Провадження № 2/761/7091/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 вересня 2024 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мальцева Д.О.,

за участю секретаря Панчоха Д.А.,

представник відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Представник Акціонерного товариства «Сенс Банк» (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом, згідно якого просить суд: стягнути зі ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, буд. 100) заборгованість за кредитним договором 500727945, у розмірі 503492,23 грн. та витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 28.10.2022 року ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) уклав з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту №500727945.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача винесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

Відповідно до умов кредитного договору Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплучувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

Умовами кредитного договору передбачено, що у випадку невиконання позичальником умов договору останній зобов`язувався достроково виконати боргові зобов`язання перед Банком протягом 30 календарних днів з отримання від банку інформації.

Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання позичальнику кредиту.

Проте, позичальник свої зобов`язання за кредтним договором належним чином не виконав внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, що становить 503492, 23 грн.

За вказаних обставин, а також у зв`язку з виникненням у відповідача значної заборгованості за договором, яку він в добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просить задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у своєму відзиві заперечував проти позовних вимог у повному обсязі, просив відмовити в їх задоволенні з підстав недоведеності та необґрунтованості. Зазначивши, що оскільки паспорт споживчого кредиту, оферта на укладення угоди про надання споивчого кредиту №500727945, акцепт пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту від 28.10.2022 року власноручного підпису ОСОБА_2 не містить, тому з боку позивача відсутні обгрунтовані підстави для нарахування заборгованості по відсотках у розмірі 56926, 06 грн. Крім того, на думку відповідача позовні вимоги позивача не обґрунтовані, а тому задоволенню не підлягають.

15.05.2024 року від представника відповідача надійшов відзив, у якому вона просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки власноручного підпису ОСОБА_2 паспорт споживчого кредиту, оферта на укладення угоди про надання споивчого кредиту №500727945, акцепт пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту від 28.10.2022 року він не підписував, тим самим умови кредитування не можна вважати погодженими, при цьому позивачем не надано належних доказів на підтвердження видачі йому кредиту, тому і розмір заборгованості не можна вважати вірни. Таким чином позовні вимоги позивача не обґрунтовані.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2024 року матеріали позову передані на розгляд судді Мальцева Д.О.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 02.05.2024 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

15.05.2024 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 05.06.2024 року було закрито підготовче провадження у справі, призначено до розгляду по суті.

10.07.2024 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Нечитайленко Наталії Олегівни надійшло клопотання про передачу справи за підсудністю до Дзерджинського міського суду Донецької області. Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_2 , що не відноситься до території Шевченківського районного суду м. Києва. За таких обставин, вищевказана цивільна справа належить для розгляду по суті в Дзреджинському міському суді Донецької області, так як, відповідач не зареєстрований в Шевченківському районному суді м.Києва.

12.08.2024 року ухвалою Шевченківського районного суду клопотання представника відповідача про зміну підсудності цивільної справи за позовом АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату місце та час судового розгляду були повідомлені належним чином, на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні.

28.10.2022 між ОСОБА_2 та АТ «Альфа Банк» була підписана оферта на укладення угоди про надання кредиту № 500727945, анкета-заява про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк», паспорт споживчого кредиту та графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого ОСОБА_2 отримав кредит готівкою у сумі 447919,70 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом 17% річних.

Відповідно до оферти ОСОБА_2 запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти з ним угоду про надання споживчого кредиту, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк».

Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 447919,70 грн., процентна ставка 17 % річних-, тип ставки - фіксована. Процентна ставка може бути змінена шляхом укладання відповідної додаткової угоди, строк кредиту 66 місяців.

Всі відносини, що не врегульовані угодою, ОСОБА_2 запропонував врегулювати договором, який визначає всі інші істотні умови надання та користування кредитом, є невід`ємною частиною угоди та діюча редакція якого розміщена на сайті Банку www.alfabank.ua.

Також з наданого позивачем паспорта споживчого кредиту вбачається, що сторонами за вказаним кредитним договором узгоджено суму кредиту - 447919 грн., процентну ставку 17 %, а також 400 грн. за кожне прострочення платежу, яке триває 5 і більше днів.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Запис про зміну найменування позивача винесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30 листопада 2022 року.

Так, відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У ч.2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Сенс Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно із ч.ч. 1,2 ст. 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Отже, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Банком на підтвердження наявності невиконаних кредитних зобов`язань надано виписку по рахунку та розрахунок заборгованості.

Суд враховує, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Крім того, відповідно до п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правовоговисновку дійшов Верховний Суд у постанові від16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписці по особовим рахункам ОСОБА_2 за період з 28.10.2022 року по 28.06.2023 року відповідач користувався отриманими кредитними коштами.

Під час розгляду справи наявність та розмір заборгованості за тілом кредиту, відповідність розрахунку не були спростовані відповідачем належними доказами.

Ураховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Сенс Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за кредитним договором № 500727945 від 28.10.2022 року у розмірі 446 566,14 грн. (заборгованість за тілом кредиту) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім стягнення заборгованості за тілом кредиту, представником позивача заявлено вимогу про стягнення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитними коштами.

З долученого до справи розрахунку вбачається, що заборгованість складається із: заборгованість за тілом кредиту - 446 566, 14 заборгованість по відсотках - 56 926, 09 грн.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи позивачем долучено до матеріалів справи паспорт споживчого кредиту, в якому чітко зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, відсоткова ставка та багато іншого.

Проте, вказаний паспорт споживчого кредиту не є частиною кредитного договору, а виступає способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця.

У розділі 7 Паспорта споживчого кредиту зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема наданої інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.

Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача.

Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20.

Крім того, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20, суд відступив від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2020 року у справі N 284/157/20-ц (провадження N 61-13569св20), від 18 листопада 2020 року у справі N 313/346/20 (провадження N 61-14573св20) та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі N 467/555/19 (провадження N 61-17707св19), про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.

Ураховуючи викладене відсутні правові підстави для стягнення з відповідача на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 4465,00 грн. пропорційно до суми задоволених позовних вимог 73,91%.

На підставі викладеного та керуючись ст. 525, 526, 530, 611, 624, 625, 629, 634, 1054 ЦК України, ст.12, 13, 76-81, 89, 95, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500727945 від 28.10.2022 року, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , і.п.н. НОМЕР_1 ) на користь АТ «Сенс Банк» (м.Київ, вул.Велика Васильківська,100, ) заборгованість за кредитним договором № 500727945 від 28.10.2022 року, а саме: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 446566 (чотириста сорок шість тисяч п`ятсот шістдесят шість) грн. 14 коп. та судові витрати у розмірі 4465,00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя