ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7477/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2024 року суддя Дарницького районного суду м. Києва Лужецька О.Р., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріаламицивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання майна

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання майна.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він та відповідач - його колишня ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 , кожному належить по 1/2 частині квартири. Відповідач з 01.06.2021 року по теперішній час не бере участі в утриманні житла, не сплачує за житлово-комунальні послуги. Вартість житлово-комунальних послуг сплачує позивач. Вказує, що з 1 червня 2021 р. по 1 червень 2024 р. за послуги з утримання будинку та прибудинкової території ним було сплачено 41 255 грн. 92 коп.; за період з 1 червня 2021 р. по 1 червень 2024 р. за послуги з постачання теплової енергії позивачем сплачено 24 236 грн. 90 коп. Між сторонами не досягнуто згоди щодо відшкодування витрат на утримання квартири.

На підставі зазначеного, позивач, посилаючись на положення ч.1 ст. 544 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача на свою користь частину витрат, що були понесені ним по оплаті за житлово-комунальні послуги в сумі 32 746 грн., 41 коп., що відповідає розміру частки відповідача у вказаному майні.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати в розмірі 13 318 грн. 82 коп. та 3% річних в розмірі 2 951 грн. 43 коп.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 09.06.2024 р. відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст.174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та у встановлений судом строк не подав відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.

Згідно із частинами 1, 8 ст.279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 30.08.2001 р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2019 р. було розірвано (а.с.16).

За договором дарування 1/2 частини квартири від 20.07.2018 р. ОСОБА_2 набула право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.17).

Відповідно до договору дарування 1/2 частини квартири від 30.06.2021 р. ОСОБА_1 набув право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (а.с.18).

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності в рівних частках з 20.07.2018 р. ОСОБА_2 та з 30.06.2021 р. ОСОБА_1 .

Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, ст. 10 ЖК України встановлено, що громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію, а ст. 66 ЖК України передбачено, що плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири.

Статтею 151 Житлового кодексу України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.

Так, ст. 67 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, а ст. 68 ЖК України на власників квартир покладається обов`язок своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13; висновки Верховного Суду/Касаційного цивільного суду у постанові від 10 грудня 2018 року у справі за № 638/11034/15)

Відповідно до ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Згідно із п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» № 21-89-VІІІ індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні житлово-комунальні послуги» №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно з п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків затверджених Постановою Кабінету Міністрів Українивід 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п.п. 37, 38, 39 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 липня 2019 р. № 690 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України

від 2 лютого 2022 р. № 85, розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиті послуги), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Споживач здійснює оплату спожитих послуг щомісяця в порядку та строки, визначені договором. Споживач не звільняється від оплати послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Як передбачено ч.1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Разом з тим, стаття 360 ЦК України передбачає зобов`язання співвласника відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності, брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 544 ЦК України боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього.

Враховуючи викладене та з огляду на положення статті 541 ЦК України суд дійшов висновку, що зобов`язання з оплати витрат на житлово-комунальні послуги, наданих за адресою спільної квартири сторін є солідарними.

Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Аналогічний висновок викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18), від 19 серпня 2020 року у справі № 703/2200/15-ц (провадження № 61-7289св20) та від 15 квітня 2021 року у справі № 638/5001/17 (провадження № 61-18650св20).

Позивач у позові стверджує, що відповідач з 01.06.2021 року по теперішній час не бере участі в утриманні житла за вказаною адресою, не здійснює оплату житлово-комунальних послуг.

Також позивач послався на те, що він одноособово здійснює утримання вказаної квартири та у період з1 червня 2021 р. по 1 червень 2024 р. за послуги з утримання будинку та прибудинкової території ним було сплачено 41 255 грн. 92 коп.; за період з 1 червня 2021 р. по 1 червень 2024 р. за послуги з постачання теплової енергії позивачем сплачено 24 236 грн. 90 коп.

Крім того, відповідно до розрахунків, наданих позивачем, за прострочення виконання відповідачем зобов`язань по оплаті житлово-комунальних послуг, на суму заборгованості нараховано інфляційні втрати в розмірі в розмірі 13 318 грн. 82 коп. та 3% річних в розмірі 2 951 грн. 43 коп.

Однак, суд не погоджується із розрахунками позивача сплачених сум за житлово-комунальні послуги, інфляційних втрат та 3% річних, з огляду на наступне.

Долучені позивачем до матеріалів справи довідка ОСББ «Добробут» про сплату 41 256 грн., за послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а також довідка ТОВ «Євро-Реконструкція» про нарахування та сплату 24 236 грн. 90 коп. за послуги з постачання теплової енергії, не можуть бути доказами сплати позивачем нарахованих сум. Вказані документи лише засвідчують факт, що на ім`я позивача ОСОБА_3 відкрито особовий рахунок за адресою квартира АДРЕСА_1 , а також відображають відомості щодо розміру нарахованих сум, які підлягали сплаті за відповідний період часу. Зазначені документи не містять відомостей щодо особи якою здійснювались оплати нарахованих сум.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів справи, зокрема квитанцій про оплату за послуги з утримання будинку та прибудинкової території (а.с.46-82) у період з червня 2021 р. по квітень 2024 р. за послуги з утримання будинку та прибудинкової території позивачем було сплачено 31 416 грн. 26 коп.

Відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій про оплату за послуги з постачання теплової енергії (а.с.21-43) у період з жовтня 2021 р. по березень 2024 р. позивачем за послуги з постачання теплової енергії було сплачено 23 420 грн. 31 коп.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач не виконала свій обов`язок по сплаті за надані житлово-комунальні послуги та не компенсувала понесені позивачем витрати на їх оплату, у зв`язку з чим, за ОСОБА_2 утворилась заборгованість, яка складається з наступного:

- за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у період з червня 2021 р. по квітень 2024 р. у розмірі 15 708 грн.13 коп. (сума відповідно до належної частки в майні);

- за послуги з постачання теплової енергії у період з жовтня 2021 р. по березень 2024 р. у розмірі 11 710 грн. 15 коп. (сума відповідно до належної частки в майні).

За таких обставин, враховуючи виниклий обов`язок відповідача щодо понесення витрат на утримання та збереження спільного майна, з неї як співвласника квартири підлягає стягненню половина фактично понесених позивачем витрат по оплаті за житлово-комунальні послуги, згідно наданих квитанцій до матеріалів справи, у розмірі 27 418 грн. 28 коп., з яких: витрати на послуги з утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 15 708 грн.13 коп., витрати на послуги з постачання теплової енергії у розмірі 11 710 грн. 15 коп.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13).

З огляду на викладене, відповідно до уточненого розрахунку суду сум згідно ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню:

- інфляційна складова боргу за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у період з червня 2021 р. по квітень 2024 р. у розмірі 6 257,12 грн.

- 3 % річних від суми за послуги з утримання будинку та прибудинкової території у період з червня 2021 р. по квітень 2024 р. в розмірі 1 375,86 грн.

- інфляційна складова боргу за послуги з постачання теплової енергії у період з жовтня 2021 р. по березень 2024 р. у розмірі 4 422,05 грн.

- 3 % річних від суми за послуги з постачання теплової енергії у період з жовтня 2021 р. по березень 2024 р. у розмірі 879,46 грн.

Таким чином загальна сума інфляційної складової боргу - 10 679 грн.17 коп., загальна сума 3 % річних - 2 255 грн. 32 коп.

Згідно частин 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Будь-яких заперечень по суті позовних вимог Відповідачем суду не надано.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, в контексті виниклих правовідносин, приймаючи до уваги, що під час судового розгляду справи знайшов підтвердження факт понесення позивачем витрат (згідно наданих квитанцій), пов`язаних з утриманням нерухомого майна, які є об`єктивно необхідними для його підтримання у належному стані, а також встановлено обов`язок відповідача брати участь у таких витратах, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням часткового задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача також підлягає судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду, пропорційно задоволеним вимогам.

Так, заявлений розмір позовних вимог складав 49 016,66 грн.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 40 352,77 грн. Тобто у відсотковому відношенні заявлений розмір позовних вимог зменшений до 82,32 % (100/49 016,66 х 40 352,77).

Отже з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1 015 грн.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів на утримання майна- задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) кошти з оплати житлово-комунальних послуг в розмірі 27 418 грн. 28 коп., інфляційну складову боргу в розмірі 10 679 грн. 17 коп., 3 % річних у розмірі 2 255 грн. 32 коп., судові витрати по справі у вигляді судового збору в розмірі 1 015 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.Р. ЛУЖЕЦЬКА