П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2024 року місто Київ

справа №753/4520/23

провадження№22-ц/824/6140/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство "Універсал банк"

відповідач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , подану адвокатом Ковальчук Наталією Віталіївною,

на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 30 червня 2023 року, ухвалене у складі судді Заставенко М.О.,

у справі запозовом Акціонерного товариства "Універсал банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення суми,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2023 року позивач АТ "Універсал Банк" звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , в якому просив стягнути заборгованість 3% річних від невиконаного грошового зобов`язання у розмірі 2609,45 швейцарських франків.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 13 листопада 2019 року рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області у справі №541/1736/16-ц на користь ПАТ " Універсал Банк" стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 175, 57 швейцарських франків. Відповідачі належним чином не виконують рішення суду, та на погашення заборгованості в період з 13 листопада 2019 року по 28 лютого 2023 року сплатили декілька платежів, а отже допустили прострочення грошового зобов`язання за вказаний період. Невиконання рішення суду є підставою для відповідальності встановленої законом, у зв`язку з чим позивачем здійснено нарахування 3% річних, що полягає в компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами належними до сплати. Розмір заборгованості відповідно до розрахунку становить 2609, 46 швейцарських франків.

Рішенням Дарницького районного суду м.Києва від 30 червня 2023 року задоволені позовні вимоги АТ "Універсал банк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 3% річних у розмірі 2 609,45 швейцарських франків . Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) судові витрати у розмірі 1 342 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) судові витрати у розмірі 1 342 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідачів ОСОБА_1 ОСОБА_1 - адвокат Ковальчук Н.В. подала апеляційну скаргу, в який просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги. Стягнути з відповідачів на користь позивача 3% річних за період з 3 березня 2020 року по 20 березня 2023 року у розмірі 2 498,29 швейцарських франків. Стягнути з АТ " Універсал Банк" на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_1 сплачений за подання апеляційної скарги судовий збір в розмірі 4026 грн. та стягнути з банку на користь ОСОБА_1 , 1955 року народження, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, та таким, що підлягає скасуванню у зв`язку з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зокрема, зазначає про те, що з урахуванням визначених строків позовної давності позивач може розраховувати на стягнення з% річних за період з 20 березня 2020 року по 20 березня 2023 року (день звернення з позовом до суду).

Також зазначає про те, що розрахунку позивача невірно зазначаються розрахункові періоди та сума залишку заборгованості на початок періоду.

З урахуванням утримання сум доходів ОСОБА_1 , 1981 року народження та перерахування на рахунок приватного виконавця (в межах ВП НОМЕР_1) 3% річних повинні обчислюватися за кожен період сплати окремо, виходячи з суми заборгованості за виключенням утриманої суми та згідно контррозрахунку, що проводився за допомогою програми в Інформаційно - правовій системі " Ліга Закон" розмір 3% річних складає 2498,29 швейцарських франків, замість заявлених позивачем 2609,45 швейцарських франків.

Своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивач АТ "Універсал Банк" не скористався.

Представник позивача АТ " Універсал Банк" - адвокат Дитинчук В.М. подала письмові пояснення на апеляційну скаргу. У своїх поясненнях представник позивача, зокрема, зазначала про те, що відповідачі помилково вважають, що судом стягнуто 3% річних за період з 13 листопада 2019 року по 28 лютого 2023 року, оскільки таке припущення спростовується наявним в матеріалах справи доказом, а саме розрахунком до позовної заяви про стягнення 3% річних виконаним 28 лютого 2023 року, за період з 29 лютого 2020 року по 28 лютого 2023 року. Крім того представник позивача заперечувала проти стягнення судових витрат понесених ОСОБА_1 , 1955 року народження, оскільки документи на підтвердження понесення таких витрат позивачу направлено не було. При вирішенні питання щодо компенсації понесених стороною витрат на правничу допомогу, суду належить дослідити та оцінити надані докази на предмет належності, допустимості та достовірності. При визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також розумності їх розміру. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Просила відмовити у задоволенні апеляційної відповідачів, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 8 серпня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 2 листопада 2023 року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п. 2 ч. 1ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Судом установлено, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області №541/1736/16-ц на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) заборгованість за кредитним договором у розмірі 32 175,57 швейцарських франків.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 з примусового виконання виконавчого листа №541/1736/16-ц.

Згідно з розрахунком, наданим позивачем АТ " Універсал Банк", 3% річних за період (з лютого 2020 року по лютий 2023 року) невиконання рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13 листопада 2019 року становить 2 609,45 швейцарських франків.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що рішення суду про стягнення заборгованості з відповідачів за договором кредиту у розмірі 32175,57 швейцарських франків не виконано, а відтак підлягає застосуванню ч.2 ст. 625 ЦК України щодо стягнення з відповідачів 3% річних.

Наданий стороною відповідача розрахунок 3% річних суд не прийняв до уваги, оскільки він здійснений з 20 березня 2020 року, тоді як рішення суду про стягнення боргу було винесено у листопаді 2019 року, про що було відомо відповідачам, а виконавче провадження з приводу примусового виконання рішення суду відкрито 3 березня 2020 року.

Разом з тим, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У ч.1 ст. 509 ЦК України закріплено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства , а також із дій осіб, що передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини (ч.1, п.1 ч.2 ст.11 ЦПК України). У ч. 5 ст. 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникнути з рішення суду.

У даному випадку підставами виникнення у відповідачів зобов'язання були кредитний договір та договір поруки.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 2 вересня 2015 року у справі № 6-369цс15, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме, зокрема суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Встановивши, що рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області на користь ПАТ «Універсал Банк» стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 32175,57 швейцарських франків, зобов`язання відповідачів по поверненню отриманих у кредит коштів не виконано, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач має право на підставі ч.2 ст.625 ЦК України вимагати стягнення 3% річних від простроченої суми.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що сума штрафних санкцій на підставі ст.625 ЦК України, тобто 3% річних, за період з лютого 2020 року по лютий 2023 року, позивачем розрахована вірно і саме така сума підлягає стягненню.

Колегія суддів не погоджується з періодом, за який розраховані 3% річних від простроченої суми, з огляду на таке.

Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" доповнено розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18.

Зокрема, вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України ", введено в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався.

Відтак нарахування позивачем АТ " Універсал Банк" трьох відсотків річних за період після 24 лютого 2022 року не відповідає вимогам закону, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо стягнення 3% відсотків річних на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України за період з 24 лютого 2022 року по 28 лютого 2023 року.

Оскільки суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, наявні підстави для виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на викладене, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити, зменшити період стягнення до 24 лютого 2022 року, та суму стягнутих з ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на користь АТ " Універсал Банк" трьох процентів річних з 2609,45 швейцарських франків до 1819,68 швейцарських франків.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не застосовано позовну давність є безпідставними та не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування рішення суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, позовна давність переривається у разі пред`явлення позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Установлено, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів 18 березня 2023 року, в якому просив стягнути 3 річних від простроченої суми, що розраховані за період з 29 лютого 2020 року по 28 лютого 2023 року.

Відповідно п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Згідно п. 19 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

У зв`язку з чим, до заявлених позивачем вимог про стягнення 3%, розрахованих за період з 29 лютого 2020 року по 18 березня 2020 року позовна давність не може бути застосована.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно з п.п. б), в) ч. 4 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Позивачем заявлено позов на суму 2609,45 швейцарських франків, апеляційним судом задоволено позовні вимоги на суму 1819,68 швейцарських франків, що становить 69,73%.

За вказаних обставин з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_1 на користь АТ " Універсал Банк" підлягає стягненню судовий збір за подання позову до суду першої інстанції пропорційно до задоволених позовних вимог 69,73% ((2684 грн. х 69,73%): 100 =1871,55 грн.), що становитиме по 935,77 грн. з кожного.

А з позивача АТ "Унверсал Банк" на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_1 підлягає відшкодуванню сума сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог, тобто в розмірі 1243,04 грн. ((4106,52 грн. х 30,27%) :100).

Що стосується витрат відповідача ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, то в цій частині слід зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу.

Статтю 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг; 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно із ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирних шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або ) значенню справи.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Подібні висновки викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 2 вересня 2020 року у справі №329/766/18 (провадження № 61-6627св20).

Як убачається з матеріалів справи представник відповідача- адвокат Ковальчук Н.В. у апеляційній скарзі заявила про витрати в сумі 7000 грн., понесені відповідачем ОСОБА_1 , 1955 року народження, в суді апеляційної інстанції.

У якості доказів витрат на професійну правничу допомогу у цій справі представник відповідача надала копію договору про надання правничої допомоги від 8 травня 2019 року ОСОБА_1 , додаток №1 до договору та акт приймання - передачі наданих послуг №1 від 30 липня 2023 року.

Згідно акту приймання - передачі наданих послуг№1 адвокат Ковальчук Н.В. та ОСОБА_1 склали цей акт до договору про надання правової допомоги від 8 травня 2019 року, в якому зазначили, що згідно договору адвокат надав, а клієнт прийняв юридичні послуги, а саме: усна консультація з вивчення документів та їх правовий аналіз, вартістю 500 грн.; вивчення останніх рішень/судової практики в аналогічних справах, вартістю 1000 грн.; підготовка апеляційної скарги до Київського апеляційного суду на рішення Дарницького районного суду м.Києва від 30 червня 2023 року у цивільній справі №753/4520/23 за позовом Акціонерного товариства "Універсал банк" до ОСОБА_1 , 1981 року народження, ОСОБА_1 , 1955 року народження, про стягнення 3% річних, вартістю 5500 грн..

Загальна вартість наданих послуг складає 7000 грн.

Доказів оплати зазначених послуг не надано, проте Верховний Суд у своїй постанові від 28 вересня 2021 року у справі №160/12268/19 виклав правовий висновок, відповідно до якого витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено чи тільки має бути сплачено.

Представник позивача АТ "Універсал Банк" у письмових поясненнях на апеляційну скаргу зазначила про те, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходи з критерію реальності адвокатських витрат, а також розумності їх розміру.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи і витраченого адвокатом часу.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд може обмежити розмір витрат на професійну правничу допомогу з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

Враховуючи те, що правова позиція сторони відповідача у справі у суді першої та апеляційної інстанції не змінювалась, адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавства, що регулюють спір у справі та документи, якими протилежна сторона у справі обґрунтовувала вимоги та інші обставини, а також приймаючи до уваги заперечення представника позивача, колегія суддів дійшла висновку про те, що відшкодування заявлених представником відповідача витрат у розмірі обумовленого сторонами угодою є завищеним та необґрунтованим, а також неспівмірними з витраченим часом та обсягом виконаних робіт.

Колегія суддів вважає, що з огляду на поданий адвокатом Ковальчук Н.В. процесуальний документ (апеляційна скарга), доказове наповнення матеріалів справи та їх об`єм, враховуючи складність справи (яка розглянута в спрощеному позовному провадженні) та виконані роботи, розгляд справи в суді апеляційної інстанції в порядку ч.1 ст. 369 ЦПК України, критерії обґрунтованості та пропорційності витрат відповідача до предмету спору (ч.3 ст. 141 ЦПК України), критерії розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, принципів співмірності та розумності судових витрат, обґрунтованими та справедливими є витрати відповідача на правничу допомогу у розмірі 1500 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 268, 367, 369, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України,

суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , подану адвокатом Ковальчук Наталією Віталіївною, задоволено частково.

Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 30 червня 2023 року змінити, зменшити суму, що підлягає стягненню солідарно з ОСОБА_1 , 1981 року народження, ОСОБА_1 , 1955 року народження, на користь Акціонерного товариства " Універсал Банк" трьох процентів річних з 2609,45 швейцарських франків до 1819, 68 швейцарських франків за період з 29 лютого 2020 року по 23 лютого 2022 року включно.

Зменшити стягнуту з ОСОБА_1 , 1981 року народження, ОСОБА_1 , 1955 року народження, на користь Акціонерного товариства " Універсал Банк" суму судового збору за подання позову з 1342 грн. до 935,77 грн., з кожного.

Стягнути з Акціонерного товариства " Універсал Банк" на користь ОСОБА_1 , 1981 року народження, ОСОБА_1 , 1955 року народження, в рахунок відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги 1243,04 грн..

Стягнути з Акціонерного товариства "Універсал Банк" на користь ОСОБА_1 , 1955 року народження, в рахунок відшкодування витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус