Справа № 214/3862/23
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 лютого 2024 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Прасолова В.М.

при секретарі - Петренко К.І.

за участю представника позивача - Клецько Л.В.

за участю представника відповідачки - ОСОБА_7.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за поставлену теплову енергію, компенсації за інфляційні втрати, 3% річних, пені, плати за абонентське обслуговування, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить: стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» основну суму боргу за поставлену теплову енергію у розмірі 731729,40 грн.; 3% річних у розмірі 3 494,90 грн.; компенсацію за інфляційні втрати у розмірі 10 276,10 грн.; пеню в розмірі 4 252,12 грн; плату за абонентське обслуговування в розмірі 130,50 грн., та судовий збір в розмірі 11248,25 грн.

В обґрунтування позову зазначає наступне. ДП «Криворізька теплоцентраль» 16.03.2017 року перетворено у ПАТ «Криворізька теплоцентраль», про що внесені дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до ч. 2 ст. 108 ЦК України, ПАТ «Криворізька теплоцентраль» є правонаступником ДП «Криворізька теплоцентраль». В результаті проведення державної реєстрації змін до Статуту ПАТ «Криворізька теплоцентраль», що пов`язані зі зміною типу товариства у відповідності до Закону України «Про акціонерні товариства», змінено найменування товариства на АТ «Криворізька теплоцентраль», про що 14.05.2018 року внесені дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від КП «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» до ДП «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому (після перейменування - Покровський), Інгулецькому та Саксаганському районах міста. Таким чином, виконавцем послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку АДРЕСА_1 є АТ «Криворізька теплоцентраль» (далі -позивач, виконавець). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.01.2023 року вбачається, що ОСОБА_1 (далі - відповідач) згідно договору купівлі-продажу, серія та номер: 3113, виданий 29.10.2021 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рисіною С.В. (рішення про державну реєстрацію від 29.10.2021 за №61251636) є власником нежитлового приміщення загальною площею 562,3 кв.м, яке вбудоване в перший поверх житлового будинку, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає, що АТ «Криворізька теплоцентраль» є теплопостачальною організацією у розумінні ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає теплову енергію населенню м. Кривого Рогу. Постачання теплової енергії є комунальною послугою (ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктом 1 ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» закріплюється обов`язок надання комунальної послуги виконавцем. Згідно із ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надання комунальних послуг здійснюються безперервно, зокрема, крім часу перерв на міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами. Окрім того, теплотранспортуюча організація не має права відмовити споживачу теплової енергії у забезпеченні його тепловою енергією за наявності технічних можливостей на приєднання споживача до теплової мережі (ст. 19 ЗУ «Про теплопостачання»). Тобто надання послуги з постачання теплової енергії є обов`язком Позивача як виконавця відповідної комунальної послуги. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених КМУ або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено можливість укладання 3-х різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка самостійно обирається співвласниками багатоквартирного будинку, виключно, на підставі рішення прийнятого відповідно до закону. У той же час, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги (відповідно до ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). За змістом статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Згідно з частинами першою, другою статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до статті 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні. Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом. Разом з тим, згідно зі статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Виходячи з тлумачення пункту 2 статті 205 ЦК України і пункту 2 статті 642 ЦК України, робить висновок, що укладення договору шляхом вчинення виключно конклюдентних дій або мовчання можливе, якщо для певного договору не передбачена обов`язкова письмова форма або якщо таке укладення договору передбачено законом. Таким чином, договір про надання послуги з постачання теплової енергії є укладеним з моменту, коли споживач акцептував пропозицію офертанта повністю та без застережень або у вигляді конклюдентних дій прийняв оферту, або за умови передбачення у договорі або законі не висловив заперечень проти договору (мовчання). Типовий договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії містить в собі також елементи договору приєднання (стаття 634 ЦК України), оскільки договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Положення Закону України «Про житлово-комунальні послуги» свідчать про обов`язковість договору щодо житлово-комунальних послуг для споживача та не можливість споживача відмовитись від укладання договору (за виключенням у випадках встановлених законом та у порядку встановленому законом), зокрема договору про надання послуги з постачання теплової енергії. За таких обставин, прийняття оферти виконавця послуг з постачання теплової енергії може бути у вигляді мовчання. Зазначає, що оскільки протягом 30 днів з моменту опублікування договору і розміщення інформації про договори на інформаційних стендах у боржника не виникло заперечень щодо його укладання, виходячи з практики викладеної постановою ВСУ від 22.02.2018 року по справі №641/2634/16, постановою ВСУ від 11.11.2019 по справі №646/834/17,між АТ «Криворізька теплоцентраль» та ОСОБА_1 виникли фактичні договірні відносини на підставі Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії затверджено постановою КМУ «Про затвердження правил надання послуги з постачання теплової енергії та типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 року № 1022) (далі - Правила № 830). АТ «Криворізька теплоцентраль», як виконавцем послуги з постачання теплової енергії, 01.10.2021 на своєму офіційному сайті: https://tec.dp.ua було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за посиланням: https://tec.dp.ua/typovyj-indyvidualnyj-dogovir-pro-nadannya-poslugy-z-postachannya-teplovoyi-energiyi/, який є публічним договором приєднання (далі - Типовий договір). Вказує, що так як протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору, на адресу його, позивача не надходило документів про рішення власників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 про обрання моделі договірних відносин, з 01.11.2021 року з ОСОБА_1 фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Типовий договір).Вказує, що даний Типовий договір з відповідачкою обліковується за реквізитами №5050/жб від 01.11.2021 за адресою: АДРЕСА_2 . Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Так, відповідно до п. 5 Типового договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Факт поставки теплової енергії у період 01.11.2021 - 31.03.2023 підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому знаходиться приміщення 57. Подача та припинення подачі теплоносія здійснюється на виконання рішень Виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону. Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі - Методика розподілу). Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал) (п. 11 Типового договору). Згідно з приписами п. 19 Правил № 830, комерційний облік послуги здійснюється вузлом (вузлами) комерційного обліку, що забезпечує (забезпечують) загальний облік споживання послуги у будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки. Відповідно до п. 24 Правил № 830, розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів-розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності -пропорційно опалюваній площі (об`єму) приміщення споживача відповідно до Методики розподілу. Пунктом 2 Правил № 830 встановлено, що опалювана площа (об`єм) приміщення - це загальна площа (об`єм) приміщення без урахування площі лоджій, балконів, терас. Відповідно до п. 30 Типового договору, визначено що плата за послугу з постачання теплової енергії складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил № 830 в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 року № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного КМУ, інформація про яку розміщується на веб-сайті Виконавця https://tec.dp.ua/plata-za-abonentske-obslugovuvannya/. В будинку АДРЕСА_1 встановлено вузол обліку теплової енергії, що підтверджується актом від 15.09.2021 про технічний огляд приладів обліку теплової енергії. Прилад-розподілювач теплової енергії в зазначеному будинку не встановлено, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу обліку і пропорційно опалювальній площі приміщення. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна загальна площа приміщення №57 за адресою: АДРЕСА_1 становить - 562,3 м2. Відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) за адресою: АДРЕСА_1 , приміщення 57: №3638 від 31.01.2023 відповідачеві у листопаді 2021 поставлено 1,87Гкал теплової енергії на суму 13732,12 грн.; №3640 від 31.01.2023 відповідачеві у грудні 2021 поставлено 32,25Гкал теплової енергії на суму195761,24 грн.; №3642 від 31.01.2023 відповідачеві у січні 2022 поставлено 20,44Гкал теплової енергії на суму 79 439,33 грн.; №3644від 31.01.2023 відповідачеві у лютому 2022 поставлено 11,1Гкал теплової енергії на суму 25 818,02 грн.; №3646 від 31.01.2023 відповідачеві у березні 2022 поставлено 15,36Гкал теплової енергії на суму 106 209,97грн.; №3654 від 31.01.2023 відповідачеві у листопаді 2022 поставлено 12,11Гкалтеплової енергії на суму 64718,99 грн.; №3656 від 31.01.2023 відповідачеві у грудні 2022 поставлено 13,26Гкал теплової енергії на суму 70 864,88 грн; №1326 від 31.01.2023 відповідачеві у січні 2023поставлено 11,7Гкал теплової енергії на суму 62527,85 грн; №4981 від 28.02.2023 відповідачеві у лютому 2023 поставлено 12,35 Гкал теплової енергії на суму 66001,61 грн; №9931 від 31.03.2023 відповідачеві у березні 2023 поставлено 8,73 Гкал теплової енергії на суму 46655,39 грн. Зазначає, що таким чином, у період з 01 листопада 2021 року по 31 березня 2023 року відповідачкою за адресою: АДРЕСА_2 було спожито теплову енергію у розмірі 139,17 Гкал на загальну суму 731 729,40 грн., однак оплату за отриману послугу ОСОБА_1 не здійснила. Відповідно до актів передачі-прийняття теплової енергії (надання послуг) та актів надання послуг з абонентського обслуговування за адресою: АДРЕСА_1 ,приміщення 57: №3638 від 31.01.2023 відповідачеві надана послуга з абонентського обслуговування в листопаді 2021 на суму 7,02 грн.; №3640 від 31.01.2023 відповідачеві надана послуга з абонентського обслуговування в грудні 2021 на суму 7,02 грн.; №3642 від 31.01.2023 відповідачеві надана послуга з абонентського обслуговування в січні 2022 на суму 7,02 грн.; №3644 від 31.01.2023 відповідачеві надана послуга з абонентського обслуговування в лютому 2022 на суму 7,27 грн.; №3646 від 31.01.2023 відповідачеві надана послуга з абонентського обслуговування в березні 2022 на суму 7,27 грн.; №3648 від 31.01.2023 відповідачеві надана послуга з абонентського обслуговування в квітні 2022 на суму 7,28 грн.; №3649 від 31.01.2023 відповідачеві надана послуга з абонентського обслуговування в травні 2022 на суму 7,28 грн.; №3650 від 31.01.2023 відповідачеві надана послуга з абонентського обслуговування в червні 2022 на суму 8,00 грн.; №3651 від 31.01.2023 відповідачеві надана послуга з абонентського обслуговування в липні 2022 на суму 8,00 грн.; №3665 від 31.01.2023 відповідачеві надана послуга з абонентського обслуговування в серпні 2022 на суму 8,00 грн.; №3652 від 31.01.2023 відповідачеві надана послуга з абонентського обслуговування у вересні 2022 на суму 8,00 грн.; №3653 від 31.01.2023 відповідачеві надана послуга з абонентського обслуговування в жовтні 2022 на суму 8,00 грн.; №3654 від 31.01.2023 відповідачеві надана послуга з абонентського обслуговування у листопаді 2022 на суму 8,00 грн.; №3656 від 31.01.2023 відповідачеві надана послуга з абонентського обслуговування у грудні 2022 на суму 8,00 грн.; №1326 від 31.01.2023 відповідачеві надана послуга з абонентського обслуговування у січні 2023 на суму 8,00 грн.; №4981 від 28.02.2023 відповідачеві надана послуга з абонентського обслуговування у лютому 2023 на суму 8,00 грн.; №9931 від 31.03.2023 відповідачеві надана послуга з абонентського обслуговування у березні 2023 на суму 8,34 грн. Таким чином, згідно вказаних вище актів загальна сума плати за абонентське обслуговування становить 130,50 грн. Окрім того, на виконання п. 33 Типового договору відповідачці було направлено рахунки на оплату спожитої теплової енергії та послуги з абонентського обслуговування. Пунктом 31 Типового договору передбачено, що вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Згідно з п. 32 Типового договору, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Пунктом 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до п. 34 Типового договору, споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу. Отже, відповідачка не виконував свої грошові зобов`язання перед позивачем, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість за Типовим договором щодо приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 за період з листопада 2021 року по березень 2023 року за послугу з постачання теплової енергії у розмірі 731 729,40 грн., за послугу з абонентського обслуговування - 130,50 грн., а всього - 731 859,90 грн. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно п.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписами пункту 44 Типового договору встановлено, що сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до цього договору або закону. Згідно із п. 45 Типового договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу. За порушення строків оплати за поставлену теплову енергію Відповідачеві нараховано: компенсацію за інфляційні втрати у розмірі 10 276,10 грн., 3% річних у розмірі 3494,90 грн., пеню у розмірі 4 252,12грн.

Не погодившись з вимогами позивача, представником відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву, в обґрунтування якого наведено наступне. Вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 12 ЦПК України встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Вказує, що як зазначено в позовній заяві, відповідачкою у період з 01 листопада 2021 року по 31 березня 2023 року було спожито теплову енергію у розмірі 139,17 Гкал на загальну суму 731 729,40 грн. та оплату за отриману послугу ОСОБА_1 не здійснила, що ОСОБА_1 не здійснила оплату за абонентське обслуговування у сумі 130,50 грн. Позивач посилається на статті 8, 12, 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та зазначає, що надання послуги з постачання теплової енергії є обов`язком виконавця, тобто АТ «КТЦ», яка здійснюються виключно на договірних засадах. Вказує, що позивач зазначає, що 01.10.2021 року на своєму офіційному сайті розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, і оскільки від відповідачки протягом 30 днів не надходило документів про обрання моделі договірних відносин, то з 01.11.2021 року з ОСОБА_1 фактично укладено Типовий індивідуальний договір за реквізитами №5050/жб від 01.11.2021 року. Не погоджується із твердженнями, викладеними в позовній заяві з огляду на наступне. По-перше, звертає увагу суду, що до 18 травня 2021 року приміщення АДРЕСА_3 належало АТ «Ощадбанк», в подальшому на підставі Договору купівлі-продажу від 18.05.2021 року, реєстровий номер 1384, зазначене приміщення придбала ОСОБА_3 , а 29 жовтня 2021 року його придбала ОСОБА_1 , що підтверджується Договором купівлі-продажу нерухомого майна від 29.10.2021р., реєстровий номер 3113. 30 листопада 2021 року було виготовлено технічний паспорт на групу нежитлових приміщень № 57 будинку АДРЕСА_1 та в характеристиці групи нежитлових приміщень в графі вид опалення чітко зазначено, що опалення відсутнє. Що стосується споживання відповідачкою теплової енергії у розмірі 139,17 Гкал, вважає, що ця інформація не відповідає дійсності, оскільки в приміщенні АДРЕСА_3 з 08 квітня 2019 року припинена подача теплоносія у зв`язку з поривом на вході в приміщення, що підтверджується актом № 2 від 02.04.2019 року, складеним представником АТ «КТЦ» - Гладир А.М. Також в акті зазначено, що саме АТ «КТЦ» пропонується замінити трубу на подачу гарячої води. Крім цього, в акті б/н від 08.04.2019 року, складеним представником АТ «КТЦ» Квартюк Е.В., зазначено, що припинена подача на теплоносії, здвижки закриті і опломбовані пломба №3 . Також 01 жовтня 2021 року провідний інспектор АТ «КТЦ» Кравцов О.М. у присутності попередньої власниці ОСОБА_3 склав акт № 2 про те, що нежитлове приміщення № 57 в будинку АДРЕСА_1 на момент огляду не має внутрішньої системи опалення та від`єднано від внутрішньо будинкової системи опалення, не експлуатується тепловою енергією, транзит внутрішній відсутній, тобто в приміщенні нема ні батарей, ні транзитних труб. Вказує, що зазначену в акті №2 від 01.10.2021 року інформацію може підтвердити провідний інспектор АТ «КТЦ» Кравцов Олег Миколайович. Згідно Акту обстеження інженерних систем нежитлового приміщення з індивідуальним опаленням у житловому будинку від 27.10.2021 року зазначене приміщення № 57 від`єднано від внутрішньо будинкової системи опалення та не забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела опалення, а також не обладнане вузлом розподільного обліку. Зазначає, що 22 грудня 2022 року представниками АТ «КТЦ» було складено Акт № 743/1 в якому зазначено, що приміщення № 57 користується тепловою енергією без договору. Звертає увагу суду, що цей акт був складений за відсутності власниці приміщення ОСОБА_1 та за відсутності орендаря приміщення ФОП ОСОБА_4 , що підтверджується відсутністю їх підписів у акті, тобто з актом власниця не була ознайомлена і не могла надати свої заперечення. В зазначеному акті написана недостовірна інформація, оскільки на теперішній час в приміщенні № 57 відсутні батареї, транзитні труби, припинена подача теплової енергії, здвижки закриті і опломбовані. Цей акт не був вручений власниці ОСОБА_1 , його просто залишили в дверях магазину, який знаходиться в приміщенні 57. Крім цього, в будинку АДРЕСА_1 не встановлено прилад-розподілювач теплової енергії, тому розподіл обсягу спожитої енергії по будинку здійснюється з урахуванням приладу обліку і пропорційно опалювальній площі приміщення, що підтверджується актом від 15.09.2021 року, який знаходиться в матеріалах справи. Наполягає, що акт від 15.09.2021 року не підтверджує надання послуги постачання теплової енергії саме в приміщення № 57, а заборгованість просто пораховано від загальної площі приміщення, яка становить - 562,3 м2 . Враховуючи інформацію, зазначену в актах, складених інспекторами АТ «КТЦ» з 08.04.2019 року і по теперішній час, в приміщенні АДРЕСА_3 не має внутрішньої системи опалення та приміщення від`єднано від внутрішньо будинкової системи опалення, не експлуатується теплова енергія, транзит внутрішній відсутній, здвижки закриті і опломбовані. Вказує, що таким чином, послуги з постачання теплової енергії ОСОБА_1 не надаються і не підлягають оплаті. Стосовно посилання позивача на розміщення на своєму офіційному сайті 01.10.2021 року Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання, і оскільки від відповідача протягом 30 днів не надходило документів про обрання моделі договірних відносин, то на думку позивача з 01.11.2021 року з ОСОБА_1 фактично укладено Типовий індивідуальний договір за реквізитами №5050/жб від 01.11.2021 року, то це твердження вважає таким, що не може заслуговувати на увагу. Пунктом 5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017р. передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно ч.1 ст.12 Закону №2189-VIII надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 ст. 627 ЦК України закріплює, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим до виконання сторонами. Також відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так дійсно, наведені норми законів підтверджують, що договір є обов`язковим до виконання, однак звертаю увагу суду, що Типовий договір було розміщено на сайті позивача 01.10.2021 року, а приміщення № 57 ОСОБА_1 придбала лише 29.10.2021 року і вже через два дні 01.11.2021 року Типовий договір вважався укладеним, при тому, що АТ «КТЦ» з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна було відомо, що приміщення придбане лише 29.10.2021 року, тобто у власника не було можливості ознайомитися з ОСОБА_5 договором і надати свої заперечення. Згідно ч.5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надається 30 днів на вибір моделі договірних відносин та висловлення заперечень проти договору, оскільки приміщення було придбано лише 29.10.2021 року, процедура укладення типових договорів не дотримана ні відповідно до статей 633, 641, 642 ЦК України, ні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», отже Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії №5050/жб від 01.11.2021 року не вважається укладеним відповідно до наведених норм чинного законодавства. Крім цього, звертаю увагу суду, що перед купівлею приміщення, саме 01.10.2021 року та 27.10.2021 року працівниками АТ «КТЦ» були складені акти про відсутність внутрішньої системи опалення, приміщення від`єднано від внутрішньо будинкової системи опалення, не експлуатується теплова енергія, транзит внутрішній відсутній, батареї відсутні, тому нова власниця ОСОБА_1 достеменно знала, що в приміщенні відсутня система опаленні і не мала потреби укладати Типовий договір про надання послуги постачання теплової енергії. Зазначає, що 22 грудня 2022 року представниками АТ «КТЦ» було складено Акт № 743/1 в якому зазначено, що приміщення № 57 користується тепловою енергією без договору. Звертає увагу суду, що цей акт був складений за відсутності власниці приміщення ОСОБА_1 та за відсутності орендаря приміщення ФОП ОСОБА_4 , що підтверджується відсутністю їх підписів у акті, тобто з актом власниця не була ознайомлена і не могла надати свої заперечення. В зазначеному акті написана недостовірна інформація, оскільки на теперішній час в приміщенні № 57 відсутні батареї, транзитні труби, припинена подача теплової енергії, здвижки закриті і опломбовані. Звертаю увагу суду, що позивачем в якості доказів надані Акти передачі-прийняття теплової енергії та рахунки-фактури за листопад 2021 року, грудень 2021 року, січень 2022 року, лютий 2022 року, березень 2022 року, листопад 2022 року грудень 2022 року та січень 2023 року, виписані всі однією датою 31 січня 2023 року, тобто з порушеннями норм чинного законодавства. Оскільки, згідно ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, тому акти передачі-прийняття теплової енергії та рахунки фактури мали бути виписані кожного поточного місяця, в якому надавались послуги і надіслані споживачу, а згідно листа АТ «КТЦ», який знаходиться в матеріалах справи, вихідний № 10999/30 від 14.02.2023 року, всі зазначені акти та рахунки були виписані однією датою та надіслані 14 лютого 2023 року. Окремо зазначу, що ОСОБА_1 зверталась до ТОВ «НВП ЕКОН» для обстеження системи опалення в приміщенні № 57 та згідно Акту обстеження внутрішньобудинкової системи опалення магазину вбудоване/прибудоване в житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 від 17 серпня 2023 року встановлено, що приміщення має окреме відгалуження системи опалення, передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі, зі своєю елеваторною рамкою вводу, про що свідчать і залишки трубопроводів теплотраси, система опалення приміщення горизонтального розведення. Крім цього, в акті зазначено, що систему опалення необхідно відносити згідно проектної документації та отримати технічні умови на встановлення вузла обліку/розподілювачів теплової енергії в енергопостачальній організації, що додатково підтверджує про відсутність системи опалення в приміщенні та окреме відгалуження системи опалення від будинку АДРЕСА_1 . Таким чином, всі наведені у відзиві докази додатково підтверджують, що між АТ «КТЦ» і ОСОБА_1 відсутні договірні відносини, послуги з постачання теплової енергії у приміщення 57 не надавались, отже у відповідачки не виникає обов`язку оплати цих послуг і штрафних санкцій у вигляді пені, інфляційних втрат та 3% річних.

04.10.2023 року представником позивача до суду подано відповідь на відзив. В обґрунтування якої наведено наступне. Щодо посилання відповідачки на факт ненадання позивачем послуг з постачання теплової енергії та відсутності підстав для оплати послуг вказує наступне. У своєму відзиві представник відповідача зазначає, що послуги з постачання теплової енергії позивачем ОСОБА_1 не надаються, при цьому як на доказ не надання послуг посилається на запис в технічному паспорті на групу нежитлових приміщень № 57 будинку АДРЕСА_1 від 30.11.2021, на акт №2 від 02.04.2019 року, акт № б/н від 08.04.2019, акт № 2 від 01. 10.2021, акт від 27.10.2021. Вважає, що зазначені доводи не можуть братися судом до уваги та спростовуються наступним. Наполягає, що жодний із зазначених актів не є офіційним документом, який засвідчує законне відключення відповідачки від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Так, АТ «Криворізька теплоцентраль» є теплопостачальною організацією у розумінні ст. 1 ЗУ «Про теплопостачання» як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає теплову енергію у м. Кривому Розі. Постачання теплової енергії є комунальною послугою (ст. 5 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»). Пунктом 1 ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» закріплюється обов`язок надання комунальної послуги виконавцем. Частиною 1 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; 2) міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії. Як зазначено у Договорі купівлі-продажу нерухомого майна від 29.10.2021 і в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.01.2023 року нежитлове приміщення АДРЕСА_3 вбудоване в перший поверх житлового будинку АДРЕСА_1 . Відповідно до Акту обстеження внутрішньобудинкової системи опалення магазину вбудоване/ прибудоване в житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 від 17.08.2023 «Внутрішньобудинкова система опалення будівлі житлового будинку АДРЕСА_1 системи опалення будівлі виконано в транзитний трубопровід, що проходить у підвальному приміщенні будівлі….. Згідно проєкту магазин має окреме відгалуження системи опалення, передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі, зі своєю елеваторною рамкою вводу…» Тобто, зазначене вище вказує на те, що система опалення відповідачки відноситься до внутрішньобудинкової системи опалення будинку 37А. Як зазначалось позивачем в позовній заяві та підтверджено копіями актів про подачу та припинення подачі теплоносія на житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому знаходиться приміщення 57, послуги з постачання теплової енергії позивачем в зазначеному будинку надаються постійно та за тарифами, які встановлені уповноваженими органами, в той же час відповідачка від надання зазначених послуг не відмовлявся, будь-яких актів-претензій щодо неналежної якості послуг або відсутності послуг централізованого опалення в періоди їх надання не надсилав. Таким чином, об`єкт забезпечується діями позивача відповідними послугами, а власник приміщення є їх споживачем. До 2019 року взаємовідносини між теплопостачальною організацію та споживачем теплової енергії з питань відключення від мереж постачання гарячої води та централізованого опалення, регламентувались Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22.11.2005 року № 4 (далі - Порядок № 4). Так, відповідно до Порядку № 4 після внесення до нього змін згідно з наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України № 169 від 06.11.2007 року, законодавець закріпив можливість відключення від мереж централізованого опалення лише будинку в цілому, зборонивши відключення його окремих приміщень. При цьому, Порядок № 4 втратив свою чинність 17.09.2019 року. На сьогоднішній день, порядок відключення споживачів теплової енергії від мереж централізованого опалення врегульовано Порядком відключення споживачів від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 169 від 26.07.2019 року (далі - Порядок № 169). Зазначає, що Порядком № 169 відключення від мереж централізованого опалення окремих приміщень будинку також заборонено. Так, п.1 Розділу ІІІ Порядку №169 визначено, що власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до центрального опалення та гарячого водопостачання, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від централізованого опалення та гарячого водопостачання у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні. Єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповіднихнарахувань є належним чином оформлений Акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання)/постачання гарячої води (додаток №3 до Порядку №169). Такого Акту, як і фактичного відключення не існує. Окрім іншого, щодо наданих відповідачем актів слід зазначити наступне: акт №2 від 02 квітня 2019 року засвідчує той факт, що до приміщення АДРЕСА_3 припинена подача теплоносія у зв`язку із поривом на вводі та зазначено про необхідність споживачу здійснити заміну труби; актом б/н від 08.02.2019 засвідчено факт припинення подачі теплоносія до приміщення №57, однак причини такого відключення не зазначені; в акті №2 від 01.10.2021 зазначено, що на момент складення акту нежитлове приміщення не має внутрішньої системи опалення та від`єднане від внутрішньобудинкової системи опалення, при цьому в акті також зазначено про необхідність звернення споживача до абонентського відділу АТ «Криворізька теплоцентраль» для узгодження питання відключення приміщення. Тобто, вказаним актом фактично встановлено, що споживачем самовільно незаконно здійснене відключення від системи теплопостачання без погодження з постачальником послуг; актом № б/н від 27.10.2021 встановлено від`єднання приміщення 57 від внутрішньобудинкової системи опалення та відсутність індивідуального опалення. Наполягає, що жоден із зазначених актів не засвідчив факту законного відключення споживача- власника приміщення від централізованого опалення, як того вимагає Порядок № 169. Крім того, вказані акти складні в період до 01.11.2021, в той час як в позовній заяві заявлено вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за період з 01.11.2021 по 31.03.2023. Звертає увагу суду, що відповідачкою не надано жодного доказу, що в період з 01.11.2021 по 31.03.2023 послуги з постачання теплової енергії не отримувалися, як і не надано доказів того, що ним на адресу позивача направлялися листи-претензії щодо неналежної якості послуг або відсутності послуги з постачання теплової енергії в періоди їх надання. При цьому відповідачка неодноразово через свого представника звертався до АТ «Криворізька теплоцентраль» із заявами про встановлення лічильника тепла, про надання технічних умов на перенос вузла обліку, на встановлення розподільчого вузла обліку теплової енергії (копії заяв від 20.01.2023, від 25.04.2023, від 26.04.2023, від 18.08.2023 додаються до відзиву). Наполягає, що дана обставина підтверджує, той факт, що відповідач користується послугами з постачання теплової енергії, однак бажає здійснювати оплату наданих послуг з постачання теплової енергії з урахуванням приладу обліку теплової енергії. В той же час, відповідачкою надано копію Акту №743/1 від 22.12.2022, який засвідчує, що у спірний період приміщення № 57 користується тепловою енергією. Крім того, факт поставки теплової енергії у період 01.11.2021-31.03.2023 підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок АДРЕСА_1 . Подача та припинення подачі теплоносія здійснюється на виконання рішень Виконкому Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону. Обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315 (далі - Методика розподілу). Одиницею вимірювання обсягу спожитої послуги є гігакалорія (Гкал) (п. 11 Типового договору). Відповідно до п.п. 9 п.41 Типового індивідуального договору споживач зобов`язаний дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства (не допускати втручання у внутрішньобудинкову систему теплопостачання, її переобладнання) під час проведення ремонту чи реконструкції житла (іншого об`єкта нерухомого майна), не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг. Наполягає, що позивач в повному обсязі належним чином як виконавець послуги з постачання теплової енергії виконав свій обов`язок щодо забезпечення споживача тепловою енергією, однак відповідачка не сплатив надані послуги, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості в судовому порядку. Щодо заперечень відповідачки відносно укладення типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Твердження відповідачки про те, що типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що обліковується у Позивача за №5050/жб, не укладався не відповідає дійсності та вимогам чинного законодавства. Законом України від 03.12.2020 № 1060-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг» (далі - ЗУ № 1060-IX), який набрав чинності 01.05.2021, до ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» внесено зміни, у тому числі й щодо організації договірних відносин між виконавцями житлово-комунальних послуг та споживачами. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції ЗУ № 1060-IX), надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» передбачено можливість укладання 3-х різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка обирається виключно за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги, а саме: 1) індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; 2) колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; 3) договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У той же час, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги (відповідно до ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції ЗУ № 1060-IX). Керуючись умовами діючого в Україні законодавства на офіційному сайті АТ «Криворізька теплоцентраль» https://tec.dp.ua/ 01.10.2021р., опубліковано текст Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Так як протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору, на адресу Позивача не надходило документів про рішення власників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 (в яке вбудоване приміщення відповідачки) про обрання моделі договірних відносин, з 01.11.2021 року з ОСОБА_1 фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії № 5050/жб, що є публічним договором приєднання (далі - Договір). Крім того, п.4 Договору встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. Позивачем до позовної заяви були додані акти про подачу теплоносія та припинення подачі теплоносія у будівлю в якій знаходиться нежитлове приміщення відповідача, за весь період заборгованості, що свідчить що факт отримання відповідачем послуг. Окрім того, відповідачка жодного разу не скористався своїм правом, встановленим ст. 27 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої, у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг. Зазначає, що послуга з постачання теплової енергії була надана відповідачу належним чином і у повному обсязі, що не спростовується останнім. Крім того, позивачу направлялись акти передачі-прийняття теплової енергії та акти надання послуг з абонентського обслуговування відповідно до умов Договору № 5050/жб від 01.11.2021, а саме: акт передачі-прийняття теплової енергії №3638 від 31.01.2023; акт передачі-прийняття теплової енергії №3640 від 31.01.2023; акт передачі-прийняття теплової енергії №3642 від 31.01.2023; акт передачі-прийняття теплової енергії №3644 від 31.01.2023 акт передачі-прийняття теплової енергії №3646 від 31.01.2023; акт надання послуг з абонентського обслуговування №3648 від 31.01.2023; акт надання послуг з абонентського обслуговування №3649 від 31.01.2023; акт надання послуг з абонентського обслуговування №3650 від 31.01.2023; акт надання послуг з абонентського обслуговування №3651 від 31.01.2023, акт надання послуг з абонентського обслуговування №3665 від 31.01.2023; акт надання послуг з абонентського обслуговування №3652 від 31.01.2023; акт надання послуг з абонентського обслуговування №3653 від 31.01.2023; акт передачі-прийняття теплової енергії №3654 від 31.01.2023; акт передачі-прийняття теплової енергії №3656 від 31.01.2023; акт передачі-прийняття теплової енергії №1326 від 31.01.2023; акт передачі-прийняття теплової енергії №4981 від 28.02.2023; акт передачі-прийняття теплової енергії №9931 від 31.03.2023. Акти № 3638 від 31.01.2023, №3640 від 31.01.2023, №3642 від 31.01.2023, №3644 від 31.01.2023, №3646 від 31.01.2023, №3648 від 31.01.2023, №3649 від 31.01.2023, №3650 від 31.01.2023, №3651 від 31.01.2023, №3665 від 31.01.2023, №3652 від 31.01.2023, №3653 від 31.01.2023, №3654 від 31.01.2023, №3656 від 31.01.2023 були виписані однією датою та направленні відповідачеві в лютому 2023 у зв`язку з тим, що у позивача була відсутня повна інформація про власника приміщення №57 ОСОБА_1 , зокрема і про зареєстроване місце проживання відповідача, яке є офіційною адресою, на яку направляються акти передачі-прийняття теплової енергії та рахунки-фактури. Відповідно до вимог статі 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Тобто, положення статті 322 ЦК України встановлюють презумпцію обов`язку власника нести усі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна, у тому числі з оплати комунальних та інших наданих йому послуг, поза залежністю від того, чи користується він ними безпосередньо чи ні. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей тощо. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому, як абсолютному володарю, правочинів володіння, користування та розпорядження майном. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Пунктом 39 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - Типовий Договір), обумовлено, що «Плата за послугу не нараховується за час перерв, визначених частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - Надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами; 2) міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії.». Крім того, пунктом 5 Типового договору передбачено, що Виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором. Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», та складається з: - обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо; - частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку; - та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення. Наполягає, що відповідачці не вдалося спростувати доводи позовної заяви, послуга з постачання теплової енергії відповідачці за період 01.11.2021-31.03.2023 надавалась належним чином та у повному обсязі у законодавчо встановленому порядку, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

24.10.2023 року представником відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 до суду подані заперечення на відповідь на відзив. В обґрунтування яких зазначено наступне. Вказує, що представник позивача ні до позовної заяви, ні до відповіді на відзив не надає жодних доказів, які б підтверджували усунення наслідків аварії та подачу теплоносія в нежитлове приміщення АДРЕСА_3 . Згідно доданого до відзиву Акту б/н від 08.04.2019р., у зазначеному приміщенні припинена подача на теплоносії, задвижки закриті і опломбовані, від`єднано від внутрішньо-будинкової системи опалення та приміщення не експлуатується тепловою енергією, такий стан в приміщенні є і на сьогоднішній день. Вказує, що до позовної заяви додані копії актів про подачу теплоносія саме в будинок АДРЕСА_1 та копії актів про припинення подачі теплоносія в будинок. Проте, з наданих до відзиву документів вбачається, що згідно актів обстеження інженерних систем нежитлового приміщення № 57, яке належить ОСОБА_1 , то воно від`єднано від внутрішньо будинкової системи опалення та не забезпечується тепловою енергією від індивідуального джерела опалення, а також не обладнане вузлом розподільного обліку. Наполягає, що представник позивача не довів жодними належними та допустимими доказами подачі теплоносія саме до нежитлового приміщення № 57, яке хоч і знаходиться в будинку АДРЕСА_1 , оскільки, згідно Акту обстеження внутрішньобудинкової системи опалення магазину вбудоване/прибудоване в житловий будинок від 17.08.2023 року, який було додано до відзиву, встановлено, що приміщення має окреме відгалуження системи опалення, передбачене принциповою схемою внутрішньобудинкової системи опалення будівлі, зі своєю елеваторною рамкою вводу, про що свідчать і залишки трубопроводів теплотраси, система опалення приміщення горизонтального розведення. Зазначає, що натомість, представник позивача вказує, що надані відповідачем до відзиву 4 акти - №2 від 02.04.2019р., б/н від 08.04.2019р., №2 від 01.10.2021р., б/н від 27.10.2021р., які підтверджують факт припинення подачі теплоносія в нежитловому приміщенні, у зв`язку з поривом на вході в приміщення, не є офіційними документами, які засвідчують законне відключення. Звертає увагу суду, що надані відповідачем до відзиву акти були складені працівниками АТ «КТЦ», оформлені згідно вимог чинного законодавства, засвідчені підписами і печаткою представників позивача, на сьогоднішній день ніким не оскаржені і не скасовані. Вказує, що, твердження представника позивача, що ці акти не є офіційними документами і не є доказам по справі, не можуть заслуговувати на увагу. Факт припинення подачі теплоносія в нежитлове приміщення відповідача внаслідок аварії підтверджується актом № 2 від 02.04.2019 року, який складено представником АТ «КТЦ» - Гладир А.М., також в цьому акті зазначено, що АТ «Криворізька теплоцентраль» пропонується замінити трубу на подачу гарячої води. Тобто, відключення теплоносія в зазначене приміщення № 57 сталося не через заяву позивача, а саме через аварію, наслідки якої мало усувати АТ «КТЦ». Проте, на сьогоднішній день, відповідачкою не було усунуто наслідки аварії та не відновлено постачання теплової енергії у нежитлове приміщення АДРЕСА_3 , про що свідчить відсутність належним чином оформлених відповідних актів, яких позивач не надав ні до позовної заяви, ні до відповіді на відзив. Вказує, що послуги з постачання теплової енергії ОСОБА_1 не надаються, тому не підлягають оплаті. Додатково зазначає, що згідно ст. 5 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» постачання теплової енергії є комунальною послугою. Пунктом 1 ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» закріплюється обов`язок надання комунальної послуги виконавцем. Частиною 1 статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на: 1) проведення ремонтних і профілактичних робіт згідно з будівельними нормами правилами, правилами технічної експлуатації і користування, положеннями про проведення поточного і капітального ремонтів та іншими нормативно-правовими актами;: 2) міжопалювальний період для мереж (систем) опалення (теплопостачання) виходячи з кліматичних умов згідно з нормативно-правовими актами; 3) ліквідацію наслідків аварії. Також згідно пунктів 4, 6, 9 частини 2 ст. 8 Закону України «Про житлово- комунальні послуги» до обов`язків Виконавця комунальної послуги належить:-своєчасно проводити підготовку об`єктів житлово-комунального господарства до експлуатації в осінньо-зимовий період;- вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством; - своєчасно та власним коштом проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з наданням комунальних послуг, що виникли з його вини. Крім цього, згідно умов підпунктів 1, 2, 4, 6, 9 пункту 43 Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.10.2021 року, на який так посилається Представник позивача, Виконавець, тобто АТ «КТЦ» зобов`язаний:- забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість послуги згідно із законодавством та умовами цього договору, зокрема шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів;- забезпечити надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору;- своєчасно проводити підготовку об`єктів, що забезпечують надання послуги та перебувають у його власності (користуванні), до експлуатації в осінньо-зимовий період;- вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуги, що сталися з вини виконавця або на об`єктах, що забезпечують надання послуги та перебувають у його власності (користуванні), у строки, встановлені законодавством;- своєчасно та власним коштом проводити роботи з усунення виявлених неполадок, пов`язаних з наданням послуги, що виникли з його вини. Наполягає, що наведені норми чинного законодавства та умови договору, додатково свідчать про те, що відповідачу необхідно було усунути наслідки аварії та відновити постачання теплової енергії у нежитлове приміщення АДРЕСА_3 , однак наслідки аварії не усунуті до цього часу, про що свідчить відсутність належним чином оформлених відповідних актів, яких позивач не надав ні до позовної заяви, ні до відповіді на відзив. Не погоджується з твердженням представника позивача про належне укладення між АТ «КТЦ» і ОСОБА_1 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.10.2021 року, оскільки не дотримано законної процедури укладення договору. Типовий договір було розміщено на сайті позивача 01.10.2021 року, а приміщення № 57 ОСОБА_1 придбала лише 29.10.2021 року і вже через два дні 01.11.2021 року Типовий договір вважався укладеним, при тому, що АТ «КТЦ» з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна було відомо, що приміщення придбане лише 29.10.2021 року, тобто у власника не було можливості ознайомитися з Типовим договором і надати свої заперечення. Згідно ч.5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» надається 30 днів на вибір моделі договірних відносин та висловлення заперечень проти договору, оскільки приміщення було придбано лише 29.10.2021 року, процедура укладення типових договорів не дотримана ні відповідно до статей 633, 641, 642 ЦК України, ні ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», отже Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії №5050/жб від 01.11.2021 року не вважається укладеним відповідно до наведених норм чинного законодавства. Наполягає, що враховуючи наведене та всі додані до відзиву докази додатково підтверджують, що АТ «КТЦ» не надає послуг з постачання теплової енергії у приміщення 57 в будинку АДРЕСА_1 , отже у Відповідача не виникає обов`язку оплати цих послуг і штрафних санкцій у вигляді пені, інфляційних втрат та 3% річних, отже позовні вимоги не підлягають задоволенню.

17.11.2023 року від представника позивача до суду надійшли додаткові пояснення, в обґрунтування яких наведено наступне. Зазначає, що представником відповідачки у запереченнях зазначається, що послуги в постачання теплової енергії ОСОБА_1 не надаються у зв`язку з відключенням теплоносія в приміщення №57 (яке належить відповідачці), через аварію, наслідки якої мало усунити АТ «КТЦ». Вказує, що, як зазначалось позивачем в позовній заяві та підтверджено копіями актів про подачу та припинення подачі теплоносія на житловий будинок АДРЕСА_1 , в якому знаходиться приміщення 57, послуги з постачання теплової енергії позивачем в зазначеному будинку надаються постійно та за тарифами, які встановлені уповноваженими органами, в той же час відповідачка від надання зазначених послуг не відмовлявся, будь- яких актів-претензій щодо неналежної якості послуг або відсутності послуг централізованого опалення в періоди їх надання не надсилав. Таким чином, об`єкт забезпечується діями позивача відповідними послугами, а власник приміщення є їх споживачем. Відповідно до правової позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 02.04.2018 у справі № 212/2214/15-ц, єдиною підставою для зняття споживача з реєстраційного обліку і припинення відповідних нарахувань чином оформлений Акт про відключення, затверджений комісією з розгляду є належним питань про відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Окрім того, Верховний Суд у справі № 212/2214/15-ц прийшов до висновку, що відключення споживачів від мережі централізованого опалення відбувається тільки на підставі рішення постійнодіючої міжвідомчої комісії, створеної органом місцевого самоврядування або місцевим органом виконавчої влади з вчиненням в подальшому дій споживачем з дотриманням визначеної Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства від 22.11.2005 року № 4 (далі - Порядок № 4 від 22.11.2005) процедури. Вказані правові висновки повністю відповідають практиці та позиції Верховного Суду, оскільки аналогічні висновки викладені у наступних постановах: постанова ВС від 18.09.2019 у справі № 215/1724/16-ц, постанова ВС від 19.09.2019 у справі № 629/367/17, постанова ВС від 17.04.2019 у справі № 683/2223/17, постанова ВС від 23.12.2021 у справі 522/10647/15-ц, постанова ВС від 18.11.2021 у справі № 908/3233/20, постанова ВС від 13.09.2019 у справі № 686/10483/16-ц, постанова ВС від 11.12.2019 у справі № 154/2855/17-ц, постанова ВС від 28.08.2019 у справі № 209/4814/15-ц, постанова ВС від 26.08.2018 у справі № 221/1596/16-ц, постанова ВС від 24.10.2018 у справі 554/7927/15-ц, постанова ВС від 04.09.2019 у справі № 209/4403/13-ц, постанова ВС від 03.05.2018 у справі № 209/4980/15-ц, постанова ВС від 25.07.2019 у справі № 361/5676/15-ц, постанова ВС від 18.02.2022 у справі № 159/7123/19, постанова ВС від 01.12.2021 у справі 607/25229/18, постанова ВС від 15.05.2019 у справі №905/1222/18. Вказує, що відповідач не надав підтвердження того, що спірне приміщення від`єднано від мережі централізованого опалення у порядку встановленому законодавством, відтак нарахування за послугу з постачання теплової енергії здійснюється правомірно із дотриманням вимог чинного законодавства. Дії щодо відновлення системи централізованого постачання теплової енергії до приміщення мають бути вчинені власником такого приміщення, оскільки це не входить до експлуатаційної відповідальності позивача. Так, відповідно до Акту розмежування балансової належності теплових мереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 10.01.2019, встановлено що межею розподілу балансової належності теплових мереж і експлуатаційної відповідальності між АТ «Криворізька теплоцентраль» та ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР», який обслуговує житловий будинок АДРЕСА_1 , є зварний стик на транзитних трубопроводах опалення в техпідвалі житлового будинку. В акті зазначено, що траси опалення від зварних стиків в техпідвалі будинку по АДРЕСА_1 у бік споживача і розводка на будинку знаходиться на обслуговуванні ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР». Транзитні трубопроводи опалення до зварних стиків на будинку від траси знаходження на обслуговуванні АТ «Криворізька теплоцентраль». Таким чином, згідно вказаного вище акту, за внутрішньобудинкову систему теплопостачання несе відповідальність в даному випадку ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР». Оскільки АТ «Криворізька теплоцентраль» не здійснює безпосереднє обслуговування тепломереж приміщення відповідачки, то у позивача відсутній обов`язок щодо ліквідації будь-яких аварій та їх наслідків в приміщенні АДРЕСА_3 . У зв`язку з цим, подані разом з позовною заявою акти про подачу та про припинення подачі теплоносія до будинку АДРЕСА_1 вважає належними і достатніми доказами постачання теплової енергії до всіх приміщень, які знаходяться в даному будинку. Вважає, що заперечення відповідачки відносно укладення типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з постачання теплової енергії, що обліковується у позивача за №5050/жб, не укладався не відповідає дійсності та вимогам чинного законодавства. Як зазначалося позивачем і у позовній заяві, і у відповіді на відзив на позовну заяву. У разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори надання вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги (відповідно до ч. 5 ст. 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» в редакції ЗУ № 1060-IX). Отже, керуючись умовами діючого в Україні законодавства на офіційному сайті АТ «Криворізька теплоцентраль» https://tec.dp.ua/ 01.10.2021р., опубліковано текст Типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії. Звертаю увагу суду, так як протягом 30 днів з дня опублікування Типового договору, на адресу Позивача не надходило документів про рішення власників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 (в яке вбудоване приміщення відповідачки) про обрання моделі договірних відносин, з 01.11.2021 року з ОСОБА_1 фактично укладено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії № 5050/жб, що є публічним договором приєднання. Враховуючи вищевикладене прошу позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

04.12.2023 року представником позивача до суду подано додаткові пояснення. В обґрунтування яких зазначено наступне. Згідно акту розмежування балансової належності теплових мереж та експлуатаційної відповідальності сторін від 10.01.2019 (міститься в матеріалах справи) траси опалення від зварних стиків в техпідвалі будинку по АДРЕСА_1 у бік споживача і розводка на будинку знаходиться на обслуговуванні ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР», а тому АТ «Криворізька теплоцентраль» не контролює доступ будь-яких осіб до техпідвалу будинку та не здійснює обслуговування трас опалення, які знаходяться на балансі ТОВ «ЖИТЛОСЕРВІС-КР». Звертає увагу суду, що згідно акту № 365 від 22.09.2020 виконано обстеження системи опалення приміщення АДРЕСА_3 (користувачем вказаного приміщення на той час був ПАТ «Ощадбанк») та станом на дату складання акту встановлено, що вхідні засувки не опломбовані. Крім того, на адресу ПАТ «Ощадбанк» був направлений лист від 22.09.2020 № 3752/30 про необхідність оснащення вузлом розподільного обліку теплової енергії нежитлове приміщення № 57. Тобто, вказані докази свідчать про те, що теплопостачання до нежитлового приміщення після аварії 08.04.2019 фактично станом на 22.09.2020 було відновлене. Також слід зазначити, відносно акту № 2 від 01.10.2021, копія якого додана відповідачкою до відзиву, що документи теплової інспекції АТ «Криворізька теплоцентраль» мають єдину нумерацію, яка починається з початку кожного нового року, тому Акт від 01.10.2021 не може мати порядковий номер 2, оскільки останній складений документ у вересні 2021 року - Акт № 726 від 29.09.2021, а перший складений документ у жовтні 2021 року - Завдання на розрахунок втрат теплової енергії № 727 від 01.10.2021. Оригінал акту №2 від 01.10.2021 відсутній у позивача, а тому АТ «Криворізька теплоцентраль» ставить під сумнів справжність акту №2 від 01.10.2021, та вважає що він є неналежним та недостовірним доказом і не може братися судом до уваги. Звертає увагу суду, що відповідачка не надала жодного доказу який би підтверджував, що з моменту набуття ним права власності на нежитлове приміщення № 57 до дати звернення позивачем до суду, він звертався до позивача з претензією, щодо факту не надання послуг з теплопостачання або надання таких послуг неналежної якості, як не надав доказів які б підтверджували, що належне йому нежитлове приміщення від`єднано від мережі централізованого опалення у порядку встановленому законодавством. При цьому відповідачка неодноразово через свого представника зверталась до АТ «Криворізька теплоцентраль» із заявами про встановлення лічильника тепла, про надання технічних умов на перенос вузла обліку, на встановлення розподільчого вузла обліку теплової енергії. Дана обставина підтверджує, той факт, що відповідачка користується послугами з постачання теплової енергії, однак бажає здійснювати оплату наданих послуг з постачання теплової енергії з урахуванням приладу обліку теплової енергії. Таким чином, позивач наполягає на тому, що послуга з постачання теплової енергії відповідачці за період 01.11.2021-31.03.2023 надавалась належним чином та у повному обсязі у законодавчо встановленому порядку, а відтак позовні вимоги підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала повністю, при цьому зазначила, що доказів того, що в приміщенні є прилад опалення в неї немає. Було оголошення стосовно умов договору. Інформація була розміщена на стенді біля будинку. Чи є біля будинку стенд вона не знає, хто розміщував оголошення не знає. Платіжні доручення з повідомленням про зміст договору відповідачу не направлялися. Пломба була накладена, коли відключили та чи був борг у попередніх власників вона не знає. Чи були засувки відкриті та коли, вона сказати не може. Чи була закрита труба, вона не знає.

В судовому засіданні представник відповідачки з позовними вимогами на погодився, просив відмовити в задоволенні позову, також зазначив, що відповідачка зверталась із заявами, щоб встановити прилад обліку, щоб було видно що подається опалення. Згодні платити, лише за послуги опалення загального користування.

В судовому засіданні в якості свідка був опитаний ОСОБА_6 , який показав наступне. Він з 2019 року працює в АТ «Криворізька теплоцентраль» на посаді провідного спеціаліста. Він складав 1 жовтня 2021 року акт перед початком опалювального сезону. Він з`ясував, що засувки були закриті та опломбовані. Раніше був лічильник, але він знятий, в приміщенні відсутні прилади опалення.

У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: детальний розрахунок суми грошових зобов`язань (а.с. 8) витяг з державного реєстру речових прав (а.с. 11-12), типовий індивідуальний договір (а.с. 13-18), акти (а.с. 19, 20,21,22), рішення про початок опалювального сезону (а.с. 23,25), рішення про закінчення опалювального сезону (а.с. 24,26), акт (а.с. 27), свідоцтво (а.с. 28), реєстр на відправлення (а.с. 30), рахунки (а.с. 32-61), реєстр на відправлення (а.с. 62), рахунки (а.с. 64-65), реєстр на відправлення (а.с. 66), рахунок (а.с. 68), реєстр на відправлення (а.с. 69), статут (а.с. 70), виписка (а.с. 71), договір купівлі - продажу (а.с. 95-98), технічний паспорт (а.с. 102-106), акти (а.с. 107-111), акт обстеження внутрішньобудинкової системи (а.с. 112-115), заяви (а.с. 125, 126, 127, 128), акти (а.с 154, 165), завдання на розрахунок втрат теплової енергії (а.с. 166), лист (а.с.167), акт (а.с. 170, 174), детальний розрахунок обсягу послуги (а.с. 195-197), рішення про встановлення тарифів на теплову енергію (а.с. 198-199, 201-203), детальний розрахунок (а.с. 212-215).

Суд, керуючись вимогами ст.77 ЦПК України, згідно якої предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, оцінюючи з точки зору належності досліджені у судовому засіданні докази, приходить до наступних висновків.

Суд вважає належними доказами: витяг з державного реєстру речових прав (а.с. 11-12), договір купівлі - продажу (а.с. 95-98), так як ці докази стосуються обставин, що підтверджують заявлені вимоги, а саме, що відповідачка ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд вважає належними доказами: детальний розрахунок суми грошових зобов`язань (а.с. 8), акти (а.с. 19, 20,21,22), рішення про початок опалювального сезону (а.с. 23,25), рішення про закінчення опалювального сезону (а.с. 24,26), акт (а.с. 27), свідоцтво (а.с. 28), реєстр на відправлення (а.с. 30), рахунки (а.с. 32-61), реєстр на відправлення (а.с. 62), рахунки (а.с. 64-65), реєстр на відправлення (а.с. 66), рахунок (а.с. 68), реєстр на відправлення (а.с. 69), статут (а.с. 70), виписку (а.с. 71), акт розмежування належності теплових мереж (а.с 154, 159), завдання на розрахунок втрат теплової енергії (а.с. 166), детальний розрахунок обсягу послуги (а.с. 195-197), детальний розрахунок (а.с. 212-215), рішення про встановлення тарифів на теплову енергію (а.с. 198-199, 201-203), так як ці докази стосуються обставин, які підлягають доказуванню, а саме наявності заборгованості за надані позивачем відповідачці послуги та їх розмір.

Суд вважає належним доказом типовий індивідуальний договір (а.с. 13-18), так як він стосується предмету доказування, а саме обов`язків позивача та відповідача, розміщення цього договору на сайті позивача.

Суд вважає належними доказами: договір купівлі - продажу (а.с. 95-98), технічний паспорт (а.с. 102-106), акти (а.с. 107-111), акт обстеження внутрішньобудинкової системи (а.с. 112-115), акти (а.с. 170, 174), так як ці докази стосуються обставин, які підлягають доказуванню, а саме права власності відповідачки на приміщення та наявності в приміщенні, яке належить відповідачці інженерного обладнання, яке забезпечує опалення та фактичного надання позивачем відповідачці послуги з опалення цього приміщення.

Суд вважає належними доказами: заяви (а.с. 125, 126, 127, 128), так як ці докази стосуються обставин, які підлягають доказуванню, а саме, звернень відповідачки до позивача стосовно вузлу обліку теплової енергії.

Суд вважає неналежним доказом лист (а.с.167), так як він не стосується подання теплоенергії до приміщення відповідачки.

Суд вважає належними доказами показання свідка ОСОБА_6 , так як вони стосуються складання ним акту 1 жовтня 2021 року перед початком опалювального сезону.

Суд, відповідно до ст.78 ЦПК України, вважає допустимими досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази, які суд визнав належними, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом.

Оцінюючи докази, суд приходить до наступних висновків щодо достовірності досліджених судом доказів, які визнані належними та допустимими.

Суд вважає достовірними доказами: детальний розрахунок суми грошових зобов`язань (а.с. 8), акти (а.с. 19, 20,21,22), рішення про початок опалювального сезону (а.с. 23,25), рішення про закінчення опалювального сезону (а.с. 24,26), акт (а.с. 27), свідоцтво (а.с. 28), статут (а.с. 70), виписку (а.с. 71), акт розмежування належності теплових мереж (а.с 154, 159), завдання на розрахунок втрат теплової енергії (а.с. 166), детальний розрахунок обсягу послуги (а.с. 195-197), детальний розрахунок (а.с. 212-215), рішення про встановлення тарифів на теплову енергію (а.с. 198-199, 201-203), так як ці докази стосуються обставин, які підлягають доказуванню, а саме наявності заборгованості за надані позивачем відповідачці послуги та їх розмір.

Суд вважає достовірним доказом типовий індивідуальний договір (а.с. 13-18).

Суд вважає належними доказами: договір купівлі - продажу (а.с. 95-98), технічний паспорт (а.с. 102-106).

Акт обстеження (а.с.112-115), суд вважає достовірним, так як він узгоджується з технічним паспортом (а.с. 102-106).

Суд вважає достовірними доказами: акти (а.с. 107-110), так як вони узгоджуються з технічним паспортом (а.с.102-106) та актом (а.с.112-115).

Акт (а.с. 170) суд вважає достовірним доказом в частині опломбування засувок.

Суд вважає достовірними доказами: заяви (а.с. 125, 126, 127, 128).

Суд вважає достовірними доказами, стосовно того, що позивач нараховував відповідачці певні суми та направляв рахунки: реєстр на відправлення (а.с. 30), рахунки (а.с. 32-61), реєстр на відправлення (а.с. 62), рахунки (а.с. 64-65), реєстр на відправлення (а.с. 66), рахунок (а.с. 68), реєстр на відправлення (а.с. 69).

Показання свідка ОСОБА_6 , суд вважає достовірним доказом, так як вони узгоджуються з актами (а.с. 107-110), технічним паспортом (а.с.102-106), актом (а.с.112-115), не спростовані іншими достовірними доказами. Також суд бере до уваги, що підстав, з яких би свідок надавав неправдиві показання, судом не встановлено.

Суд вважає акти (а.с.111, 174), в яких зазначено, що приміщення, належне відповідачці, приєднано до мережі опалення, недостовірними доказами, так як ці докази спростовуються технічним паспортом (а.с.102-106) та актом (а.с.112-116), з яких вбачається, що приміщення не має приладів опалення, а на спростування цієї обставини доказів позивачем не надано.

Керуючись вимогами ст. 80 ЦПК України, суд вважає, що сукупність визнаних судом допустимими, належними та достовірними доказами є достатньою для встановлення наступних фактів та обставин.

ДП «Криворізька теплоцентраль» 16.03.2017 року перетворено у ПАТ «Криворізька теплоцентраль», про що внесені дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 108 ЦК України, ПАТ «Криворізька теплоцентраль» є правонаступником ДП «Криворізька теплоцентраль».

В результаті проведення державної реєстрації змін до Статуту ПАТ «Криворізька теплоцентраль», що пов`язані зі зміною типу товариства у відповідності до ЗУ «Про акціонерні товариства», змінено найменування товариства на АТ «Криворізька теплоцентраль», про що 14.05.2018 року внесені дані до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12.10.2011 року «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від КП «Криворіжтепломережа» до ДП «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому (після перейменування - Покровський), Інгулецькому та Саксаганському районах міста. Таким чином, виконавцем послуги з теплопостачання та гарячого водопостачання для будинку АДРЕСА_1 є АТ «Криворізька теплоцентраль».

До 18 травня 2021 року приміщення АДРЕСА_3 належало АТ «Ощадбанк», в подальшому на підставі договору купівлі-продажу від 18.05.2021 року, реєстровий номер 1384, зазначене приміщення придбала ОСОБА_3 , а 29 жовтня 2021 року його придбала ОСОБА_1 , що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна від 29.10.2021р., реєстровий номер 3113 (а.с.95-98), витягом (а.с.11-12, 99-100).

8 квітня 2019 року припинено подачу теплоносія в належне на даний час відповідачці приміщення АДРЕСА_3 ,у зв`язку з поривом на вводі в дане приміщення. При цьому запропоновано відповідачці вжити заходи для заміни труби на подачу гарячої води до цього приміщення. Вказані обставин встановлені актами (а.с.107, 108).

ОСОБА_1 є власником нежилого приміщення, загальною площею 562,3 кв.м., яке вбудоване в перший поверх триповерхового житлового будинку, літ. «А-9», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що вбачається з договору купівлі - продажу, витягу (а.с. 95-98,99-100).

Позивач надає теплову енергію до будинку за адресою: АДРЕСА_1 , що не оспорюється сторонами.

На момент придбання цього приміщення відповідачкою, борги з комунальних платежів щодо його утримання відсутні, що вбачається з договору (а.с.95-98), не спростовано позивачем.

Прилади опалення в цьому приміщенні відсутні, що встановлено технічним паспортом (а.с.102-104), актом (а.с. 112-115).

До даного часу теплоенергія до належного відповідачці приміщення не подається, що вбачається з пояснень її представника, технічного паспорту (а.с.102-104), акту (а.с. 112-115), показань свідка ОСОБА_6 , актів (а.с.107, 108, 109, 110).

1 жовтня 2021 року позивачем на своєму офіційному сайті: https://tec.dp.ua, було розміщено Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії за посиланням: https://tec.dp.ua/typovyj-indyvidualnyj-dogovir-pro-nadannya-poslugy-z-postachannya-teplovoyi-energiyi/, який є публічним договором приєднання, що вбачається з договору (а.с. 13-18).

Позивач повідомлення про місце опублікування тексту договору в рахунках на оплату послуг не розміщував, що визнається представником позивача, не спростовується наявними в справі доказами.

Позивач не розміщував у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах повідомлення про місце опублікування тексту договору. При цьому суд враховує, що представник позивача не надав будь-яких доказів щодо такого розміщення. Пояснення до цієї обставини, надані у судовому засіданні представником позивача, а саме, що інформація була розміщена на стенді біля будинку, не містить відомостей про те, хто розміщував оголошення. При цьому представник також пояснила, що не знає, чи є взагалі стенд біля будинку, в якому розташоване належне відповідачці приміщення. Також суд враховує, що про розміщення оголошення на стенді, позивач зазначив лише в позові, але не зазначив дату цього розміщення, не послався на докази, які підтверджують цю обставину, а в подальших письмових заявах про цю обставину не зазначав. Відтак, пояснення представника позивача про розміщення оголошення на стенді, суд вважає недостовірними, а тому не бере їх до уваги при вирішенні справи.

Позивач здійснює відповідачці нарахування за послугу з постачання теплової енергії та за послугу з абонентського обслуговування, за період з листопада 2021 року по березень 2023 року, що вбачається з реєстрів (а.с. 30, 62, 66, 69), рахунків (а.с. 32-61, 64-65, 68).

Відповідачка, з метою підтвердження неотримання теплової енергії, зверталася до позивача з проханням встановити прилад обліку, що вбачається з пояснень представника відповідачки, заяв (а.с. 125,126, 127, 128).

Відповідачка будь-які платежі за теплову енергію не здійснює, що визнається сторонами.

Твердження представника позивача, що до приміщення, власником якого є відповідачка, надається теплова енергія і це підтверджуються заявами (а.с. 125,126, ,127, 128), суд вважає недостовірними, так як в заявах не вказується про отримання відповідачкою теплової енергії. Крім того, таке твердження спростовується сукупністю таких об`єктивних, вагомих доказів, як технічний паспорт (а.с.102-104), акт (а.с. 112-115), показання свідка ОСОБА_6 , акти (а.с.107, 108, 109, 110), з яких вбачається відсутність надання теплової енергії до приміщення, яке належить відповідачці. Також суд бере до уваги, що позивач не надав суду доказів про усунення причини, з якої у 2019 році було припинено теплопостачання до вказаного приміщення. Відтак твердження представника позивача, суд не приймає до уваги.

Твердження представника позивача про те, що запис в технічному паспорті на групу нежитлових приміщень № 57 будинку АДРЕСА_1 від 30.11.2021, акт №2 від 02.04.2019 року, акт № б/н від 08.04.2019, акт № 2 від 01.10.2021, акт від 27.10.2021, не можуть братися судом до уваги, так як жодний із зазначених актів, не є офіційним документом, який засвідчує законне відключення відповідачки від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання), суд вважає необґрунтованим, оскільки у судовому засідання встановлено, що відключення здійснено саме позивачем. Тому це твердження при вирішенні справи, суд не приймає до уваги.

Твердження представника позивача про те, що не існує належним чином оформленого акту про відключення нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання)/постачання гарячої води спростовується тим, що фактичне відключення є, а акти складені самим позивачем. Тому суд це твердження вважає необґрунтованим та не бере його до уваги при вирішенні справи.

Твердження представника позивача про те, що відповідачкою не надано жодного доказу про те, що в період з 01.11.2021 по 31.03.2023 послуги з постачання теплової енергії не отримувалися, як і не надано доказів того, що нею на адресу позивача направлялися листи-претензії щодо неналежної якості послуг або відсутності послуги з постачання теплової енергії в періоди їх надання, суд вважає необґрунтованими, так як неотримання теплопостачання підтверджується тим, що саме позивач відключив приміщення від теплопостачання, а також відсутністю приладів опалення в приміщенні, а отже у відповідачки не було необхідності подавати претензію. Тому суд це твердження не бере до уваги при вирішенні справи.

Твердження представника позивача про те, що заяви відповідачки від 20.01.2023, 25.04.2023, 26.04.2023, 18.08.2023 (додаються до відзиву) підтверджують той факт, що відповідачка користується послугами з постачання теплової енергії, суд вважає необґрунтованими, так як в цих заявах не вказується про користування відповідачкою тепловою енергією, отже це твердження є надуманим і суд його не приймає до уваги при вирішенні справи.

Твердження представника позивача про те, що факт поставки теплової енергії у період 01.11.2021-31.03.2023 підтверджується актами подачі та припинення подачі теплоносія на житловий будинок АДРЕСА_1 , суд вважає необґрунтованим, так як в цих актах не вказано, що теплова енергія подається до приміщення відповідачки. Тому суд це твердження не бере до уваги при вирішенні справи.

Твердження представника позивача про те, що відповідачка не надала підтвердження того, що спірне приміщення від`єднано від мережі централізованого опалення у порядку встановленому законодавством, а відтак нарахування за послугу з постачання теплової енергії здійснюється правомірно, суд вважає необґрунтованим, оскільки саме позивач внаслідок аварії відключив приміщення, належне на даний час відповідачці, він опалення. Тому суд це твердження не приймає до уваги при вирішенні справи.

Твердження представника позивача про те, що внаслідок існування акту розмежування балансової належності він не несе відповідальності, суперечать вимогам ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», згідно якої теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил, положенням ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою закріплюється обов`язок виконавця комунальної послуги вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством, а також фактичним обставинам справи, так як 8 квітня 2019 року обов`язок замінити труби взяв на себе самостійно позивач. Тому це твердження суд при вирішенні справи до уваги не приймає.

Твердження представника позивача про те, що зміст акту № 365 від 22.09.2020 та листа від 22.09.2020 № 3752/30 про необхідність оснащення вузлом розподільного обліку теплової енергії нежитлового приміщення № 57 свідчать про те, що теплопостачання до нежитлового приміщення після аварії 08.04.2019 фактично станом на 22.09.2020 було відновлене, суд вважає надуманим. При цьому суд бере до уваги, що в зазначених документах не вказано, що теплопостачання поновлено, доказів усунення несправності не надано. Відтак це твердження суд при вирішенні справи до уваги не бере.

Твердження про те, що акт № 2 від 01.10.2021 є неналежним доказом, тому що пронумерований з порушенням черговості, суд вважає таким, що не заслуговує на увагу, так як розбіжності в нумерації не спростовують фактичного змісту цього акту.

Встановленим судом фактам та обставинам відповідають правовідносини, які регулюються нормами ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання».

Як передбачено ст.3 ЦК України , загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема: свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ст.11 ЦК України , підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Згідно ст.13 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов`язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Як визначено ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі; сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом; правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків; у випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

Як передбачено ст. 549 ЦК України , неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно п.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як передбачено ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні: споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих.

Статтею 1 Закону України «Про теплопостачання» визначено, що у цьому Законі основні терміни вживаються в такому значенні: споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору; теплопостачальна організація - суб`єкт господарської діяльності з постачання споживачам теплової енергії; постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору.

Згідно ст.15 Закону України «Про теплопостачання», основними завданнями державного регулювання діяльності у сфері теплопостачання є, зокрема, захист прав споживачів.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про теплопостачання», споживач теплової енергії має право на: приєднання до теплової мережі відповідно до нормативно-правових актів; отримання обсягів теплової енергії згідно з параметрами відповідно до договорів, а також норм і правил. Основними обов`язками споживача теплової енергії є: своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії; додержання вимог договору та нормативно-правових актів; забезпечення безпечної експлуатації систем теплоспоживання.

Згідно ст. 25 Закону України «Про теплопостачання», теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: аварія - пошкодження, вихід з ладу, відмова, неможливість експлуатації внутрішньобудинкових систем, а також пошкодження несучих, огороджувальних та несучоогороджувальних конструкцій будівлі, які спричинили або можуть спричинити шкоду життю та здоров`ю людей, пошкодження майна, унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг споживачам; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води); споживач житлово-комунальних послуг (далі - споживач) - індивідуальний або колективний споживач.

Як передбачено ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постачання теплової енергії є комунальною послугою.

Статтею 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплюється обов`язок надання комунальної послуги виконавцем, згідно цієї норми виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема вживати заходів до ліквідації аварій, усунення порушень якості послуг у строки, встановлені законодавством.

Згідно ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на , зокрема, ліквідацію наслідків аварії.

Як визначено ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», публічні договори приєднання про надання комунальних послуг з власниками індивідуальних (садибних) житлових будинків вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги; при цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Як передбачено ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.

Згідно ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; на усунення протягом строку, встановленого договорами про надання житлово-комунальних послуг або законодавством, виявлених недоліків у наданні житлово-комунальних послуг; на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості; складати та підписувати акти-претензії у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їхніх споживчих властивостей та перевищенням строків проведення аварійно-відновних робіт. Індивідуальний споживач зобов`язаний: своєчасно вживати заходів до усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; забезпечувати цілісність обладнання приладів (вузлів) обліку комунальних послуг відповідно до умов договору та не втручатися в їхню роботу; власним коштом проводити ремонт та заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, іншого спільного майна, пошкодженого з його вини, яка доведена в установленому законом порядку; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії затверджено постановою КМУ «Про затвердження правил надання послуги з постачання теплової енергії та типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії» від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 року № 1022)

Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з наступного. Згідно позову та наданих позивачем розрахунків, борг відповідачки складається з заборгованості за теплову енергію на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку, заборгованості за теплову енергію на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення, заборгованості за опалення нежитлового приміщення, належного відповідачці.

АТ «Криворізька теплоцентраль» є теплопостачальною організацією у розумінні ст. 1 Закону України «Про теплопостачання» як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає теплову енергію населенню м. Кривого Рогу.

Відповідачка, як власник приміщення, яке розташоване в багатоквартирному будинку, є споживачем комунальних послуг.

Представник відповідачки визнав позовні вимоги в частині заборгованості за теплову енергію на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку, заборгованості за теплову енергію на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення, сум компенсації за інфляцію, сум 3% річних, сум пені, нарахованих на вказані види заборгованості. Визнання позову в цій частині не суперечить вимогам закону, не порушує права інших осіб, не суперечить встановленим судом обставинам, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

В частині позовних вимог про стягнення боргу за опалення нежитлового приміщення, суд приходить до наступних висновків.

Позивачем 08 квітня 2019 року припинена подача теплоносія у зв`язку з поривом на вході в приміщення, яке на даний час належить відповідачці, таке припинення надання послуги узгоджується з вимогами ст.16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якої, надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно, крім часу перерв на, зокрема, ліквідацію наслідків аварії. В той же день на АТ «Криворізька теплоцентраль» покладений обов`язок замінити трубу на подачу гарячої води. Такий обов`язок відповідає вимогам ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», згідно якої виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску.

У судовому засіданні встановлено, що до даного часу позивачем, всупереч його обов`язкам, передбаченим ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», наслідки аварії не ліквідовані, теплопостачання в належне відповідачці приміщення не здійснюється.

Суд також бере до уваги, що відповідачка не несе обов`язок вживати заходів щодо усунення наслідків аварії, здійснювати заміну санітарно-технічних приладів і пристроїв, обладнання, оскільки згідно ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний вчиняти такі дії, якщо неполадки виникли з його вини або майно пошкоджено з його вини, а вини відповідачки у виникненні аварії, не встановлено.

Також суд бере до уваги, що у судовому засіданні не добуто доказів тієї обставини, що між позивачем та відповідачкою укладений договір. При цьому суд виходить з того, що позивач не виконав свого обов`язку, визначеного ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», про розміщення повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. Відтак, позивач не забезпечив можливість для відповідачки ознайомитися з текстом публічного договору, а відтак сплив 30-ти днів після опублікування договору на сайті позивача, не дає підстав вважати, що він укладений. Також суд приймає до уваги, що укладення відповідачкою договору з позивачем при відсутності реального теплопостачання, суперечило б такій засаді цивільного законодавства, як розумність.

Твердження представника позивача про належне укладення між АТ «Криворізька теплоцентраль» і ОСОБА_1 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії від 01.10.2021 року, суд не приймає до уваги, оскільки позивачем не дотримано законної процедури укладення договору.

Таким чином, враховуючи, що договір між позивачем та відповідачкою не укладений, що в приміщення відповідачки не здійснюється подача теплоносія, суд приходить до переконання, що відповідачка не несе обов`язку сплачувати позивачу будь-які суми стосовно цього приміщення, окрім оплати теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та оплати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення. При цьому суд також вважає, що оскільки договір між позивачем та відповідачкою не укладений, то відповідачка не несе обов`язку здійснювати плату за абонентське обслуговування, так як цей платіж є платежем, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Як передбачено ст.3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема: свобода договору; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Також суд приймає до уваги, що твердження позивача про укладення відповідачкою договору з позивачем і внаслідок цього наявність боргу в неї за постачання теплоенергії, при відсутності реального теплопостачання, суперечить таким засадам цивільного законодавства як справедливість та добросовісність, та всупереч положенням ст. 13 ЦК України, порушує права відповідачки та вчинено з наміром завдати майнової шкоди відповідачці.

Суд приходить до переконання, що відповідачка не несла обов`язку сплачувати позивачу будь-які суми стосовно цього приміщення, окрім оплати теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та оплати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення, у тому числі здійснювати абонентську плату. Відтак, відсутні підстави стягувати з неї суми компенсації за інфляцію, 3% річних, пеню, які нараховані позивачем на борг за опалення приміщення та борг за абонентське обслуговування.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Таким чином, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги в розмірі 84606 грн. 56 коп., тобто в частині заборгованості за теплову енергію на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку, заборгованості за теплову енергію на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення, сум компенсації за інфляцію, сум 3% річних, сум пені, нарахованих на вказані види заборгованості. Позовні вимоги в іншій частині суд вважає необґрунтованими та вважає, що в їх задоволенні належить відмовити.

Отже, вислухавши учасників, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, на підставі ст. 12 ЦПК України, згідно якої кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, та ст. 13 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом, з огляду на вищевикладені доводи, враховуючи надані позивачем суду докази з позиції їх належності та допустимості, враховуючи зазначені вище норми чинного законодавства України, суд приходить до переконання, що позов підлягає частковому задоволенню.

Також суд враховує, що часткове задоволення позову буде відповідати такому, передбаченому ст. 2 ЦПК України завданню цивільного судочинства, як справедливе вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушеного права позивача.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судовий збір», ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, часткове задоволення позовних вимог, суд, згідно зі ст.141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно частині задоволених вимог, в розмірі 1,5 відсотка від 84606 грн. 56 коп., що становить 1269 грн. 09 грн

Керуючись ст.ст. 11, 13, 15, 16,, 205, 526, 549, 612, 625, 633, 641, 642 ЦК України, ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст.1, 5, 7, 8, 13, 16, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ст.ст.1, 15, 24, 25 Закону України «Про теплопостачання», ст. ст. 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль ((м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 ) - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надану послугу з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_2 в сумі 84606 грн. 56 коп., яка складається з:

- заборгованості за теплову енергію на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для нежитлового приміщення в сумі - 62553 грн. 85 коп.;

- заборгованості за теплову енергію на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення в сумі - 20000 грн. 56 коп.;

- суми компенсаціії за інфляцію, нараховану за заборгованість з оплати вартості теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для нежитлового приміщення - 879 грн. 11 коп.;

- суми компенсації за інфляцію, нараховану на заборгованість з оплати вартості теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення - 291 грн. 03 коп.

- суми 3% річних, нараховану на заборгованість з оплати вартості теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для нежитлового приміщення - 298 грн. 98 коп.;

- суми 3% річних, нараховану на заборгованість з оплати вартості теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення - 98 грн. 92 коп.;

- суми пені, нараховану за заборгованість з оплати вартості на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку для нежитлового приміщення - 363 грн.76 коп.;

- суми пені, нараховану на заборгованість з оплати вартості теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення нежитлового приміщення, тобто послуги на опалення загального користування - 120 грн. 35 коп.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль, витрати по сплаті судового збору в сумі 1269 грн. 09 грн.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати підписання шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 12 лютого 2024 року.

Головуючий суддя: В.М. Прасолов