартира відповідача взагалі не обстежувалася.

Наданими позивачем доказами встановлено, що остання намагалася оформити затоплення квартири, як того вимагають Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, тобто, щоб її квартира і квартира відповідача були обстежені відповідною комісією, яка повинна була скласти та затвердити Акти, проте її зусилля не увінчалися успіхом.

Матеріали справи містять копії заяви та скарг позивача, зокрема до Мирноградської міської військової адміністрації з проханням створити комісію з обстеження причин та наслідків залиття квартир та вжити заходи усунення порушень (аварії) (заява від 27.02.2023); скаргу до Донецької обласної адміністрації від 24.03.2023, де вона виклала обставини затоплення квартири та просила вжити заходів щодо виконання посадовими особами місцевої влади своїх повноважень та обов`язків для захисту її житлових прав та належних умов функціонування житлово-комунального господарства, що перебуває у віданні адміністрації на підконтрольній території; скаргу до Офісу президента України від 04 травня 2023 року, де також викладені обставини залиття квартири, вказано про неможливість створення комісії з обстеження причин та наслідків залиття квартири, оскільки голова ОСББ відсутня та не виконує обов`язки, звернення позивача ігнорує, не здійснює належних заходів для усунення аварій та складення актів, у зв`язку з чим остання вимушена була скласти акти залиття самостійно з сусідами (а.с.8-11).

Відповіді на скарги та заяву позивачем не отримано, тобто позивачем вживалися заходи для створення комісії та фіксації залиття її квартири, проте з вини державних посадових осіб, а не з вини позивача Акти належним чином не були складені та затверджені, проте вони складені сусідами, які підтвердили, що залиття квартири позивача мало місце двічі, при цьому було пошкоджено належне позивачу майно, залиття квартири сталося з квартири відповідача, тобто позивачем доведено факт залиття квартири та розмір шкоди, який підтверджено локальним кошторисом, складеним інженером-проектувальником ОСОБА_9 , тоді, як відповідачем суду не надано жодного доказу на спростування її вини у завданні позивачу матеріальної шкоди.

Отже, зважаючи на те, що позивачем доведено факт залиття квартири, який мав місце у листопаді та грудні 2022 року та розмір спричиненої шкоди 99 948,30 грн, тоді як, відповідачем не надано належних доказів, які б спростовували вимоги позивача і надані нею докази про те, що пошкодження майна сталося внаслідок протиправної бездіяльності відповідача (незадовільний стан системи холодного водопостачання у квартирі відповідача), у суду першої інстанції були відсутні підстави для відмови у позові.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону, оскільки воно ухвалене без повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, у зв`язку з чим підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по повне задоволення заявлених позовних вимог.

Згідно приписів ч.13 ст.141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішення суду скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову, понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору за подачу позову до суду у розмірі 1073,60 грн. та за подачу апеляційної скарги 1610,40 грн. , що разом складає 2 684,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст.367,374, 375, 381, 382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Димитровського міського суду Донецької області від 24 листопада 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_5 матеріальну шкоду, внаслідок залиття квартири в розмірі 99 948,30 (дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот сорок вісім гривень 30 копійок) грн. та витрати зі сплати судового збору за розгляд справи в судах першої і апеляційної інстанцій в загальному розмірі 2 684,00 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири гривні 00 копійок) грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення виготовлено 30 вересня 2024 року.

Головуючий:

Судді: