Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/380/24
Провадження № 2-о/553/21/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2024 року м.Полтава

Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Зубань Н.Л., заявника ОСОБА_1 , заінтересованої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про продовження обмежувального припису,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеною заявою, в якій прохала продовжити дію та видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 на строк 6 місяців з заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 та її доньки ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближення ближче ніж на 50 метрів до місця проживання навчання, роботи, інших місць частого відвідування (перебування) ОСОБА_1 та її доньки ОСОБА_3 , а саме: Полтавського дошкільного навчального закладу (ясла садок) №36 «Школа здоров`я» за адресою: АДРЕСА_2 , місця реєстрації ОСОБА_1 та її Доньки ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 , місця роботи за адресою: АДРЕСА_4 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 та її Доньку ОСОБА_3 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та її доньку ОСОБА_3 в будь-який спосіб спілкуватися з ними; ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 та її донькою ОСОБА_3 або контактування з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Заявлені вимоги вмотивовані заявницею тим, що вони з ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну доньку ОСОБА_4 , однак не проживають разом, їх сімейне життя не ладиться та постійно погіршується. Починаючи з листопада 2023 року шлюбні відносини між ними фактично припинені, кожен має діаметрально різні погляди на шлюб та сім`ю, в родині починали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка ОСОБА_2 стала занадто агресивною, він почав погрожувати їй та рідним фізичною розправою, відібранням дитини. Вказує, що зазнає постійного психологічного тиску з боку ОСОБА_2 , на її адресу надходять погрози, як у телефонних розмовах так і в текстових повідомленнях. Шлюб між ними наразі не розірвано, однак нею подано до суду позов про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, за яким судом відкрито провадження у справі. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 14.12.2023 за її заявою було видано обмежувальний припис у відношенні ОСОБА_2 терміном на два місяці. Після ухвалення цього рішення ОСОБА_2 неодноразово порушував обмежувальний припис, продовжив телефонувати, надсилати смс-повідомлення з погрозами, переслідувати, за її зверненням до ЄРДР внесено відомості про кримінальне провадження № 0000005 від 09.01.2024 та ОСОБА_2 повідомлено про підозру за ст.390-1 КК України, тому виникла необхідність у продовженні дії обмежувального припису.

Ухвалою суду від 13.02.2024 заяву ОСОБА_1 було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків зазначених в ухвалі.

16.02.2024 від ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви разом з уточненою заявою про продовження дії обмежувального припису, в якій остання прохала продовжити дію обмежувального припису стосовно ОСОБА_2 на строк 6 місяців з заборонами визначеними рішенням суду про видачу обмежувального припису, а саме щодо: перебування в місці проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближення ближче ніж на 50 метрів до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 , навчання, роботи, інших місць частого відвідування, а саме а саме: Полтавського дошкільного навчального закладу (ясла-садок №36 «Школа здоров`я» за адресою Полтавська область, м. Полтава, вул. Чураївни, 7, місця реєстрації ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , місця роботи за адресою: АДРЕСА_4 ; особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби звязку особисто і через третіх осіб.

Ухвалою суду від 16.02.2024 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 подану заяву підтримала з підстав, викладених в заяві та наполягала на її задоволенні. Пояснила, що після ухвалення судом рішення про видачу обмежувального припису ОСОБА_2 не припинив свою поведінку, порушував обмежувальний припис, переслідує її, телефонує, надсилає текстові повідомлення з погрозами. Обвинувальний акт у кримінальному провадженні за ст. 390-1 КК України наразі передано до суду та призначено до судового розгляду.

Заінтересована особа ОСОБА_2 проти продовження дії обмежувального припису заперечень не мав, визнав, що дійсно не дотримувався визначених судом тимчасових обмежень, надсилав повідомлення заявниці, зміст яких не заперечував.

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали заяви про продовження обмежувального припису, суд прийшов до наступних висновків.

Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно із ч.1 ст.1 Закону домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно з п.7 ч.1 ст.1 Закону обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Відповідно до ч.3 ст.26 Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Закон визначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частинами 2, 3, 4 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні (ст.350-6 ЦПК України). Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців.

Згідно із ч.1 ст.350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Суд звертає увагу, що при вирішенні питання про продовження обмежувального припису має досліджувати ризики повторного вчинення насильства, а не факт його первинного вчинення.

Як убачається з матеріалів справи рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 14.12.2023, за заявою ОСОБА_1 у відношенні ОСОБА_2 було видано обмежувальний припис на строк два місяці із застосуванням тимчасового обмеження його прав, а саме заборони перебування в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони наближення ближче ніж на 50 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, роботи, інших місць частого відвідування, ОСОБА_1 , з метою контактування з нею, заборони особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, заборони ведення листування, телефонних переговорів з ОСОБА_1 або контактування з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають спільну дитину, разом не проживають.

Як пояснила в судовому засіданні заявниця після видачі обмежувального припису, ОСОБА_2 не припинив телефонувати їй, надсилати текстові повідомлення з погрозами, порушував застосовані обмеження.

Вказана обставина не заперечувалась в ході розгляду справи ОСОБА_2 , останній пояснив, що саме він писав та надсилав повідомлення на мобільний номер заявниці, не заперечував змісту цих повідомлень, що також узгоджується із приєднаними до заяви роздруківками переписки, знімками екрану телефону заявниці від 07.01.2024, 09.01.2024,10.01.2024.

Згідно з приєднаними до справи матеріалами, до ЄРДР за № 0000005 від 09.01.2024 внесено відомості про кримінальне правопорушення з правовою кваліфікацію за ст. 390-1 КК України щодо порушення ОСОБА_2 у період з 01.01.2024 по 17.01.2024 обмежувального припису та повідомлену ОСОБА_2 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з пояснень учасників процесу в ході судового засіданні, наразі обвинувальний акт скеровано у вказаному кримінальному провадженні скеровано до суду та призначено судовий розгляд.

Суд вказує, що внесення відомостей про кримінальне провадження до ЄРДР не підтверджує факт вчинення особою домашнього насильства, не є доказом вини у вчиненні кримінального правопорушення, враховуючи, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Водночас, продовження дії обмежувального припису насамперед є необхідним в разі встановлення судом існування високого рівня вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, та реальності таких ризиків, у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд зазначає, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

За таких обставин, виходячи з встановлених фактичних обставин справи, пояснень заявниці та заінтересованої особи, який не заперечував порушень виданого стосовно нього обмежувального припису, ведення переписки, телефонних дзвінків заявниці та оцінюючи вірогідність продовження чи повторного вчинення таких дій заінтересованою особою по відношенню до заявниці, настання відповідних наслідків їх вчинення, суд наголошує про наявність високого рівня небезпеки продовження вчинення домашнього насильства щодо заявниці, тому продовження обмежувального припису є необхідним та виправданим за для запобігання більш тяжким наслідкам та невідкладного захисту заявниці, з огляду на що заява підлягає задоволенню, а обмежувальний припис продовженню із застосуванням обмежень, визначених рішенням суду від 14.12.2023.

Відповідно до ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, суд відносить на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265, 293-294, 350-5, 350-6 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про продовження обмежувального припису задовольнити.

Продовжити на шість місяців обмежувальний припис, виданий на підставі рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 14.12.2023 за заявою ОСОБА_1 стосовно ОСОБА_2 у вигляді тимчасового обмеження його прав з покладанням наступних обов`язків:

заборони перебувати в місці проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборони наближатися ближче ніж на 50 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування ОСОБА_1 з метою контактування з нею, а саме зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ; місця роботи: АДРЕСА_4 ; дошкільного навчального закладу: АДРЕСА_2 ;

заборони особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

заборони вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

З метою інформування про продовження обмежувального припису копію рішення направити до уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України за місцем проживання постраждалої особи для взяття кривдника на профілактичний облік та виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради.

Рішення суду про продовження обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_1 .
Заінтересована особа ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих