ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року м.Суми

Справа №574/1271/23

Номер провадження 22-ц/816/1183/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання Чуприни В.І. ,

у присутності:

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Спасьоненка Олександра Володимировича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Спасьоненком Олександром Володимировичем

на рішення Буринського районного суду Сумської області від 07 лютого 2024 року у складі судді Гука Т.Р., ухваленого в м. Буринь Сумської області, повний текст якого виготовлено 15 лютого 2024 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: Буринська міська рада Сумської області, про визнання часток у спільній сумісній власності,

в с т а н о в и в :

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Буринь Буринського району Сумської області помер ОСОБА_4 .. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із частки на квартиру АДРЕСА_1 . Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є дружина ОСОБА_5 , яка в установлений законом шестимісячний строк прийняла спадщину шляхом спільного постійного проживання.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Буринь Конотопського району Сумської області померла ОСОБА_5 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла частка квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належала їй особисто та частка квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яку вона прийняла, але юридично не оформила після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 . Спадкоємцем її майна першої черги за законом є син ОСОБА_1

Вказував, що у встановлений законом шестимісячний строк він прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Зазначав, що для оформлення спадщини він звернувся до приватного нотаріуса Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Головенської Л.В., яка повідомила його про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у правовстановлюючому документі на квартиру не зазначені частки кожного із співвласників, в тому числі і померлих, а визначити їх неможливо, оскільки відсутні всі співвласники квартири, питання щодо визначення часток підлягає вирішенню у судовому порядку.

Договір про визначення часток у квартирі, що належить співвласникам на праві спільної сумісної власності не оформлявся. Він звернувся до співвласників квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з метою укладення вищезазначеного договору, але ОСОБА_3 повідомив, що перебуває за кордоном і не має можливості приїхати до нотаріуса для укладення договору.

У зв`язку з відсутністю договору про визначення часток у квартирі між співвласниками та неможливістю посвідчення заяви про виділ часток у квартирі за померлою ОСОБА_5 нотаріус не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину на частку кватири на його ім`я.

Посилаючись на вищевказані обставини, просить визначити, що частки ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , є рівними і становлять по 1/5 кожному.

РішеннямБуринського районного суду Сумської області від 07 лютого 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Спасьоненко О.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, послався у судовому рішенні на постанову Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі №466/1403/20, проте не врахував, що у цій справі інші правовідносини, а саме виділ померлому в натурі частки із майна та визнання права власності, а у справі, яка переглядається, визначення часток.

Наголошує на тому, що у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцеві учасники спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки співвласника у спільному сумісному майні.

Отже, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що у справі виник спір не з приводу виділу частки, а з приводу підтвердження частки через неможливість вирішення цього питання у позасудовому порядку.

Учасниками справи відзиву на апеляційну скаргу, в установлений апеляційним судом строк подано не було.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається та судом першої інстанції встановлено, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 6).

Згідно з розпорядженням органу приватизації №570 від 25 січня 2000 року вирішено задовольнити прохання наймача ОСОБА_5 про передачу квартири, в якій вона мешкає і знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у приватну спільну сумісну власність та членам її сім`ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 16).

31 січня 2000 року Буринською міською радою на підставі розпорядження від 25 січня 2000 року №570 видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_5 та членам її сім`ї ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (а.с. 10).

Згідно з приватизаційним платіжним дорученням №2497 від 01 лютого 2000 року ОСОБА_5 отримала у Буринському відділенню №3050 ощадного банку України житловий чек на суму 2,12 грн, одержувач коштів Буринська міська рада, балансовий рахунок №9554 (а.с. 17).

Згідно з приватизаційним платіжним доручення №2498 від 31 січня 2000 року України житловий чек на суму 2,12 грн, одержувач коштів Буринська міська рада, балансовий рахунок №9554 отримала ОСОБА_2 (а.с. 18).

Згідно з приватизаційним платіжним дорученням №2499 від 31 січня 2000 року ОСОБА_3 отримав у Буринському відділенню №3050 ощадного банку України житловий чек на суму 2,12 грн, одержувач коштів Буринська міська рада, балансовий рахунок №9554 (а.с. 19).

Згідно з приватизаційним платіжним дорученням №2500 від 02 лютого 2000 року ОСОБА_4 отримав у Буринському відділенню №3050 ощадного банку України житловий чек на суму 2,12 грн, одержувач коштів Буринська міська рада, балансовий рахунок №9554 (а.с. 20).

Згідно з приватизаційним платіжним дорученням №2501 від 31 січня 2000 року ОСОБА_1 отримав у Буринському відділенню №3050 ощадного банку України житловий чек на суму 2,12 грн, одержувач коштів Буринська міська рада, балансовий рахунок №9554 (а.с. 21).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер (а.с. 8).

Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому частку у квартирі АДРЕСА_1 .

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є ОСОБА_5 , яка в установлений законом шестимісячний строк прийняла спадщину, оскільки постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини (а.с. 13-15).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, до складу якої ввійшли усі права та обов`язки, що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а також на належну їй частку у квартирі АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Буринської міської ради Сумської області №366 від 02 червня 2023 року, станом на 23 вересня 2022 року за адресою: АДРЕСА_2 , була зареєстрована 1 (одна) особа: громадянка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 12).

Із спадкової справи №201/2022 вбачається, що 29 листопада 2022 року приватним нотаріусом Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Головенською Л.В. зареєстрована спадкова справа 69973393. Спадкоємцем майна після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 є її син ОСОБА_1 , який подав заяву про прийняття спадщини (а.с. 50-60).

Листом від 12 листопада 2023 року № 233/01-16 приватний нотаріус Конотопського районного нотаріального округу Сумської області Головенська Л.В. повідомила ОСОБА_1 про те, що при видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом за письмовою заявою всіх співвласників, визначається частка в нерухомому майні, яка належала спадкодавцю. Оскільки із співвласників квартири АДРЕСА_1 , померли ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , то визначити за ними частку за заявою всіх співвласників не має можливості, тому для визначення часток померлих необхідно звернутися з позовом до суду (а.с. 26).

Ухвалюючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що визначення часток співвласників у праві спільної власності на майно за померлими особами не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки в такому разі судом буде вирішено питання про права осіб, які не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право.

Відповідно до частини першої статті 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи.

Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті (частина четверта статті 25 ЦК України).

Верховний суд у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 466/1403/20 зазначив, що визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судому постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц (провадження № 61-15147св18); від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц (провадження № 61-28423св18); від 22 квітня 2020 року у справі № 601/2592/18 (провадження № 61-17859св19); від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18 (провадження № 61-11210св19); від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц (провадження № 61-43734св18), від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18 (провадження № 61-9410св19), від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19 (провадження № 61-16257св20),що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах.

За встановлених обставин справи та вимог закону, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про неможливість визначення часток у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 , оскільки цивільна правоздатність та дієздатність ОСОБА_6 та ОСОБА_5 припинилася у момент їх смерті.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 щодо визначення за ним та за відповідачами частки у спільній сумісній власності , оскільки ним не доведено порушення його права, так як для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкоємця, а для визначення часток у нерухомому майні усі співвласники мають право звернутися до нотаріуса. Крім того, ОСОБА_1 не має повноважень на представництво інтересів інших співвласників квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відтак колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Спасьоненком Олександром Володимировичем, залишити без задоволення.

РішенняБуринського районного суду Сумської області від 07 лютого 2024 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 2 жовтня 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов