Справа № 621/2945/24
Провадження № 2/621/1107/24
РІШЕННЯ

Іменем України

05 листопада 2024 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Вельможної І.В.,

секретаря судового засідання Лацько А.В.,

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс",

представники позивача Єгоров О.Ф.

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши за відсутності учасників справи у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

01.08.2024 ТОВ "ФК "Паріс", через підсистему "Електронний суд" звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №1033377 від 07.11.2019, з врахуванням 3% річних та інфляційних втрат нарахованих за за період з 30.08.2021 по 23.02.2022, у загальному розмірі 30 447 грн 44 к., а також понесені судові витрати.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 07 листопада 2019 року між Відповідачем та Акціонерним товариство "РВС Банк" було підписано Заяву-Договір №1033377 про надання банківських послуг (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерним товариство "РВС Банк" на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до Заяви-Договору №1033377 від 07.11.2019, Відповідач підписанням Заяви-Договору про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерним товариство "РВС Банк" на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб акцептував укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на Сайті Банку і беззастережно приєдналася до умов Договору. З умовами Договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до Договору.

За умовами Заяви Відповідачеві було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок у сумі 20 202 грн. 02 к., строк дії кредиту 12 місяців, процентна ставка, річних - 18,00%, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 1 % від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 5% від суми наданого Кредиту.

В день підписання Заяви-Договору № 1033377 від 07.11.2019 року, Відповідач отримав платіжну картку за № НОМЕР_1 , яка відкрита згідно умов Заяви-Договору, що підтверджується Розпискою щодо отримання платіжної картки від 07.11.2019.

Грошові кошти були зараховані Акціонерним товариство "РВС Банк" 07.11.2019 на картковий рахунок Клієнта, що підтверджується Випискою по особовому рахунку та меморіальним ордером.

Відповідно до п.п. 7.3.1. Публічної пропозиції, погашення Клієнтом заборгованості за Споживчим кредитом, в тому числі Щомісячного платежу здійснюється щомісячно та/або в дату повного погашення заборгованості за Споживчим кредитом, починаючи з місяця, наступного після місяця оформлення Споживчого кредиту, за ануїтетною схемою погашення (ряд рівних грошових платежів, що здійснюються через рівні проміжки часу) у розмірах і терміни (дати), визначені Графіком платежів, шляхом забезпечення наявності грошових коштів у відповідних сумах на Рахунку для погашення заборгованості, що зазначений у Заяві-Договорі.

Додатком №1, який є невід`ємною частиною Заяви-Договору № 1033377 від 07.11.2019 року визначаються такі деталі: складові загальної вартості кредиту, вартість платежів з повернення Кредиту та сплати відсотків (процентів) за його користування, суми комісійної винагороди та інші платежі за договором.

У разі порушення терміну погашення заборгованості за Споживчим кредитом, в тому числі Щомісячного платежу, в тому числі його частини, встановленого Графіком платежів, така заборгованість, у тому числі Щомісячний платіж (або його частина) вважається простроченим починаючи з наступного дня за днем встановленого терміну погашення згідно з Графіком платежів і до дня погашення простроченої заборгованості. З дня виникнення простроченої заборгованості за Споживчим кредитом, в тому числі Щомісячного платежу, встановленого Графіком платежів, Банк має право нараховувати штрафні санкції за порушення строків погашення заборгованості за Споживчим кредитом, у тому числі Щомісячних платежів у розмірі 10 грн. 00 к., за кожен день прострочення платежу. Сплата штрафу та/або пені не звільняє Клієнта від виконання зобов`язань, за порушення яких передбачені штраф та/або пеня, і так само не звільняє його від обов`язку відшкодувати Банку збитки, заподіяні невиконанням або неналежним виконанням своїх зобов`язань за Договором, у тому числі будь-які витрати, що були понесені Банком у зв`язку зі стягненням заборгованості з Позичальника за Договором. (п. 7.3.11 Публічної пропозиції).

30.08.2021 між Акціонерним товариством "РВС Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" було укладено Договір про відступлення права вимоги №30/08/2021-1, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "Паріс" набуло права вимоги до відповідача за Заявою-Договором №1033377 від 07.11.2019 на загальну суму 32 259 грн. 69 к., з яких 15 505 грн 05 к. тіло кредиту; 4 633 грн. 44 к. заборгованість за процентами; 12 121 грн. 20 к. заборгованість за комісією.

На дату звернення до суду відповідач грошові кошти отримані в кредит не повернув, проценти за користування кредитними коштами та інші платежі передбачені умовами Договору не сплатив.

03.09.2021 ТОВ "ФК "Паріс" на ім`я відповідача було направлено вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання вих.. № 165/3008-2 від 31.08.2021.

Станом на 25.07.2024 заборгованість відповідача перед ТОВ "ФК "ПАРІС" становить 28 183 грн. 51 к., з яких: 11 428 грн. 87 к. за тілом кредиту; 4 633 грн. 44 к. за процентами; 12 121 грн. 20 к. за комісією.

Крім того у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 28 183 грн. 51 к., позивачем у відповідності до положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу та п. 7.7.2.17 Публічної пропозиції нараховано 412 грн 33 к 3% річних за користування грошовими коштами в період з 30.08.2021 по 23.02.2022; 1 851 грн. 54 к. інфляційних втрат за період з 30.08.2021 по 23.02.2022.

Разом заборгованість становить 30 447 грн 38 к.

Невиконання відповідачем своїх зобов`язань стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20 серпня 2024 року прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 17.10.2024.

28.08.2024 до канцелярії суду від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог ТОВ "ФК "Паріс" в повному обсязі. На обґрунтування відзиву зазначено, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів отримання ним кредитних коштів, розрахунок заборгованості, вимога про усунення порушення, виписки по особовому рахунку не підписані видавником, а сам Договір не містить істотних умов. Матеріали справи не містять інформацію, що саме з наданою публічною пропозицією АТ "РВС Банк" було його ознайомлено та він з такими погодився. Крім того, умови договору щодо стягнення комісії за надання є нікчемними та не підлягають задоволенню. Крім того, зазначив про необхідність застосування позовної давності в межах трьох років, які передують дню зверненню до суду (а.с.118-128).

19.09.2024 до канцелярії суду від представника позивача ОСОБА_2 надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої останній наполягав на задоволенні позову та зазначив, що до позову надано належні та допустимі докази яким підтверджується факт укладення 07.11.2019 між АТ "РВС Банк" та ОСОБА_1 договору № 1033377 про надання споживчого кредиту та перерахування коштів на рахунок ОСОБА_1 відповідно до умов Договору. Також не погодився з доводами відзиву про те, що кредитний договір містить нікчемну умову про встановлення комісії за супроводження кредиту, оскільки можливість її встановлення прямо передбачено законом та підтверджена судовою практикою. Крім цього, вважав безпідставними посилання на сплив позовної давності за вимогами у зв`язку із введенням на території України карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) та законодавчим встановленням продовження вказаних строків на строк дії карантину (а.с. 129-138).

17.10.2024 судове засідання відкладено до 05.11.2024.

05.11.2024 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не прибули.

Представник позивача ОСОБА_3 в позовній заяві просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовну заяву підтримав та просив її задовольнити, скерувала до канцелярії суду заяву відповідно до якої просила проводити судове засідання за відсутності представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 разом з відзивом на позовну заяву надав заяву відповідно до якої просив проводити розгляд справи за його відсутності, та відмовити у задоволенні позову з підстав викладених у відзиві.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 07 листопада 2019 року між ОСОБА_1 та Акціонерним товариством "РВС Банк" було підписано Заяву-Договір №1033377 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції Акціонерного товариства "РВС Банк" на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичної осіб (а.с. 111).

Відповідно до умов договору, банк надав відповідачу кредит на суму 20 202 грн 02 к., шляхом перерахування коштів на картковий рахунок клієнта, строком на 12 місяців. Процента ставка, фіксована - 18,00 % річних. Разова комісія при видачі кредиту складає 1 % від суми наданого кредиту. Щомісячна комісія за супроводження кредиту становить 5 % від суми наданого кредиту.

Власноручним підписом ОСОБА_1 підтвердив, що з умовами договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати всі зміни, які будуть вноситися до Договору. Підтвердив отримання платіжної картки № НОМЕР_1 , яка відкрита згідно умов Заяви-Договору № 1033377.

Додатком №1, який є невід`ємною частиною Заяви-Договору № 1033377 вiд 07.11.2019 (Графік платежів та розрахунок загальної вартості споживчого кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки (з урахуванням вартості всіх супутніх послуг)) визначені такі деталі та умови, як складовi загальної вартості кредиту, вартість платежів з повернення кредиту та сплати відсотків(процентів)за його користування, суми комісійної винагороди та iншi платежі за договором, строк повернення кредиту та періодичність сплати його складових. Відповідно До Додатку № 1 загальна вартість кредиту з урахуванням фіксованої процентної ставки 18% річних, реальної річної процентної ставки 197,06, щомісячною комісією за супроводження кредиту становить 5 % від суми наданого кредиту, разовою комісією за надання кредиту в розмірі 202,02 грн, становить 34 379 грн 36 к. Кінцевий строк кредитування 07.11.2020 (а.с. 112).

Наявність підпису відповідача у вказаних вище документах свідчить про його обізнаність з усіма умовами кредитування.

Також, 07.11.2019 ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту (Інформація, яка надається до укладення договору про споживчий кредит), в якому зазначені умови кредитування аналогічні умовам, визначеним у Заяві-Договорі №1033377 вiд 07.11.2019 та Додатку № 1 до неї.

Відповідно до Меморіального ордеру № 4179 від 07.11.2019 та Меморіального ордеру № 4180 від 07.11.2019 на виконання умов кредитного договору № 1033377 від 07.11.2019 Акціонерним товариством "РВС Банк" на рахунок ОСОБА_1 було перераховано кошти у загальному розмірі 20 202 грн 02 к. двома платежами по 20 000 грн. 00 к., та 202,02 грн. 00 к., відповідно (а.с. 75).

30.08.2021 між Акціонерним товариством "РВС Банк" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" укладено Договір про відступлення права вимоги №30/08/2021-1, відповідно до умов якого первісний Кредитор в порядку та на умовах, визначених цим Договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а Новий Кредитор приймає (набуває) права вимоги Первісного Кредитора за Кредитними договорами зазначеними в Додатку №1 до цього Договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є його невід`ємною частиною, які укладені між Акціонерним товариством "РВС Банк" та боржниками. Права вимоги за Кредитним договором вважаються відступленими з моменту підписання Сторонами Акту прийому-передачі прав та документів, що є невід`ємною частиною цього Договору (а.с. 58-74).

На виконання умов Договору про відступлення права вимоги № 30/08/2021-1 від 30.08.2021 сторонами підписано Акт прийому-передачі прав вимоги і документів, відповідно до якого первісний кредитор передає, а новий кредитор приймає право вимоги за кредитними договорами, зазначеними в Додатку 1 до Договору про відступлення права вимоги № 30/08/2021-1 від 30.08.2021, із всіма додатками додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповнень до нього тощо, що є невід`ємною частиною, які укладені між Акціонерним товариством "РВС Банк" та Боржниками. Загальна сума прав вимоги, що переходить до нового кредитора становить 9 968 762, 62 грн (а.с. 68).

З Додатку № 1 Опис документів, що передаються по Договору про відступлення права вимоги № 30/08/2021-1 від 30.08.2021, Реєстру Договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 1033377 від 07.11.2019 у сумі 32 259 грн 69 к., з яких 15 505 грн 05 к. заборгованість по тілу кредиту; 4 633 грн 44 к. заборгованість по процентам; 12 121 грн 20 к. заборгованість по комісії (ас.с. 64-67, 69-74).

Статтями 1077, 1078 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до статті 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно із положеннями частини 1 статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

31 серпня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" на адресу ОСОБА_1 направлено Вимогу про усунення порушення кредитного зобов`язання вих.. № 165/3008-2, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" повідомило ОСОБА_1 про відступлення права вимоги за Кредитним договором № 1033377 від 07.11.2021 укладеним з Акціонерним товариством "РВС Банк" та необхідності погашення наявної заборгованості за вказаним договором, яка станом на 31.08.2021 складає 32 259 грн 69 к. в 3 0 денний термін з дня отримання вимоги (а.с. 95).

Позивачем додано до позовної заяви розрахунок заборгованості по боржнику ОСОБА_1 , за кредитним договором № 1033377 від 07.11.2019, за період з 07.11.2019 по 30.08.2021, відповідно до якого заборгованість станом на 25.07.2024 складає 28 183 грн 51 к., в тому числі: 11 428 грн 87 к. заборгованість за тілом кредиту; 4 633 грн 44 к. заборгованість за процентами; 12 121 грн 20 к. заборгованість за комісією (а.с. 84-93).

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 28 183 грн 51 к., позивачем у відповідності до положень частини 2 статті 625 Цивільного кодексу та п. 7.7.2.17 Публічної пропозиції нараховано 412 грн 33 к 3% річних за користування грошовими коштами в період з 30.08.2021 по 23.02.2022; 1 851 грн 54 к. інфляційних втрат за період з 30.08.2021 по 23.02.2022 (а.с. 94).

Згідно положень частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 Цивільного кодексу України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При цьому, згідно частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (стаття 638 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно статті 1055 Цивільного кодексу України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до частин 1-2 статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

З матеріалів справи вбачається, що Акціонерне товариство "РВС Банк" та ОСОБА_1 уклали між собою кредитний договір, узгодили у ньому усі істотні умови, позичальник підписав кредитний договір, погодившись з його умовами.

Таким чином, ОСОБА_1 набув статусу, прав та обов`язків позичальника у кредитних правовідносинах за Кредитним договором від 07 листопада 2019 року №1033377.

Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.

Водночас, частина 2 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" (в редакції на час укладення договору) до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця (у тому числі за ведення рахунків), які сплачуються споживачем, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, розраховані на дату укладення договору про споживчий кредит, які є обов`язковими для укладення договору про споживчий кредит, а також за послуги кредитного посередника (за наявності). У разі якщо витрати на додаткові чи супутні послуги кредитодавця, отримання яких є обов`язковим для укладення договору про споживчий кредит, або кредитного посередника (за наявності) не були включені до загальних витрат за споживчим кредитом, платежі за ці послуги не підлягають сплаті споживачем.

Платежі за додаткові та супутні послуги третіх осіб, пов`язані з договором про споживчий кредит, не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом. Якщо укладення договору про надання додаткових чи супутніх послуг третіми особами є обов`язковим для отримання кредиту або для отримання кредиту на умовах, що пропонуються кредитодавцем, споживач має бути прямо проінформований про це у письмовій формі.

Відповідно до вимог статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до положень статей. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку.

Також, відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно частини 1 статті 1077, частини 1 статті 1078, частини 1 статті 1082 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (стаття 514, частина 1 статті 1084 Цивільного кодексу України).

З матеріалів справи вбачається, що кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання шляхом перерахування кредиту у розмірі 20 000 грн. 00 к., на банківський рахунок позичальника, а також перерахування комісії за надання кредиту у розмірі 202 грн. 02 к, що підтверджується копіями меморіальних ордерів від 07 листопада 2019 року №№4179, 4180 (а.с. 75).

Зі свого боку ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, зокрема, згідно наданих позивачем виписки з рахунку позичальниці та розрахунку заборгованості, станом на 25 липня 2024 року заборгованість за кредитним договором становить 28 183 грн 51 к., в тому числі: 11 428 грн 87 к. заборгованість за тілом кредиту; 4 633 грн 44 к. заборгованість за процентами; 12 121 грн 20 к. заборгованість за комісією.

Однак, суд не в повній мірі погоджується з таким розрахунком виходячи з наступного.

Зокрема, з розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування процентів за користування кредитом здійснено за період з 07 листопада 2019 року до 30 серпня 2021 року, тобто за період, що суперечить умовам кредитного договору, згідно якого встановлено 12-місячний строк кредитування, а також графіку платежів, згідно якого остаточним терміном виконання кредитних зобов`язань визначено 07 листопада 2020 року.

Доказів узгодження сторонами продовження строку дії кредитного договору, зокрема, шляхом укладення додаткових договорів, матеріали справи не містять.

Також не містить умов щодо автоматичного продовження строку кредитування за споживчим кредитом й Публічна пропозиція АТ "РВС Банк" на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджена Рішенням Правління АТ "РВС Банк" від 29.10.2019 №29102019/1 (п. 7.2, п. 16.2) (а.с. 12-52).

В той же час, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Водночас, у постанові від 23 травня 2018 року у справі №910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту, визначені у договорі. Такі проценти розуміються, як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований положеннями частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України.

В той же час, проценти за неправомірне користування чужими коштами проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України.

Тому, до нарахування підлягали договірні проценти за період з 07 листопада 2019 року до 07 листопада 2020 року, що згідно Додатку № 1 до ЗаявиДоговору № 1033377 від 07.11.2019 становить 2 056 грн 14 к. Крім того, з розрахунку заборгованості по відсоткам наданого позивачем вбачається, що ОСОБА_1 здійснювалося часткове погашення заборгованості за відсотками, а саме останнім було сплачено в рахунок погашення процентів загальну суму 1 014 грн 30 к.

Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення заборгованості за відсотками за Договором № 1033377 вiд 07.11.2019 у розмірі 1 041 грн 84 к. (2056,14 грн. - 1014,30 грн. = 1041,84 грн), враховуючи часткову сплату позичальником процентів та правову позицію висловлену у постановах Верховного Суду зазначених вище. В іншій частині позовні вимоги щодо заборгованості за відсотками за наведеним Кредитним договором є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Що стосується нарахованої комісії за супроводження кредиту, то суд виходить з наступного.

Споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 11 частини 1 статті 1 Закону України "Про споживче кредитування").

Тобто, споживчим є будь-який кредит, наданий споживачу для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Частина 2 статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" (в редакції на час укладення договору) передбачено можливість встановлення кредитодавцем у межах споживчого кредитування додаткових витрат за супутні та додаткові послуги.

Водночас, згідно частини 1 статті 11 Закону України "Про споживче кредитування" (в редакції на час укладення договору) після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними (частина 5 статті 12 Закону України "Про споживче кредитування").

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що "у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України "Про споживче кредитування". Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Схожі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 755/11636/21, від 08 лютого 2023 року у справі № 168/349/20 та інших.

Наведені висновки в подальшому також підтримані й у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21, згідно якої якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування".

Вказані висновки не суперечать іншим постановам Верховного Суду, зокрема постанові, на яку посилається представник позивача у відповіді на відзив.

Суд встановив, що кредитний договір не містить конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з супроводженням кредиту, що надаються відповідачці, та за які банком встановлена щомісячна комісія. Також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору.

Не містить такого переліку щодо споживчого кредиту й Публічна пропозиція АТ "РВС Банк" на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджена Рішенням Правління АТ "РВС Банк" від 29.10 2019 року №29102019/1.

Тому положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за супроводження кредиту (комісію) є нікчемними.

Таким чином, нарахування комісії за супроводження кредиту є безпідставним, а тому вказана комісія не підлягає стягненню, а зараховані на виконання позичальником умов кредитного договору на оплату комісії кошти у розмірі 3 030 грн 30 к. грн підлягають до зарахування на оплату заборгованості за тілом кредиту.

Тому заборгованість за кредитним договором складається лише із заборгованості за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 8 398 грн 57 к. (11 428 грн 87 к. (нарахована позивачем заборгованість за кредитом) 3 030 грн 30 к (внесені позичальником кошти, безпідставно зараховані на оплату комісії за обслуговування кредиту).

Що стосується вимог позивача про застосування наслідків прострочення позичальницею виконання грошового зобов`язання, то в цій частині суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, до стягнення підлягають:

- 3 % річних у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання за період з 30 серпня 2021 року до 23 лютого 2022 року на заборгованість в розмірі 9 440 грн 41 к., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 8 398 грн 57 к. та процентів 1 041 грн 84 к. у розмірі 138 грн 11 к (9440,41 грн х 3 % річних/100 / 365 (днів у році) х 178 (днів прострочення));

- інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 30 серпня 2021 року до 23 лютого 2022 року на заборгованість в розмірі 9 440 грн 41 к. у розмірі 620 грн 20 к. (9440,41 грн х x 1.06569602 (інфляційне збільшення) - 9 440,41 грн.).

Таким чином вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення інфляційні втрати у розмірі 620 грн 20 к. та 3% річних у розмірі 138 грн 11 к.

Що стосується тверджень відзиву про пропущення позивачем позовної давності, то суд виходить з наступного.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 12 березня 2020 року на всій території України було введено карантин, який діяв до його скасування, тобто до 30 червня 2023 року.

Разом з тим, згідно Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX з 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан, який діє і на час розгляду справи.

Разом з тим, згідно п.п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України: -під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину; -у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Таким чином, позивачем не пропущено позовну давність, а тому твердження відповідача про протилежне є хибними.

За таких обставин, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про часткове задоволення задоволення позовних вимог в частині тіла кредиту та часткового задоволення позовних вимог в частині нарахування відсотків за кредитними угодами.

Отже, загальна заборгованість за Договором № 1033377 від 07.11.2019, з врахування інфляційних втрат та 3% річних становить 10 198 грн 72 к. та підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Паріс".

Відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 33,50 % від розміру задоволених судом позовних вимог, отже, судовий збір становить 811 грн 50 к.

Керуючись статтями 12, 13, 19, 76, 81, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 273, 280-284, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" заборгованість за Кредитним договором № 1033377 від 07.11.2019 у загальному розмірі 10 198 (десять тисяч сто дев`яносто вісім) грн. 72 к., з яких: 8 398 (вісім тисяч триста дев`яносто вісім) грн. 57 к. сума заборгованості за тілом кредиту; 1 041 ( одна тисяча сорок одна) грн 84 к. сума заборгованості за процентами; 138 (сто тридцять вісім) грн. 11 к. 3% річних за користування грошовими коштами в період з 30.08.2021 по 23.02.2022; 620 (шістсот двадцять) грн 20 к. інфляційні втрати за період з 30.08.2021 по 23.02.2022.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс" витрати зі сплати судового збору у розмірі 811 (вісімсот одинадцять) грн 50 к.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Повний текст рішення складено 05.11.2024.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Паріс", юридична адрес: вул. Велика Васильківська, буд. 77 А, м. Київ, 03150, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Головуючий: