Справа № 758/3398/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2024 року Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді- Якимець О. І.,

за участю секретаря судового засідання Карпишиної К.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 (далі - відповідач) з позовом, у якому просить суд в рахунок погашення боргу ОСОБА_5 (померлого батька відповідача) у сумі 41000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату звернення до суду становить 1594900,00 грн, звернути стягнення на спадкове майно в межах його вартості, яке прийнято спадкоємцем - відповідачем після смерті ОСОБА_5 , а саме на земельну ділянку, кадастровий номер :85:474:0008, площею 0.0869 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На обґрунтування позовних вимог покликається на те, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у 2008 році було укладено договір позики грошових коштів у розмірі 11000,00 доларів США, про що ОСОБА_5 власноручно складено, підписано та передано ОСОБА_1 розписку, яка підтверджує отримання ним грошових коштів у позику. Крім того, у 2018 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено ще один договір позики грошових коштів у розмірі 30000,00 доларів США, про що ОСОБА_5 власноручно складено, підписано та передано ОСОБА_1 розписку, яка підтверджує укладення договору позики та отримання ним грошових коштів у позику. Однак грошові кошти в загальному розмірі 41000,00 доларів США позивачу не були повернуті. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 , після його смерті відкрилась спадщина. Оскільки відповідач є єдиним спадкоємцем першої черги та таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_5 , позивачем була подана відповідна заява з кредиторськими вимогами, які були проігноровані відповідачем. Зазначає, що їй стало відомо про отримання відповідачем свідоцтва про право на спадщину лише 09.12.2022, коли отримала інформаційну довідку про реєстрацію за відповідачем права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину. Оскільки в позасудовому порядку сторони не досягнули згоди, звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Стороною відповідача подано відзив, який містить заперечення на позов. Зазначає, що відповідач є єдиним сином ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . 13 серпня 2019 року відповідач подав заяву про прийняття спадщини, 03.05.2021 йому видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Позивачу було відомо про смерть ОСОБА_5 , який є рідним братом позивача. Зокрема, 07.08.2019 позивач подала заяву про прийняття спадщини після смерті свого померлого брата ОСОБА_5 , на підставі якої і була заведена спадкова справа №947/2019. Проте, у зв?язку з наявністю спадкоємця першої черги, а саме сина померлого, вона не була закликана до спадкування відповідно до п. 2 ст.1258 ЦК України. Відповідно до довідки Першої київської державної нотаріальної контори від 08.12.2022 позивач з пропуском шестимісячного строку звернулася до нотаріальної контори з кредиторською вимогою. Крім того, згідно доданої до позову розписки 01.02.2008, яка була укладена між його покійним батьком і позивачем, ОСОБА_5 отримав 20.11.2001 у борг 50 000 грн, що еквівалентні - 11000 доларів США для першого внеску оформлення автомобілю, які він зобов?язується повернути зі своєю жінкою; строк повернення коштів не пізніше 31 грудня 2008 року; розписка укладається в інтересах сім?ї та за згодою дружини ОСОБА_6 . Відповідно до рішення Подільського районного суду м. Києва від 11 червня 2010 року у справі №2-2760/2010 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 розірвано. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 07.04.2011 у справі №2-553-11 поділено майно подружжя між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Відповідно до даного рішення, судом було встановлено, що кредит на автомобіль був наданий ОСОБА_6 , сторони припинили шлюбні - сімейні відносини в грудні 2009 року, після чого саме ОСОБА_6 погашала кредит самостійно. У зв`язку з чим відповідно до рішення суду, автомобіль виділено у власність ОСОБА_6 . Відповідно до Акту прийому-передачі від 31 жовтня 2011 року (на підставі рішення суду), ОСОБА_5 передає ОСОБА_6 автомобіль. Згідно даного акту передачу вищезазначеного автомобіля засвідчує ОСОБА_1 . Відповідно до рішення суду Подільського районного суду м. Києва від 07.04.2011, коли відбувався поділ майна всього подружжя - померлий ОСОБА_5 , подаючи всі докази по справі не подавав до суду боргову розписку яка була укладена між ним і його сестрою ОСОБА_1 , відповідно до якої він отримав 20 листопада 2001 року у борг 50 000,00 грн., що еквівалентні 11000,00 доларів США. Крім того, у розписці, нібито складеній ОСОБА_7 01 лютого 2008 року, останній зобов`язався повернути грошові кошти не пізніше 31 грудня 2008 року, таким чином строк позовної давності по цій борговій розписці минув. Також звертає увагу, що згідно листа Першої київської державної нотаріальної контори від 12.01.2023 позивач звернулася із кредиторською вимогою - 08 грудня 2022 року щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 . Також у матеріалах справи наявна довідка Першої київської державної нотаріальної контори № 7723/0214 від 09.12.2022, в якій зазначено, що 07 серпня 2019 року була відкрита спадкова справа №947/2019 щодо спадкового майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 рідного брата позивача - ОСОБА_5 . Спадкоємцем першої черги є син померлого ОСОБА_4 , яким 13.08.2019 була подана заява про прийняття спадщини та 13.05.2021 видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкоємицею другої черги є сестра померлого - ОСОБА_1 , якою 07.08.2019 була подана заява про прийняття спадщини, але у зв`язку з наявністю спадкоємця першої черги вона не закликається до спадкування. Враховуючи викладене, позивач була обізнана про відкриття спадщини після смерті, оскільки 07 серпня 2019 року вона подавала заяву про прийняття спадщини, проте з кредиторською вимогою до спадкоємця звернулася з пропуском строку, встановленого ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Таким чином, позов задоволенню не підлягає.

03 квітня 2024 року ухвалою Подільського районного суду м. Києва прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

12 липня 2024 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті.

У судовому засіданні сторона позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечувала, просила у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 видане 09.08.2019.

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшло спадкове майно.

Згідно матеріалів спадкової справи №947/2019, ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 , сестра померлого, та ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , син померлого, звернулись із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_5 .

Спадкове майно складається з: житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,0869 гектарів, кадастровий номер: :85:474:0008, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

13 травня 2021 року відповідач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку 0,0869 гектарів, кадастровий номер: :85:474:0008, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального житлового, гаражного i дачного будівництва, вид (використання): для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, яка належала померлому на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна: інформаційна довідка №256260880 від 13.05.2021. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000.

Щодо отримання відповідачем у спадщину за законом 1/2 частки житлового будинку, з відповідними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлому, оскільки на такий накладено арешт нерухомого майна на підставі постанови ВДВС у Подільському районі міста Києва від 15.08.2006 АА327561, номер запису про обтяження №3626495, нотаріусом 13.05.2021 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 зазначеного будинку.

Також в матеріалах спадкової справи міститься претензія кредитора АТ КБ «Приватбанк» №SAMDNWFC3 від 02.06.2020 щодо заборгованості померлого перед банком.

09 грудня 2022 року позивач звернулася до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу довідки по спадковій справі №947/2019 щодо спадкового майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 її рідного брата ОСОБА_5 та вказати коло спадкоємців, які прийняли спадщину.

09 грудня 2022 року державний нотаріус Першої київської державної нотаріальної контори Губко Ю.В. надала позивачу довідку за №7723/02-14, згідно якої спадкоємцем першої черги є син померлого ОСОБА_4 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , яким 13.08.2019 була подана заява про прийняття спадщини за №4148 та 13.05.2021 видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадкоємицею другої черги є сестра померлого - ОСОБА_1 , якою 07.08.2019 була подана заява про прийняття спадщини за №4084 на підставі якої була заведена спадкова справа №947/2019, але у зв`язку з наявністю спадкоємця першої черги вона не закликається до спадкування відповідно до п. 2 ст. 1258 ЦК України.

Згідно кредиторської вимоги від 08.12.2022 ОСОБА_1 , яка скерована на адресу Першої київської державної нотаріальної контори (надійшла до нотаріальної контори 27.12.2022) та відповідачу, позивач зазначає, що у Першій київській державній нотаріальній конторі заведена спадкова справа за її заявою після смерті її брата ОСОБА_5 . Між нею та її братом ОСОБА_5 у 2008 році було укладено договір позики грошових коштів у розмірі 30000 (тридцять тисяч) доларів США. На підтвердження укладення договору позики, ОСОБА_5 пізніше було власноручно складено, підписано та передано їй розписку, яка підтверджує укладення договору позики та отримання грошових коштів. 20 листопада 2001 року між нею та ОСОБА_5 було укладено договір позики грошових коштів у розмірі 11000 (одинадцять тисяч) доларів США. На підтвердження укладення договору позики, ОСОБА_5 пізніше було власноручно складено, підписано та передано їй розписку, яка підтверджує укладення договору позики та отримання грошових коштів. Грошові кошти в розмірі 41000 (сорок одна тисяча) доларів США їй не повернуто. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з нерухомого майна. Просить задовольнити дану вимогу та сплатити їй суму боргу спадкодавця в розмірі 41000 (сорок одна тисяча) доларів США 00 центів. Реквізити рахунку (за необхідності) будуть повідомлені додатково. До кредиторської вимоги долучено копії розписок від 07.11.2018 та від 01.02.2008.

Аналізуючи зміст спірних правовідносин та матеріали спадкової справи, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено за матеріалами справи та не заперечувалося сторонами у судовому засіданні спадкова справа №947/2019 після смерті ОСОБА_5 була заведена за заявою позивача Першою київською державною нотаріальною конторою 07.08.2019.

Відповідно до положень ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно ч.2 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.

Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги (ч. 2 ст. 1281 ЦК України).

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України).

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ч. 4 ст. 1281 ЦК України).

За змістом зазначених норм вбачається, що у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Разом з тим, відповідно до ст.1297 ЦК України, згідно якої спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Відповідно до ч. 4 ст.1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно положень ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Тобто, вимогами чинного цивільного законодавства України передбачений обов`язок спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Позивач звертаючись до суду зазначає, що оскільки з довідки №7723/02-14 від 09.12.2022 Першої київської державної нотаріальної контори вона дізналася, що відповідач 13.05.2021 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку, вважає, що строк пред`явлення вимоги до відповідача, як спадкоємця який прийняв спадщину, нею не пропущено.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі №522/407/15-ц зазначено, що поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу було відомо про смерть її брата, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та позивач подала заяву від 07.08.2019 №4084 про прийняття спадщини, у якій зазначила, що просить зробити відповідні запити необхідні для оформлення спадщини, всі необхідні документи будуть подані додатково.

Також судом при дослідженні доказів оглянуто у судовому засіданні боргові розписки. Розписка від 01.02.2008 року, згідно якої ОСОБА_5 отримав 20 листопада 2001 року у борг 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн, що еквівалентні - 11000 (одинадцять тисяч) доларів США для першого внеску оформлення автомобілю, які він зобов`язується повернути зі своєю жінкою в строк не пізніше 31 грудня 2008 року; та розписка від 07.11.2018 року, згідно якої ОСОБА_5 позичив у своєї сестри, ОСОБА_1 , у 2008 році, на добудову свого будинку за адресою АДРЕСА_1 , 30 000 тис доларів США. Віддає свою частину по маминому заповіту на квартиру за адресою АДРЕСА_2 - сестрі ОСОБА_1 . Або буде віддавати гроші регулярно із зароблених (арк.спр.10-12).

Зі змісту боргової розписки ОСОБА_5 від 01.02.2008, вбачається, що таку він зобов`язується повернути зі своєю жінкою в строк не пізніше 31 грудня 2008 року, тобто строк позовної давності за такою сплив, крім того доказів що такі кошти були отримані в інтересах сім`ї матеріалами справи не підтверджено. Щодо іншої боргової розписки від 07.11.2018, йдеться про борг отриманий у 2008 році, строк повернення коштів у такій не зазначено.

У постанові Верховного Суду від 18 вересня 2019 року у справі №640/6274/16-ц (провадження № 61-25487св18) вказано, що при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1281 ЦК України, оскільки у разі пропуску таких строків, на підставі частини четвертої статті 1281 ЦК України кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Як встановлено у цій справі, позивач, знаючи про день смерті свого брата ОСОБА_5 (оскільки звернулася 07.08.2019 до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини), у шестимісячний строк від цієї дати з вимогою про повернення боргу до спадкоємців, нотаріуса чи суду не зверталась, відповідної заяви нотаріусу за місцем відкриття спадщини не подавала, що підтверджується як поясненнями сторони позивача так і матеріалами спадкової справи.

З такою вимогою позивач звернулась до Першої київської державної нотаріальної контори лише 20.12.2022 (дата скерування вимоги, що підтверджується штампом поштового відправлення цінного листа).

Суд зазначає, що після спливу строку непред`явлення вимог до спадкоємців боржника кредитор, який не пред`явив вимоги до боржника починає нести ризики того, що у випадку смерті позичальника він не зможе пред`явити такої вимоги до його спадкоємців, про яких може дізнатись і після спливу шестимісячного строку, передбаченого ч. 2 ст.1281 ЦК України.

Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за зобов`язанням, а також припинення такого зобов`язання. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2018 року у справі № 14-53цс18.

Відповідно до пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року № 20/5, зареєстрованої Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту.

Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів. Пред`являння вимог може відбуватися як безпосередньо спадкоємцю, так і через нотаріуса.

При цьому, на відміну від пред`явлення вимоги безпосередньо до спадкоємців, кредитор, скеровуючи претензію до нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі.

Позивачем під час розгляду справи не було надано належних та достатніх доказів, які б у своїй сукупності підтвердили б викладені у позовній заяві доводи, що лише після отримання інформаційної довідки від 09.12.2022, коли їй стало відомо про реєстрацію за відповідачем права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, враховуючи досудове врегулювання спору, строк передбачений ст. 1281 ЦК України позивачем не пропущено.

Відповідно до частини 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд дійшов висновку, що оскільки позивач 07 серпня 2019 року звернулася до Першої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її рідного брата ОСОБА_5 , що свідчить про очевидну поінформованість позивача про смерть позичальника, а отже і про відкриття спадкової справи, ураховуючи приписи ч. 2 ст. 1281 ЦК України, позивач повинен був пред`явити вимогу у термін до 13 листопада 2021 року. Натомість позивач звернувся з такою вимогою лише 20 грудня 2022 року, тобто з пропуском строку, визначеного ч. 2 ст. 1281 ЦК України.

Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з пропуском позивачем строків пред`явлення вимоги до спадкоємця.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частинами п`ятою-сьомою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України).

Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20); постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц (провадження № 61-28728сво18)).

З урахуванням вищенаведеного, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 17, 76-81, 141, 264, 265, 273, 280-284, 354 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

у позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення незадоволених вимог кредитора спадкодавця - відмовити.

Судовий збір сплачений позивачем при зверненні до суду покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Строк апеляційного оскарження може бути поновлено у відповідності до ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

відповідач ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Суддя О. І. Якимець