ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/2285/22 Номер провадження 22-ц/814/340/24Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2024 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючий суддя: Триголов В.М.

Судді: Дорош А.І., Лобов О.А.

Секретар: Кириченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс» на рішення Київського районного суду міста Полтави від 24 березня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Капітал Фінанс» про визнання незаконним рішення державного реєстратора та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс» про визнання незаконним рішення державного реєстратора та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

В позовній заяві зазначила, що 23 червня 2008 року між нею та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №6/4/2008/840-К/466, згідно якого позивач отримала кредитні кошти у розмірі 93144,61 доларів США з відсотковою ставкою у розмірі 15,39 % річних за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості, дата остаточного повернення кредиту - 10 червня 2026 року. В забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором укладено договір іпотеки № 6/4/2008/980-1/467 від 23.06.2008 року. Предметом іпотеки визначено житловий будинок АДРЕСА_1 .

Правонаступником ВАТ КБ Надра в даних правовідносинах за відповідними договорами про відступлення права вимоги, які не були отримані позивачем, стало Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Капітал Фінанс».

17.12.2021 року здійснено позасудове звернення стягнення на майно згідно ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та зареєстровано право власності на предмет іпотеки за ТОВ «Фінансова Компанія Капітал Фінанс».

Позивач вважає, що реєстрація власності на предмет іпотеки за відповідачем була здійснена з порушеннями, оскільки в договорі іпотеки, який став підставою для реєстрації права власності, відсутнє іпотечне застереження, а окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя не укладався; вимога відповідача щодо усунення порушень не направлялася до позивача; оцінка предмета іпотеки не була погоджена з позивачем; відповідач не може бути кредитором за валютним зобов`язанням, оскільки в останнього відсутня ліцензія на здійснення валютних операцій.

Тому позивач в позовній заяві просила суд визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмили Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 62500785 від 22.12.2021 року, щодо реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Капітал Фінанс" права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 93,8 кв. м., загальною площею 140,6 кв. м. з надвірними спорудами: сарай - літ. Б", льохи - літ "В, "З", душ - літ. "И", вбиральня літ. «Ж», огорожа №1, 3, 4, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач надав відзив на позов, у якому проти позовних вимог заперечив, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Рішенням Київського районного суду міста Полтави від 24 березня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс» про визнання незаконним рішення державного реєстратора та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням його в апеляційному порядку через свого представника ОСОБА_2 оскаржила ОСОБА_1 . Скарга мотивна тим , що апелянт вважає висновки суду необґрунтованим . Вказує, що нею обрано вірний спосіб захисту порушеного права у вигляді подання позовної заяви до місцевого суду про визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора , адже вказаний спосіб захисту поновить право власності позивача на житловий будинок .

ОСОБА_1 просить скасувати рішення Київського районного суду міста Полтави від 24 березня 2023 року . Ухвалити нове , яким :

-Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Мерфянівської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмили Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 62500785 від 22.12.2021 року, щодо реєстрації за Товариством з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія Капітал Фінанс" права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , житловою площею 93,8 кв. м., загальною площею 140,6 кв. м. з надвірними спорудами: сарай - літ. Б", льохи - літ "В, "З", душ - літ. "И", вбиральня літ. «Ж», огорожа №1, 3, 4, за адресою: АДРЕСА_1 .

Також просить вирішити питання щодо розподілу судовх витрат в суді апеляційної інстанції.

Рішення в апеляційному порядку також оскаржило Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Фінанс» . Скаргу мотивовано тим , що рішення є необґрунтованим в його мотивувальній частині , а тому пілягає зміні .

Скаржник просить змінити рішення Київського районного суу міста Харкова від 24 березня 2023 у його мотивувальній частині виключивши із неї висновок суду :

-Що набуття відповідачем предмета іпотеки у власність за вартістю, визначеною на підставі звіту ТОВ « Консалтинг Експерт І» від 16 листопада 2021 року у розмірі 45000 грн., порушує право позивача;

-Що Договір іпотеки №6/4/2008/980-І/467 від 23 червня 2008 року такого іпотечного застереження не має, замість цього передбачає можливість такого способу задоволення вимог іпотеко держателя як домовленість сторін на передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Від ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Фінанс» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , у якому товариство просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 у повному обсязі.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, приходить до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено , що 23 червня 2008 року Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (надалі за текстом Банк) та ОСОБА_1 (надалі за текстом іпотекодавець, позичальник) укладено кредитний договір № 6/4/2008/840-К/466 (надалі в тексті рішення - кредитний договір), за умовами якого банк надає позичальнику в тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (Кредит) в сумі 93144,61 доларів США (т. 1 а.с. 12-14).

Згідно пункту 1.2 кредитного договору цільове використання кредиту: проведення розрахунків по договорам купівлі-продажу №2389 від 23 червня 2008 року, згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно житловий будинок АДРЕСА_1 , витрати позичальника, пов`язані з оформленням кредиту, оплата комісії за розрахунки в рамках комплексу.

Пунктом 1.3 кредитного договору передбачена плата за користування кредитом.

Так, згідно пп. 1.3.1. кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 15,39 % на рік. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості, дата остаточного повернення кредиту - 10 червня 2026 року.

23 червня 2008 року ВАТ КБ «Надра», що діє як іпотекодержатель, та ОСОБА_1 , що діє як іпотекодатель, укладено договір іпотеки № 6/4/2008/980-І/467, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О.С., зареєстрований у реєстрі за № 2392 (Іпотечний договір) (т. 1 а.с. 15-16).

За цим договором іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язання, що витікає із кредитного договору № 6/4/2008/840-К/466 від 23 червня 2008 року, укладеного іпотекодержателем та іпотекодавцем, передає в іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку предмет іпотеки - нерухоме майно: житловий будинок номер50 А , житловою площею 93,8 кв. м., загальною площею 140,6 кв. м., з надвірними спорудами: сарай літ. «Б», льохи літ. «В», «З», душ літ. «И», вбиральня літ. «Ж», огорожа - № 1, 3, 4, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, зобов`язання позивача за кредитним договором № 6/4/2008/840-К/466 від 23 червня 2008 року забезпечено також порукою ОСОБА_3 згідно договору поруки №6/4/2008/840-П/468 від 23 червня 2008 року, укладеного ОСОБА_3 та ВАТ КБ «Надра» (т. 1 а.с. 123).

Крім того, встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2010 року, яке набрало законної сили, у справі №2п-61/10 за позовом ВАТ КБ «Надра» до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості позов ВАТ КБ «Надра» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ВАТ КБ «Надра» суму заборгованості у розмірі 926665,61 грн.

Вказаним рішенням також встановлено, що у зв`язку з невиконанням своїх обов`язків за кредитним договором за відповідачем станом на 12 лютого 2010 року виникла заборгованість за кредитним договором №6/4/2008/840-К/466 (т. 1 а.с. 117, 124)

Як вбачається з листа Холодногірсько-Новобаварського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові від 16 листопада 2022 року №57353, залишок заборгованості., що підлягає стягненню з боржника ОСОБА_4 по ВП №42364104 становить 194856,79 грн. (т. 1 а.с. 245).

Також встановлено, що 27 травня 2021 року ТОВ «Спектрум Ессетс», що діє як первісний кредитор, та ТОВ «Фінансова компанія Капітал Фінанс», що діє як новий кредитор, укладено договір №27/05-21/1ДВ про відступлення прав вимог (т.1 а.с. 122).

Відповідно до вказаного договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, первісний кредитор відступає новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває прав вимоги первісного договору до позичальника, зазначеного в додатку №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржника, спадкоємців боржника або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржника, згідно реєстру у додатку №1 до цього договору. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у сумі та порядку, визначеному цим договором.

Згідно додатку №1 до договору №27/05-21/1ДВ про відступлення прав вимог ТОВ «Фінансова компанія Капітал Фінанс» набуло право вимоги до ОСОБА_4 за кредитним договором №6/4/2008/840-К/466, укладеним 23 червня 2008 року (т. 1 а.с. 122, зворот).

Також 27 травня 2021 року між ТОВ «Спектрум Ессетс», що діє в договорі як первісний іпотекодержатель, та ТОВ «Фінансова компанія «Капітал Фінанс», що діє в договорі як новий іпотекодержатель, укладено договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 6/4/2008/980-І/467, посвідченим 23 червня 2008 року Івановою О.С. , приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, за реєстровим № 2392, відповідно до якого первісний іпотекодержатель передає, а новий іпотекодержатель приймає всі права за договором іпотеки № 6/4/2008/980-І/467, що укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_4 , посвідченим 23 червня 2008 року Івановою О.С., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, за реєстровим № 2392, що укладений в забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором №6/4/2008/840-К/466, від 23 червня 2008 року (з усіма наступними змінами та доповненнями до нього), що укладений між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», та ОСОБА_4 . Права вимоги за договором іпотеки належать первісному іпотекодержателю на підставі договору № GL3N017513 про відступлення прав вимоги, посвідченого 15 травня 2020 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «Спектрум Ессетс», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. 15 травня 2020 року за реєстровим №128 (т. 1 а.с. 77-78).

Вказаний договір про відступлення прав вимоги за договором іпотеки № 6/4/2008/980-І/467, від 23 червня 2008 року посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К.

Також встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, посвідченого 23 червня 2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Івановою О.С., ОСОБА_5 придбала житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (т. 1 а.с. 17).

На підставі вказаного договору купівлі-продажу 25 серпня 2008 року за позивачем було зареєстровано право власності на зазначений житловий будинок, що підтверджується відповідним витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 25 червня 2008 року №19307624, виданим Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (т. 1 а.с. 19).

17 грудня 2021 року державним реєстратором Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмилою Іванівною право власності на житловий будинок, розташований за адресою: . АДРЕСА_1 , зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Капітал Фінанс» (т. 1 а.с. 97).

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №291997880, сформованого 22 грудня 2021 року державним реєстратором Мереф`янської міської ради Харківського району Харківської області Микитенко Людмилою Іванівною, вбачається, що реєстрація права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Капітал Фінанс» здійснена на підставі таких документів:

іпотечне повідомлення - вимога згідно ст.ст. 37,38 ЗУ "Про іпотеку", - серія та номер: 16-07/4-21, виданий 16.07.2021, видавник: ТОВ " Фінансова компанія Капітал Фінанс";

договір про відступлення прав за договором іпотеки, серія та номер: 1037, виданий 27.05.2021, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шершун Н.К.;

вимога, серія та номер: 31/1-05/21, виданий 31.05.2021, видавник: ТОВ " Фінансова компанія Капітал Фінанс":

вимога, серія та номер: 31/2-05/21, виданий 31.05.2021, видавник: ТОВ " Фінансова компанія Капітал Фінанс";

договір іпотеки, 6/4/2008/980-1/467, серія та номер: 2392, виданий 23.06.2008, видавник: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Іванова О.С.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 зазначеного Закону).

Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» норми статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки.

Після внесення Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» змін до статті 36 Закону України «Про іпотеку» її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Скаржник ТОВ «ФК Капітал Фінанс» у своїй апеляційній скарзі посилається на практику Верховго Суду від 10 березня 2021 року справа № 607/ 11746/17 , вказуючи на те, що судом першої інстанції при вирішенні справи не було взято до уваги , те що сумніви щодо дійсності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності , чинності та виконуваності.

Проте, колегія суддів зауважує, що у справі яка переглядається , відсутні вимоги щодо визгняння іпотечного договору в цілому чи його пунктів недійсними, відтак вказаний арумент не заслуговує на увагу.

Районний суд прийшов до обґрунтованого висновку , щодо того, що іпотечний договір не містить такого способу задоволення вимог іпотеко держателя, як передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання.

Оскільки, поняття «звернення стягнення на предмет іпотеки» та «передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки» не є тотожними.

Договір іпотеки на який посилається ТОВ «ФК Капітал Фінанс» , зазначаючи про встановлення такого права іпотекодержателя, як набуття права власності на редмет іпотеки, містить лише перелік альтернативних варіантів звернення стягнення на предмет іпотеки , що визначено п. 5.3 та 5.4, та не закріплює права іпотекодержателя набувати право власності на предмет іпотеки , тож відповідно і не містить застереження згідно до ст.36 ЗУ «Про іпотеку».

Зважаючи на вказані обставини , вірними є й висновки суду про відсутність підстав для реєстрації права власності на спірний будинок за відповідачем, та наявність підстав у державного реєстратора для відмови в державній реєстрації права власності за відповідачем.

У зв`язку із вище зазначеним , колеія судів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ТОВ «ФК Капітал Фінанс», та зміни оскаржуваного рішення у мотивувальній частині.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 , апеляційний суд вважає слідуюче.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина першастатті 16 ЦК України).

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другоїстатті 16 ЦК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (частина перша та другастатті 5 ЦПК України).

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, судам належить зважати й на його ефективність з точки зору статті 13Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У статті 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тим більше, що пріоритет норм міжнародного права за наявності колізій з внутрішнім законодавством надає судам України досить широкі повноваження при обранні джерела права задля вирішення конкретного спору.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» ЄСПЛ зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, держава Україна несе обов`язок перед заінтересованими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і в пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004, в якому зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у пункті 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Такі правові позиції Верховний Суд виклав в постановах від 22 травня 2019 року у справі №310/7353/13-ц та від 17 березня 2020 року у справі 274/4841/17.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18).

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.

Предметом позову ,тобто матеріально-правовою вимогою,стосовно якої ОСОБА_1 просила ухвалити судове рішення,є визнання незаконними рішення державного реєстратора та скасуваня рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду якщо позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, то належним способом захисту може бути позов про витребування нерухомого майна, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав.

Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для відновлення його права (пункт 100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18)).

Задоволення позову про витребування майна є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру прав. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), у пункті 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18).

На значені вище висновки при вирішенні справи вірно посилався суд першої інстанції , вказавши , що вимоги про витребування майна ОСОБА_1 не заявляла , а відповідно до п. 5 частини третьої статті2та статті13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог цьогоКодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Зважаючи на викладене , колегія суддів вважає , що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню .

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право залишити судове рішення без змін, а скаргу - без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції належно оцінив наявні в матеріалах справи докази та ухвалив рішення на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи. Доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення, а тому їх необхідно залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія Капітал Фінанс» залишити без задоволення.

Рішення Київського районного суду міста Полтави від 24 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя: В.М. Триголов

Судді: А.І.Дорош

О.А. Лобов