Справа № 450/4511/13-ц Головуючий у 1 інстанції: Мусієвський В.Є.
Провадження № 22-ц/811/961/24 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
Провадження №22-ц/811/1851/24
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

секретаря: Цьони С.Ю.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 березня 2024 року та за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на додаткову ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 червня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

у лютому 2024 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про залучення правонаступника, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

В обгрунтування заяви покликається на те, що заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року у справі № 450/4511/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 264000 грн. заборгованості за договором позики та 2640 грн. судового збору. На виконання вищезазначеного рішення суду видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання до Пустомитівського районного відділу державної виконавчої служби Львівського обласного управління юстиції, однак постановою державного виконавця від 26 грудня 2014 року виконавчий документ повернуто стягувачу. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 червня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_5 про видачу дубліката виконавчого листа, однак йому невідомо чи був виданий дублікат виконавчого листа. Стверджує, що він є правонаступником ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а у разі вибуття однієї із сторін, суд замінює таку сторону її правонаступником, що надасть йому право в подальшому набути статус стягувача та отримати дублікат виконавчого листа для подальшого звернення до органів державної виконавчої служби з метою примусового виконання рішення суду. Зазначає, що у разі втрати виконавчого документа суд, який розглянув справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, а у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Вважає, що пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання з поважних причин, оскільки не знав про існування цивільної справи, учасником якої був його батьком, та виконавчого провадження, відкритого на виконання судового рішення.

З наведених підстав просить:

-залучити його як правонаступника позивача у справі № 450/4511/13-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, а також правонаступника стягувача у виконавчому провадженні;

-видати дублікат виконавчого листа на примусове виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року у справі № 450/4511/13-ц, провадження 2/450/481/14 у зв`язку з його втратою;

-поновити строк пред`явлення виконавчого документа для виконання, оскільки такий строк був пропущений з поважних причин.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 березня 2024 року заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_1 , про залучення правонаступника, видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання задоволено частково.

Замінено стягувача ОСОБА_5 його правонаступником ОСОБА_3 по цивільній справі № 450/4511/13-ц, провадження 2/340/481/14 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Додатковою ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 червня 2024 року у задоволенні вимог заяви ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання відмовлено.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 березня 2024 року в частині невирішення вимоги щодо видачі дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання оскаржив ОСОБА_6 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду в цій частині є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду. Зазначає, що доводи боржника про те, що за життя його батько пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, а причини пропуску є неповажними, не підтверджуються належними та допустимими доказами. Крім того, на даний час неможливо встановити причини пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання його батьком, ОСОБА_5 . Вказує, що йому не було відомо про наявність цивільної справи № 450/4511/13-ц, видачу за результатами її розгляду виконавчого листа та в подальшому видачу дубліката виконавчого листа, відтак він з поважних причин пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання. Вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що він набуде право на звернення з вимогами про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення його до виконання лише після набуття статусу правонаступника ОСОБА_5 , є помилковими, а не прийняття судом рішення щодо видачі дубліката виконавчого листа і поновлення строку пред`явлення його до виконання є порушенням норм матеріального та процесуального права. З наведених підстав просить ухвалу суду в частині невирішення заяви ОСОБА_3 щодо видачі йому дубліката виконавчого листа на примусове виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа для виконання скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 березня 2024 року оскаржила представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що замінюючи стягувача його правонаступником, суд першої інстанції порушив принцип правової визначеності, не врахувавши час, який минув з моменту ухвалення рішення суду та можливість у визначені законом строки реалізувати право на виконання рішення суду, наявність або відсутність виконавчого провадження, розумність строків. Зазначає, що заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, якщо цей строк не був поновлений судом. Вважає, що заміна сторони справи на підставі матеріального правонаступництва з метою реалізації правонаступником судового рішення у виконавчому провадженні без розгляду підстав поновлення такого виконавчого провадження, якщо воно вважається закінченим відповідно до умов законодавства, позбавлене процесуальної мети. Вважає, що заявником не зазначено поважних причин пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а у випадку якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви. З наведених підстав просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Додаткову ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 червня 2024 року оскаржив представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 , в апеляційній скарзі покликається на те, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановлена з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що відповідач не виконав рішення суду та як боржник не виконав своє зобов`язання за договором позики, тому таке зобов`язання є неприпиненим, а ОСОБА_3 є правонаступником позивача в цивільній справі та стягувача у виконавчому провадженні, відтак має право на отримання дубліката втраченого виконавчого листа і поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Зазначає, що передбачені законом підстави для закриття виконавчого провадження, відкритого на примусове виконання судового рішення, ухваленого на користь ОСОБА_5 відсутні, однак для вирішення питання про відновлення виконавчого провадження необхідно, щоб ОСОБА_3 набув статус стягувача. Зазначає, що особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, тому до відкриття виконавчого провадження ця особа є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні. Вважає, що ОСОБА_3 не пропустив передбачений законом строк на звернення до суду із заявою про залучення його як правонаступника позивача, видачу дубліката виконавчого листа на примусове виконання судового рішення, а також про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа для виконання, а позивач пропустив строк пред`явлення виконавчого листа до виконання у зв`язку з хворобою, що є поважною причиною. Вказує, що відмова у видачі дубліката виконавчого документа та поновлення строку пред`явлення його до виконання унеможливлюють досягнення процесуальної мети заміни учасника будь-якого учасника справи. З наведених підстав просить додаткову ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 , на підтримання доводів поданої ним апеляційної скарги та доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 та заперечення щодо доводів апеляційної скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів поданої нею апеляційної скарги та заперечення щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення, апеляційна скарга представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а апеляційна скарга представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Постановляючи ухвалу про заміну стягувача ОСОБА_5 його правонаступником ОСОБА_3 по цивільній справі №450/4511/13-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду, яке вступило в законну силу, повинно бути виконане за будь - яких обставин, оскільки належне виконання рішення суду є складовою права особи на справедливий судовий розгляд, а оскільки виконавче провадження з виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року не є закінченим, виконавчий документ повернуто стягувачу, рішення суду, яке є обов`язкове до виконання, боржником не виконане, то у правонаступника стягувача, ОСОБА_5 , що помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , яким є його син, ОСОБА_3 , є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання, в тому числі і щодо відновлення виконавчого провадження. Вимоги заяви щодо видачі дубліката виконавчого листа на примусове виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа для виконання суд вважав передчасними і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки право на звернення з такими заявник ОСОБА_3 набуде отримавши статус правонаступника ОСОБА_5 у цивільній справі № 450/4511/13-ц, провадження 2/340/481/14.

Постановляючи додаткову ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що в мотивувальній частині ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 березня 2024 року зазначено про вирішення вимог заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, а саме те, що такі є передчасними і не підлягають задоволенню, оскільки право на звернення з такими заявник ОСОБА_3 набуде, отримавши статус правонаступника ОСОБА_5 у цивільній справі № 450/4511/13-ц, провадження 2/340/481/14, однак в резолютивній частині ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 березня 2024 року не вказано про вирішення цих вимог, то з врахуванням положень п. 1 ч. 5 ст. 265 ЦПК, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового судового рішення про відмову в задоволенні вимог заяви ОСОБА_3 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що заочним рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість у розмірі 264000 грн. та судовий збір у розмірі 2640 грн., рішення суду набрало законної сили 14.04.2014 року.

Виконавчий лист на виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.02.2014 року виданий судом 16 квітня 2014 року, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання у виконавчому листі зазначений до 14.04.2014 року.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 червня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_5 та ухвалено видати дублікат виконавчого листа, матеріали справи не містять інформації про отримання ОСОБА_5 дублікату виконавчого листа.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 15 лютого 2021 року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 09 жовтня 1997 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому, стверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином ОСОБА_5

15 вересня 2021 року державним нотаріусом Шостої Львівської державної нотаріальної контори Кропельницькою Н.І. ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті батька, ОСОБА_5 .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що ОСОБА_3 , як спадкоємець за законом, є правонаступником померлого ОСОБА_5 .

Частина 1 та 2 ст. 55 ЦК України передбачають, що у разі смерті фізичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, які він замінив.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї зі сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника, усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. (ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження»).

Стаття 12 Закону України «Про виконавче провадження» визначає строки пред`явлення виконавчих документів до виконання, переривання строку давності пред`явлення виконавчого документа до виконання, поновлення пропущеного строку.

Частина 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачає, що стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено. Заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа, виданого судом, подається до суду, який розглядав справу, як суд першої інстанції.

Відповідно до п. 17.4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення (п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження»).

Особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документу, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. До відкриття виконавчого провадження ця особа є стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення, а тому заміна стягувача саме як сторони виконавчого провадження неможлива, якщо заява правонаступника про це подана після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, але якщо цей строк не був поновлений судом.

На стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 334 цього Кодексу (статтею 442 ЦПК України ) з урахуванням підстав, визначених статтею 52 ГПК України (статтею 55 ЦПК України). У цьому випадку приписи статті 334 ГПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва на стадії виконання судового рішення, застосовуються разом з положеннями статті 52 цього Кодексу (статті 55 ЦПК України) (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 3 листопада 2020 року у справі № 916/617/17).

Після закінчення виконавчого провадження не виключається можливість подальшого руху справи як в межах перегляду рішення суду (апеляційний, касаційний перегляд, перегляд за нововиявленими або виключними обставинами), так і в межах виконання рішення суду (поворот виконання, оскарження постанови про закінчення виконавчого провадження), а також у зв`язку із судовим контролем за виконанням рішення суду. Тож навіть після закінчення виконавчого провадження в учасника справи може виникати ряд процесуальних питань, пов`язаних із захистом його прав та охоронюваних інтересів. Закінчення виконавчого провадження, у тому числі й у випадку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, не виключає подальшого існування процесуальних правомочностей учасника справи в межах судового провадження, тож не має наслідком заборону здійснення процесуального правонаступництва щодо них. Питання процесуального правонаступництва у всіх випадках вирішується судом, який при його вирішенні повинен дослідити по суті обставини та підстави правонаступництва (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 лютого 2021 року у справі № 911/3411/14).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197цс21 дійшла висновку про те, що «враховуючи завдання виконавчого провадження, як складової судового провадження, процесуальною метою заміни як сторони відкритого виконавчого провадження, так і сторони справи (стягувача у виконавчому документі) в цьому контексті є отримання виконання судового рішення в межах виконавчого провадження. За відсутності підстав відновлення виконавчого провадження, яке було закінчене, досягнення цієї процесуальної мети неможливе. Тому разом із заявою щодо правонаступництва, якщо виконавче провадження закінчене, заявник має здійснювати процесуальні дії (наприклад, оскаржити постанову про закінчення виконавчого провадження), спрямовані на відновлення виконавчого провадження, а суд має оцінювати ці питання в комплексі. За відсутності підстав для відновлення закінченого виконавчого провадження відсутні підстави для процесуального правонаступництва. Якщо ж виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за у мови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва».

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №2-7763/10, провадження №14-197 цс 21 зазначила, що «стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу має встановлені строкові межі. Зокрема, така стадія починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки, якщо цей строк пропущено, виконавчий документ повертається стягувану органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання (п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», п.1 ч.2 ст. 26 Закону №606-Х1У), Тобто, за межами цього строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження як завершальної стадії судового процесу спливає одночасно із строком пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Інше тлумачення закону (зокрема, про можливість здійснювати заміну сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того, чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання наказу) означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість штучно збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнути законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого часу. Таке тлумачення може порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права».

Заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, зокрема після закінчення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, порушує принцип юридичної визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права.

Судом першої інстанції встановлено, що виконавчий лист на виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року було видано 16 квітня 2014 року.

Судом також встановлено, що виконавчий лист пред`являвся до примусового виконання.

Так, з відповіді Пустомитівського відділу ДВС у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 767 від 15 січня 2024 року вбачається, що 23 липня 2014 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, 23 липня 2014 року винесено постанову про арешт майна боржника, 26 грудня 2014 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору, 26 грудня 2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Зазначено, що більш детальна інформація відсутня, оскільки матеріали виконавчого провадження знищено за закінченням терміну зберігання.

Вищезгаданим листом підтверджується та обставина, що Пустомитівський ВДВС у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) саме 26 грудня 2014 року, а не 26 грудня 2023 року, як про це зазначив суд першої інстанції в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали, виніс постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Оскільки відповідно до чинного на момент пред`явлення виконавчого листа до виконання Закону України «Про виконавче провадження» строк пред`явлення виконавчого документу до виконання становив один рік, а виконавчий лист, виданий на виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року повернуто стягувачу ОСОБА_5 26 грудня 2014 року, то строк пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання закінчився 26 грудня 2015 року.

Матеріали справи не містять інформації щодо повторного пред`явлення стягувачем ОСОБА_5 до примусового виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року в межах строку, визначеного законом для пред`явлення виконавчого документу до виконання.

А відтак, ОСОБА_5 втратив право на пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року

Заявник ОСОБА_3 , всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, не довів належними та допустимими доказами, повторного пред`явлення стягувачем ОСОБА_5 в межах визначеного законодавством строку пред`явлення виконавчих документів до виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року, звернення ОСОБА_5 до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що стягувач ОСОБА_5 за життя, після повернення йому 26 грудня 2014 року виконавчого листа, повторно не пред`являв його до виконання.

Судом встановлено, що ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 червня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_5 та ухвалено видати дублікат виконавчого листа, однак, як встановив суд першої інстанції, дублікат виконавчого листа ОСОБА_5 не отримував.

Колегія суддів враховує те, що стягувач ОСОБА_5 за життя не оскаржував постанову державного виконавця про повернення виконавчого листа стягувачу та відновлення (продовження) виконавчого провадження, не вчиняв дій для повторного пред`явлення виконавчого листа до виконання, не звертався до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, не отримував дублікат виконавчого листа та не пред`являв його до виконання.

Аналіз зазначених обставин свідчить про те, що первісний стягувач ОСОБА_5 не проявляв інтересу до виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року, у визначені законом строки не вчиняв процесуальних дій для примусового виконання виконавчого листа.

Якщо виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий без виконання стягувачу, визначеному у цьому документі, у його правонаступника є потенційна можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання. Але таке право залежить не тільки від реалізації процесуального правонаступництва, але й дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання, передбачених Законом про виконавче провадження. А якщо ці строки пропущені, то разом з питанням правонаступництва має вирішуватись питання поновлення цих строків, оскільки за відсутності підстав поновлення відсутня дійсна процесуальна мета такого правонаступництва. Отже, не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 8 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10).

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 та замінюючи стягувача ОСОБА_5 його правонаступником ОСОБА_3 по цивільній справі № 450/4511/13-ц, провадження 2/340/481/14 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції, окрім інших підстав для поновлення строку, покликався в оскаржуваній ухвалі на те, що виконавчий документ повернуто стягувачу постановою Пустомитівського ВДВС у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 26 грудня 2023 року.

Однак як вбачається з листа Пустомитівського відділу ДВС у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) № 767 від 15 січня 2024 року, він не містить інформації про те, що постанову про повернення виконавчого документу стягувачу ( ОСОБА_5 ) було повернуто 26.12.2023 року, а містить інформацію про те, що постанову про повернення виконавчого документа стягувачу було винесено 26 грудня 2014 року.

А відтак, покликання суду в мотивувальній частині ухвали на те, що постанову про повернення виконавчого документа стягувачу 26 грудня 2023 року є безпідставним, оскільки не підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи частково заяву ОСОБА_3 , суд дійшов висновку, що заявлені вимоги щодо залучення стягувача правонаступником частково знайшли своє підтвердження під час розгляду заяви, а тому стягувача ОСОБА_5 слід замінити його правонаступником, ОСОБА_3 по цивільній справі № 450/4511/13-ц, провадження 2/340/481/14 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Такий висновок суду суперечить положенням частин 1 та 5 статті 442 ЦПК України, яка передбачає заміну сторони правонаступником у виконавчому провадженні, якщо виконавче провадження відкрите, або у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження, та не передбачає «залучення як правонаступника позивача у справі».

Зі змісту заяви ОСОБА_3 вбачається, що однією з вимог його заяви є залучення його як правонаступника позивача у справі № 450/4511/13-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, а також правонаступника стягувача у виконавчому провадженні.

Колегія суддів зазначає, що залучення правонаступника позивача у справі є можливим під час судового розгляду цивільної справи, а що стосується залучення як правонаступника стягувача у виконавчому провадженні, то така заміна (залучення) є можливим лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Оскільки судовий розгляд цивільної справи № 450/4511/13-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики закінчено ухваленням Пустомитівським районним судом Львівської області рішення від 28 лютого 2014 року,а матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження відкритого виконавчого провадження, то вимоги заяви ОСОБА_3 про «залучення його як правонаступника позивача у справі № 450/4511/13-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, а також правонаступника стягувача у виконавчому провадженні», є необґрунтованими.

Відповідно до п. 17.4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Отже, суд може видати дублікат виконавчого документу, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Матеріалами справи безспірно підтверджується і судом апеляційної інстанції встановлено, що строк, встановлений для пред`явлення для виконання виконавчого листа виданого на виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року, закінчився 26 грудня 2015 року, і після цієї дати ОСОБА_5 за час свого життя виконавчий лист для примусового виконання не пред`являв.

Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 04 червня 2018 року задоволено заяву ОСОБА_5 та ухвалено видати дублікат виконавчого листа, однак ОСОБА_5 не отримував, дублікат виконавчого листа до виконання ним не пред`являвся.

Відповідно до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлений.

Колегія суддів враховує те, що заявником у поданій ним заяві не зазначено обставин, які безпосередньо унеможливлювали чи ускладнювали можливість вчинення стягувачем ОСОБА_5 процесуальних дій у визначений законом строк; що ці обставини виникли об`єктивно, незалежно від волі стягувача; що ці обставини виникли протягом строку, який пропущено.

На думку колегії суддів поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Обгрунтовуючи вимоги заяви про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року, заявник покликається на те, що «до січня 2024 року не знав про цивільну справу за участю його батька і про існування виконавчого провадження, відкритого на виконання судового рішення, а відтак вважає, що пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання з поважних причин».

Вирішуючи вимоги заяви ОСОБА_3 , колегія суддів враховує те, що рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 заборгованості за договором позики ухвалене Пустомитівським районним судом Львівської області ще 28 лютого 2014 року, і що судом першої інстанції не встановлено, що у стягувача ОСОБА_5 виникли об`єктивні, непереборні, істотні труднощі, що перешкоджали йому пред`явити виконавчий лист до примусового виконання у передбачений законом строк.

Враховуючи те, що рішення Пустомитівського районного суду Львівської області було ухвалене 28 лютого 2014 року, виконавчий лист був виданий 16 квітня 2014 року, колегія суддів вважає, що первісний стягувач за виконавчим листом, ОСОБА_5 , при бажанні, мав достатньо часу та можливостей повторно неодноразово пред`явити виконавчий лист до примусового виконання.

Заявник, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження неможливості пред`явлення первісним стягувачем виконавчого листа до виконання у передбачені законом строки, намагання первісного стягувача після 26.12.2014 року пред`явити виконавчий лист до виконання, звернення первісного стягувача до суду про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, якщо такий було пропущено з поважних причин.

Відтак, первісний стягувач, ОСОБА_5 , у передбачений законом строк не пред`являв виконавчий лист до примусового виконання, а пропустивши цей строк, не вживав заходів, передбачених ЦПК України, для його поновлення.

На думку колегії суддів, зазначена заявником обставина, яка, на його думку, свідчить про поважність пропуску ним строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, а саме те, що про рішення суду правонаступнику ОСОБА_5 ОСОБА_3 стало відомо лише в грудні 2023 року, не є тією обставиною, що свідчить про поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки первісний стягувач після повернення виконавчого листа, який було повернуто 26 грудня 2014 року, протягом такого тривалого часу не вчиняв жодних процесуальних дій для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, штучно збільшивши цей строк на невизначений термін, що безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого часу.

Відтак, колегія суддів вважає, що зазначені заявником обставини, які на його думку свідчать про поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, не можуть бути визнані поважними, оскільки не є непереборними, та такими, що створювали істотні труднощі для пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання у передбачений законом строк.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що за відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого на виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року, відсутні підстави для процесуального правонаступництва, вимоги заяви ОСОБА_3 не підлягають до задоволення.

Керуючись положеннями п. 17.4 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України, відповідно до якого у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, враховуючи те, що строк, встановлений для пред`явлення виконавчого листа до виконання закінчився, а також враховуючи відсутність поважних причин для його поновлення, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні вимог заяви ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа, виданого на виконання рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 28 лютого 2014 року.

Суд першої інстанції фактично саме в мотивувальній частині ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 березня 2024 року зазначив підстави відмови в задоволенні вимог заяви ОСОБА_3 про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, з якими колегія суддів не погодилася та дійшла висновку про скасування оскаржуваної ухвали Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 березня 2024 року, обґрунтувавши в мотивувальній частині цієї постанови підстави для відмови в задоволенні вимог заяви ОСОБА_3 , в тому числі вимог про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання.

З врахуванням вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 березня 2024 року та додаткова ухвала Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 червня 2024 року підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні вимог заяви ОСОБА_3 про залучення його як правонаступника позивача у справі № 450/4511/13-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, а також правонаступника стягувача у виконавчому провадженні, про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 березня 2024 року задовольнити, апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 березня 2024 року та апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на додаткову ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 червня 2024 року задовольнити частково.

Ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 13 березня 2024 року та додаткову ухвалу Пустомитівського районного суду Львівської області від 12 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_3 про залучення його як правонаступника позивача у справі № 450/4511/13-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, а також правонаступника стягувача у виконавчому провадженні, про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку пред`явлення виконавчого документа для виконання відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 01.11.2024 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк