Справа № 236/4692/21
Провадження № 2/202/1062/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі: головуючого судді Бєльченко Л.А., за участю секретаря судового засідання Ульянченко А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерне товариство «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку, вихідної допомоги у зв`язку зі скороченням штату та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати,-

В С Т А Н О В И В:

25.11.2021 року представник позивача, адвокат Лаврищев В.В., звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з цим позовом.

Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 10.12.2021 року відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Розпорядженням Верховного Суду від 14.03.2022 року за №7/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Запорізької та Харківської областей)» було змінено територіальну підсудність судових справ Краснолиманського міського суду Донецької області Індустріальному районному суду міста Дніпропетровська.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2023 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду цієї справи.

Ухвалою судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09.10.2023 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16.02.2024 року прийнято заяву представника ОСОБА_1 , адвоката Лаврищева В.В.про збільшення розміру позовних вимог.

В обґрунтування позову представник ОСОБА_1 зазначив, що останній працював на посаді помічника машиніста тепловоза цеха «Локомотивного депо Іловайськ» Державного підприємства «Донецька залізниця» з 15.04.2008 р.

01.05.2013 року згідно наказу №57/ос від 26.04.2013 року виробничий персонал локомотивного реорганізованого депо Іловайськ Державного підприємства «Донецька залізниця» перепідпорядкований до оборотного локомотивного депо Іловайськ приєднаного до основного локомотивного демо Ясинувата Західне Державного підприємства «Донецька залізниця».

18.07.2016 року відбулась реорганізація структурного підрозділу ДП «Донецька залізниця» шляхом його злиття і, як наслідок, позивача переведено до Виробничого підрозділу «Ясинуватське локомотивне депо» Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», про що маються відповідні записи у трудовій книжці.

17.03.2017 року начальником Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» Косий Ю.П. видано наказ №236/ДНД від 17.03.2017 року «Про встановлення простою».

Відповідно до п.1 вказаного наказу роботодавцем одноособово прийнято рішення про встановлення початку простою з 20.03.2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції, у тому числі, режим простою встановлено у виробничому підрозділі, де працювала позивач.

Згідно п. 8 вказаного наказу роботодавцем одноособово прийнято рішення про нарахування заробітної плати за час простою не з вини працівників із розрахунку двох третин встановленої тарифної ставки (посадового окладу).

28.04.2017 року першим заступником начальника Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» Носулько О.О. видано наказ №645-113-1 від 28.04.2017 року «Про деякі питання діяльності РФ «Донецька залізниця», яким передбачено скорочення штату та вивільнення працівників відповідно до вимог чинного законодавства.

Положеннями даного наказу передбачено: скорочення штату працівників; процедуру вивільнення працівників проводити відповідно до вимог чинного законодавства; повідомити центр зайнятості про масове вивільнення працівників у зв`язку зі змінами в організації виробництва і праці з 17.07.2017 року відповідно до вимог чинного законодавства.

12.05.2017 року позивачу видано повідомлення про ліквідацію та виведення зі штатного розпису посади (з підписами всіх членів комісії та його особистим ознайомленням).

10.07.2017 року в.о. начальника Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» Полдузьким В.О. видано наказ №5380/ДН-ОС про припинення трудового договору (контракту) щодо позивача з 17.07.2017 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, з яким її було ознайомлено повністю.

Представник позивача зазначає, що відповідно до змісту цього наказу: позивач відмовилася від запропонованих вакансій; позивач отримує компенсацію за невикористані дні відпустки 52 днів; узгодження звільнення позивача з профспілковою організацією; позивач отримує одноразову грошову допомогу в розмірі 1 середньомісячного заробітку.

У подальшому посадовими особами відділу кадрів Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» здійснено відповідні записи до трудової книжки позивача та її видання позивачу.

Станом на час звернення до суду наказ про припинення трудового договору (контракту) щодо позивача ані роботодавцем, ані робітником не оскаржувався, як наслідок є чинним.

У день звільнення відповідач АТ «Українська залізниця» повний розрахунок не провів, як наслідок, він має перед позивачем не погашену заборгованість із заробітної плати та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати.

Так, на день звільнення, відповідач мав перед позивачем наступну заборгованість недоотриманої заробітної плати в розмірі 22652,85 гривень, з яких: 3977,14 гривень за березень 2017 року; 462,24 гривень за квітень 2017 року; 597,06 гривень за травень 2017 року; 462,24 гривень за червень 2017 року; 17154,17 гривень - за липень 2017 року.

Також, у зв`язку з порушенням строків виплати доходів за березень-липень 2017 року відповідач має надати позивачу, з урахуванням збільшених позовних вимог, компенсацію втрати частини грошових доходів в загальному розмірі 18985,04 гривень.

У зв`язку з наведеним, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 22652,85 грн., а також компенсацію за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 18985,04 гривень.

Позивач у судове засідання не з`явився. Від його представника, адвоката Лаврищева В.В., надійшло клопотання про розгляд справи без його та позивача участі. Позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

15.11.2023 року на адресу суду від представника АТ Українська залізниця Чаруковського Р.В. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву, в котрому останній просив відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначив, що з 16.03.2017 року, у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року №62/2017, нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Луганська дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів.

У зв`язку з викладеними обставинами, представник відповідача зазначає, що заборгованість з заробітної плати перед позивачем у відповідача відсутня, так як нарахування заробітної плати не здійснювалося через відсутність первинних документів. Надані позивачем докази виготовлені на непідконтрольній українській владі території в м.Ясинувата. Також зауважує на тому, що 17.03.2017 року адміністративна будівля Донецької дирекції залізничних перевезень (м. Донецьк вул. Артема, 68) була захоплена невідомими особами так званої ДНР (детально про це зазначено у висновку ТПП). Таким чином, відповідач втратив контроль над структурним підрозділом і його діяльністю після захоплення. Зазначені обставини дають підстави для критичного оцінювання наданих позивачем доказів по справі. Тому сума заборгованості з заробітної плати не підтверджена відповідними первинними документами і не нарахована в установленому законом порядку.

Через відсутність визнаної АТ Укрзалізниця заборгованості з невиплаченої заробітної плати, вимогу щодо стягнення компенсації втрати частини доходів представник відповідача вважає безпідставною та необґрунтованою, так як нарахування заробітної плати не здійснювалося через відсутність первинних документів. Додатково зазначає, що згідно з Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року встановлено, що порушення норм трудового законодавства стосовно працівників структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» виникли через форс-мажорні обставини. І на цій підставі АТ Укрзалізниця підлягає звільненню від відповідальності за невиконання обов`язків передбачених законодавством про працю (копія висновку додається). Аналогічну позицію підтримує Верховний суд України в постановах від 23.03.2016 року по справам №6-364цс16; №6-365цс16. Також в постанові Верховного суду від 06.02.2019 року по подібній справі №408/3267/19 зазначено висновок, що факт звільнення позивача не може бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникові за виконану роботу, а не за факт перебування у трудових відносинах.

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що, згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 працював на посаді помічника машиніста тепловоза цеха «Локомотивного депо Іловайськ» Державного підприємства «Донецька залізниця» з 15.04.2008 р.

01.05.2013 року згідно наказу №57/ос від 26.04.2013 року виробничий персонал локомотивного реорганізованого депо Іловайськ Державного підприємства «Донецька залізниця» перепідпорядкований до оборотного локомотивного депо Іловайськ приєднаного до основного локомотивного демо Ясинувата Західне Державного підприємства «Донецька залізниця».

Згідно Закону України від 23.02.2012 року №4442-IV та постанови КМУ №200 від 25.06.2014 року Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (запис в трудовій книжці від 19.07.2016 року).

Наказом ПАТ «Укрзалізниця» від 15.04.2016 року №303 та Наказом №1/ос від 07.07.2016 року «Локомотивне депо Ясинувано-Західне» державного підприємства «Донецька Залізниця» реорганізовано шляхом злиття у виробничий підрозділ «Донецька дирекція залізничих перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» (запис в трудовій книжці від 17.07.2016 року).

Наказом №384-Н регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця» від 15.03.2017 р., наказом від 17.03.2017 р. №236/ДНД структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» встановлено початок простою по причинам, незалежних від робітників з 20.03.2017 року. В наказі встановлено оплату за час простою проводити з розрахунку двох третин тарифної ставки (окладу), встановленої працівникові за час простою згідно графіку роботи.

На підставі наказу в.о. начальника дирекції залізничих перевезень Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» №5380/Дн-ос від 17.07.2017 року про припинення трудового договору, ОСОБА_1 звільнено з посади згідно з п.1 ст.40 КЗпП у зв`язку зі скороченням штату. В наказі про припинення трудового договору зазначено про надання ОСОБА_1 , відповідно до ст. 44 КЗпП України, відповідних пільг і компенсацій, (підстава: наказ регіональної філії «Донецька залізниця» «Про деякі питання регіональної філії «Донецька залізниця» №645-НЗ-1 від 28.04.2017 року), а саме: компенсацію за 52 дні невикористаної відпустки та виплату одноразової грошової допомоги у розмірі одного середньомісячного заробітку.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31 жовтня 2018 року №938 змінено тип ПАТ «Укрзалізниця» з публічного на приватне та перейменовано на АТ «Укрзалізниця».

Відповідно до частини четвертої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про оплату праці», частиною першою статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.

Згідно з частиною першою статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідно до статті 113 КЗпП України (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу). Про початок простою, крім простою структурного підрозділу чи всього підприємства, працівник повинен попередити власника або уповноважений ним орган чи бригадира, майстра, інших посадових осіб. За час простою, коли виникла виробнича ситуація, небезпечна для життя чи здоров`я працівника або для людей, які його оточують, і навколишнього природного середовища не з його вини, за ним зберігається середній заробіток.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

ЄСПЛ неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії статті 1 Першого протоколу, є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені.

Обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить на працедавцеві, а не на працівникові. За цих обставин, втрата підприємством первинних документів не позбавляє його обов`язку здійснювати нарахування та виплату заробітної плати.

Відповідно до висновку Верховного Суду, який викладено у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, провадження № 61- 94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією.

Враховуючи, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», і позивач знаходився з відповідачем у трудових відносинах до 17 липня 2017 року, при звільненні не отримала усіх належних їй платежів, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики ЄСПЛ.

Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених статтею 116 КЗпП України, не передбачено.

Відповідно до частини четвертої статті 97 КЗпП України, статті 22 Закону України «Про оплату праці» власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Враховуючи, що в період простою, встановленого працівникам Виробничих підрозділів Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», позивач на виконання наказу від 17 березня 2017 року №236/ДНД, виходив на своє робоче місце до дня звільнення, на день його звільнення наказ про встановлення простою скасований не був, то відповідач не мав підстав не здійснювати позивачу оплату заробітної плати за час простою.

Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно з частинами другою, третьою статті 8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Відповідно до частин першої, сьомої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Враховуючи, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату (частина перша статті 21 КЗпП України), що обов`язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено на власника або уповноважений ним орган, саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату.

Розрахунки заробітної плати представника позивача, адвоката Лаврищева В.В., щодо компенсації за невикористану відпустку, вихідної допомоги, узгоджуються з наказом Структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», від 17.03.2017 року №236/ДНД, наказом від 15.03.2017 р. №384-н Регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» про встановлення простою з причин, не залежних від робітників, для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції з 00:00 год. 20 березня 2017 року.

Відповідач не надав будь-яких доказів, які спростували б зазначену заборгованість з оплати праці за час простою, не оспорює наявність зазначених наказів, факту перебування з позивачем у трудових відносинах та його звільнення саме 17.07.2017 року.

Згідно зі статтями 115, 116 КЗпП України відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець, але це не звільняє позивача від процесуального обов`язку доведення наявності права на отримання відповідних сум.

Згідно з наданими позивачем на підтвердження невиплаченої заробітної плати розрахунковими листками (табуляграми) за період з березня до липня 2017 року, зазначені суми, які підлягали сплаті позивачу із зазначенням усіх її складових.

Також у наказі відповідача від 17 липня 2017 року №5380/ДН-ос про звільнення позивача у зв`язку зі скороченням штату на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України зазначено, що ОСОБА_1 при звільненні підлягає до виплати одноразова грошова допомога у розмірі одного середньомісячного заробітку та компенсація за 52 дні невикористаної відпуски.

Згідно зі статтями 47, 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить їй від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку.

Згідно з частиною першою статті 83 КЗпП України та частиною першою статті 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.

Відповідно до статей 4, 6 Закону України «Про відпустки» щорічна відпустка складається з основної відпустки, додаткової відпустки за роботу із шкідливими та важкими умовами праці, додаткової відпустки за особливий характер праці, інших додаткових відпусток, передбачених законодавством.

Щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору (частина перша статті 6 Закону України «Про відпустки»).

Таким чином, при звільненні позивача у липні 2017 року їй не була виплачена вихідна грошова допомога та компенсація за 27 днів невикористаної відпустки.

Отже, ОСОБА_1 підтвердив наявність заборгованості відповідача з виплати заробітної плати за період з березня до липня 2017 року у розмірі 22652,85 грн., будь-яких доказів проведення повного розрахунку з працівником в день його звільнення відповідач до суду не надав, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати» від 19.10.2000р. підприємства, установи і організації усіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у т.ч. з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Згідно зі ст.2 цього Закону компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Згідно ст.34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати визначений Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001р. №15921.02.2001 №159 (з урахуванням змін та доповнень за постановами від 09.08.2001 № 958 та від 31.03.2003 № 430) з наступними змінами: відповідно до п.4 Постанови КМУ № 159 від 21.02.2001р. сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків та обов`язкових платежів) прирості індексу споживчих цін ("індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації поділений на 100.

Розмір компенсації позивач розраховує за період з березня по липень 2017 року включно.

Так, компенсація втрати частини грошових доходів за березень 2017 року в сумі 3977,14 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 3567,49 гривень (3977,14 х 0,897 коефіцієнт приросту споживчих цін за період з квітня 2017 року по листопад 2023 року).

Компенсація втрати частини грошових доходів за квітень 2017 року у сумі 462,24 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 406,77 гривень (462,24 х 0,88 коефіцієнт приросту споживчих цін за період з травня 2017 року по листопад 2023 року).

Компенсація втрати частини грошових доходів за травень 2017 року у сумі 597,06 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 511,08 гривень (597,06 х 0,856 коефіцієнт приросту споживчих цін за період з червня 2017 року по листопад 2023 року).

Компенсація втрати частини грошових доходів за червень 2017 року у сумі 462,24 грн. у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 381,81 гривень (462,24 х 0,826 коефіцієнт приросту споживчих цін за період з липня 2017 року по листопад 2023 року).

Так, компенсація втрати частини грошових доходів за липень 2017 року у сумі 17154,17 гривень у зв`язку з порушенням термінів їх виплати з урахуванням споживчих індексів споживчих цін складає 14117,88 гривень (17154,17 х 0,823 коефіцієнт приросту споживчих цін за період з серпня 2017 року по листопад 2023 року)

Разом сума компенсації втрати частини доходів складає 3567,49 гривень + 406,77 гривень + 511,08 гривень + 381,81 гривень +14117,88 гривень = 18985,04 гривень.

Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Оскільки на теперішній час заборгованість із заробітної плати позивачу не виплачена і затримка виплати заробітної плати складає більше, ніж на один місяць, суд вважає вимоги позивача про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати обґрунтованими. Суд, вирішуючи питання про розмір суми, яка підлягає стягненню з відповідача, вважає за можливе прийняти наданий позивачем розрахунок, який за період з березня 2017 року по листопад 2023 року, складає 18985,04 грн.

З огляду на вказане, позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерне товариство «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку, вихідної допомоги у зв`язку зі скороченням штату та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати, є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо стягнення судових витрат необхідно зазначити наступне.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено повністю, проте позивачем при зверненні до суду з позовною заявсою не було сплачено судовий збір за вимогу майнового характеру щодо стягнення компенсації за порушення строків виплати заробітної плати у розмірі 18985,04 грн., з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Керуючись ст. ст.4,5,12,81,141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укрзалізниця в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» Акціонерне товариство «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсацію за невикористану відпустку, вихідної допомоги у зв`язку зі скороченням штату та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням термінів її виплати задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця», код ЄДРПОУ 40075815 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , заборгованість в сумі 41637 (сорок одна тисяча шістсот тридцять сім) грн. 89 коп. , що складається з:

- заборгованості по заробітній платі за період з березня до липня 2017 року у розмірі 22652,85 гривень, з яких: за березень 2017 року 3977,14 гривень; за квітень 2017 року 462,24 гривень; за травень 2017 року 597,06 гривень; за липень 2017 року (включаючи грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку та грошову допомогу) 17154,17 гривень;

- компенсації за порушення строків виплати заробітної плати в сумі 18985,04 гривень з утриманням з цієї суми Акціонерним товариством «Українська залізниця» (код ЄДРПОУ 40075815) податків та інші обов`язкові платежів.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.А. Бєльченко