РІШЕННЯ

іменем України

05 листопада 2024 рокуСправа №451/1321/24
Провадження № 2/451/450/24

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого судді - Патинок О.П.

секретар судового засідання - Ференс І.І.

Справа № 451/1321/24

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Радехів в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,-

з участю представника позивача ОСОБА_2

в с т а н о в и в:

Описова частина рішення: 20.09.2024 представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до Радехівського районного суду Львівської області із позовною заявою до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.09.2024 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П.

Стислий виклад позиції позивача та позиції (заперечень) відповідача

В обгрунтування позовних вимог представник позивача покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла спадкодавець 1 - ОСОБА_3 у віці 90 років. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельних ділянок, загальною площею 3,2006 га, які розташовані на території Увинської сільської ради та належать спадкодавцю 1 згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №089184 від 24.12.1999. Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняв фактично її син ОСОБА_4 . Після смерті своєї матері ОСОБА_4 не звернувся за оформленням своїх спадкових прав на належні йому, згідно Державного акту серії І-ЛВ №089184 від 24.12.1999 земельні ділянки. Разом з тим ОСОБА_4 все життя зберігав вказаний державний акт та фактично продовжував користуватися земельними ділянками, обробляв їх, збирав урожай, а відтак, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном відповідно до п.2 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час настання відповідних відносин. 03.05.2024 ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що залишилося після смерті громадянки ОСОБА_3 , а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно Державного акту І-ЛВ №089184 від 24.12.1999 року, однак позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій та повідомлено, що Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №089184, виданий на підставі рішення VІІІ сесії ІІІ-го демократичного скликання Радехівської районної ради Львівської області від 19 жовтня 1999 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24 грудня 1999 року за №3221, тобто після смерті ОСОБА_3 . Позивачка також стикнулася із проблемою різності написання прізвища та імені ОСОБА_3 у різних документах, а саме у свідоцтві про смерть серії НОМЕР_1 від 02.05.2024 року - ім`я, прізвище та по батькові спадкодавця 1 зазначено - ОСОБА_3 , а у Державному акті на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №089184, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3221 від 24 грудня 1999 року зазначено - ОСОБА_5 . Просить позов задовольнити.

Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.

Заяви (клопотання) учасників справи

22.10.2024 від представника позивача ОСОБА_2 надійшло клопотання про розгляд підготовчого засідання без участі позивача та його представника (а.с.183-185).

08.10.2024 представником відповідача було подано заяву про розгляд справи без участі представника Лопатинської селищної ради. Складу суду довіряють, просять справу вирішити відповідно до закону (а.с.70).

Процесуальні дії у справі

23.09.2024 суддею Радехівського районного суду Львівської області постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, дану справу призначено до судового розгляду правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

10.10.2024 на виконання ухвали судді від 23.09.2024 приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Луців І.П. надано копію спадкової справи.

14.10.2024 судом постановлено ухвалу про відкладення підготовчого засідання у зв`язку із неявкою позивача та його представника. Витребувано від ОСОБА_1 у строк до 22.10.2024 додаткові докази.

22.10.2024 судом постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 24.10.2024 на 10 год. 00 хв.

Пояснення учасників справи:

Представник позивача ОСОБА_2 просив провести судове засідання у відсутності позивача, позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердив, що Державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №089184, виданий 24 грудня 1999 року належить ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Показав, що після смерті ОСОБА_3 ОСОБА_4 продовжував користуватися земельними ділянками, обробляв їх та збирав урожай.

Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Як вбачається із повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 27.12.1988 ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Руденко, Радехівського району Львівської області, його батьками є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с.32).

ОСОБА_8 03.02.1934 уклала шлюб з ОСОБА_9 , про що зроблено актовий запис №2. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка та дружини « ОСОБА_10 », що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №0 від 15.05.2018 (а.с.30-31).

Згідно повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 від 20.04.1966 ОСОБА_11 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Увин, Радехівського району Львівської області, її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_12 (а.с.28).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 від 17.08.1980 ОСОБА_11 18.08.1980 уклала шлюб з ОСОБА_13 , про що 18.08.1980 зроблено запис №13. Прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу - « ОСОБА_14 » (а.с.27).

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 у віці 90 років, у м. Львів, про що 30.12.1996 складено відповідний актовий запис №7, що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 02.05.2024 (а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_4 помер у віці 89 років, у с. Увин, Радехівського району Львівської області, про що 14.06.2018 складено актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 14.06.2018 (а.с.29).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 089184 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3221 від 24.12.1999, вбачається, що ОСОБА_5 було передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 3,2006 гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.20-21).

Згідно Рішення Радехівської районної ради Львівської області VШ сесії ІІІ демократичного скликання від 19.10.1999 «Про затвердження проекту передачі земельних часток (паїв) та видачу державних актів на право приватної власності на землю громадянам с. Увин, затверджено проект передачі земельних часток (паїв) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва громадянам с. Увин (а.с.22).

В списку громадян, під порядковим номером 174 зазначена спадкодавець ОСОБА_5 , якій було передано земельні ділянки загальним розміром 3,2006 га, з них 1,8617 га рілля, 1,0480 - рілля та 0,2909 га кормові (а.с.23-24).

Судом встановлено, що згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, а саме земельної ділянки (паю), загальною площею 3,2006 га, ринкова вартість об`єкта оцінки складає без ПДВ складає: 260 529 (двісті шістдесят тисяч п`ятсот двадцять дев`ять гривень 00 копійок) (а.с.40-60).

Згідно інформаційних довідок із Спадкового реєстру, після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 інформація в спадковому реєстрі відсутня (а.с.25-26).

Відповідно до довідки №06/38-2647 від 18.10.2024, виданої адміністратором ЦНАП Н.Безпалько, на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 гр. ОСОБА_3 разом із нею в одному будинку за адресою: АДРЕСА_1 проживав та був зареєстрований син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Який вступив у володіння і користування спадковим майном (а.с.182).

Із Витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі виданого приватним нотаріусом Луців І.П. №55044729 від 07.02.2019 вбачається, що після смерті ОСОБА_4 заведена спадкова справа №63397422 (номер у нотаріуса 178/2018) (а.с.35-36).

Після смерті ОСОБА_4 - ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08.02.2019 №82 на земельну ділянку, яка розташована на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області та належала на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №089183 виданого 24.12.1999 Радехівською районною радою Львівської області, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3220, ОСОБА_12 дружині, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкодавцем якої був її чоловік ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав (а.с.33).

Окрім того, після смерті ОСОБА_4 - ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 07.02.2019 №80 на земельну ділянку, яка розташована на території Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області та належала померлому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №089182 виданого 24.12.1999 Радехівською районною радою Львівської області, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3219 (а.с.34).

Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №57/02-31 від 03.05.2024 виданої приватним нотаріусом Червоноградського районного нотаріального округу Львівської області Луців І.П. вбачається, що при видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що залишилося після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема, на земельну ділянку площею 3,2006 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Увинської сільської ради Червоноградського району Львівської області було встановлено, що документом, який підтверджує право власності спадкодавця на дану земельну ділянку є державний акт на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №089184, виданий на підставі рішення VІІІ-тої сесії ІІІ-го демократичного скликання Радехівської районної ради Львівської області від 19.10.1999, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 24.12.1999 за №3221. З чого вбачається. що даний документ виданий після смерті спадкодавця, а відповідно до ст. 9 Цивільного кодексу Української РСР, що був чинним на той час, правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю (а.с.38-39).

Як видно із копії спадкової справи №178/2018 заведеної після смерті ОСОБА_4 із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулася позивач ОСОБА_1 . Позивачу було видано свідоцтва про право на спадщину, проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, які належали ОСОБА_3 , відмовлено, оскільки державний акт на земельну ділянку, виданий після її смерті (а.с.72-173).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи

Заслухавши представника позивача, свідка, вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав.

Суд вважає, що на час смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 діяв Цивільний Кодекс УРСР (в редакції 1963 року).

Дані правовідносини регулюються розділом VІІ «Спадкове право» ЦК УРСР 1963 року, статтею 524 якого визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Статтею 548 ЦК УРСР визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно зі статтями 549, 554 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Вищевказані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, маються на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Згідно правового висновку викладеного у постанові ВС від 25.03.2020 року у справі № 305/235/17, доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: зокрема довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідної місцевої державної адміністрації чи органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який підтверджує, що спадкоємець був постійно прописаний (зареєстрований) у спадковому будинку (квартирі); інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР 1963 року, якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно (п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 року (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин).

А як зазначено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Таким чином, оцінюючи безпосередньо досліджені та надані позивачем докази у їх сукупності, заслухавши покази свідка, суд дійшов висновку, що позов в частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факту прийняття ОСОБА_4 спадщини, що залишилася після смерті мами ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, обгрунтований та підлягає задоволенню, оскільки син ОСОБА_4 прийняв спадщину після смерті матері, проживав та був зареєстрований за однією адресою та здійснював догляд за спадковим майном.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

А згідно з ч. 1 ст. 315 ЦПК України такими фактами можуть бути зокрема факт належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

При цьому встановлення таких фактів можливе за умови, що вони породжують юридичні наслідки для заявника.

Відповідно до п. 7, 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії свідоцтва про право на спадщину для оформлення права на пенсію у зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах цивільного стану. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

З представлених суду доказів, показів свідка, беззаперечно встановлено, факт належності ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ЛВ №089184 зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3221 від 24.12.1999, який був виданий на ім`я « ОСОБА_5 ».

Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Пленумом Верховного Суду України у п. 24 постанови № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» висловлена правова позиція, згідно з якою, ухвалення рішення про задоволення позову у зв`язку з визнанням його відповідачем можливе у разі, якщо таке визнання є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Органи місцевого самоврядування, відповідно до ст.144 Конституції, в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Згідно п.5, 6 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку.

Після видачі громадянинові державного акта на право приватної власності на земельну ділянку сертифікат на право на земельну частку (пай) повертається до районної державної адміністрації.

Отже, суб`єктивне право власності на землю виникає на підставах та у порядку, визначеному законами України, що регулюють земельні відносини.

Підставою виникнення права власності на землю є юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення такого права. Згідно з Земельним кодексом України до юридичних фактів, на підставі яких виникає право приватної власності на землю, належать: 1) рішення органу влади про передачу земельної ділянки громадянинові у приватну власність; 2) цивільно-правова угода; 3) успадкування земельної ділянки. Особливістю зазначених юридичних фактів є те, що за змістом вони являють собою активні дії органів влади та осіб, які набувають право власності на землю. Ці дії є складними за змістом, їх вчинення регулюється правовими нормами, які в сукупності становлять порядок набуття права приватної власності на землю.

Відповідно до Порядку передачі земельних ділянок у приватну власність громадянам України від 26 лютого 1993 р. за N 7 передача у приватну власність земельних ділянок, що були раніше надані громадянам, провадиться відповідними Радами народних депутатів за місцем розташування цих ділянок. Зазначені земельні ділянки передаються безплатно у приватну власність на підставі матеріалів, що підтверджують їх розмір (земельно-кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян кадастрова документація, дані бюро технічної інвентаризації, правлінь товариств і кооперативів тощо), і заяв громадян. Відповідні Ради народних депутатів перевіряють обгрунтованість заяв громадян та матеріалів у місячний строк і приймають відповідне рішення. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для вищезазначених цілей, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-обліковому документі - Книзі реєстрації громадян, яким безплатно передано земельні ділянки у приватну власність.

Порядку, виконують землевпорядні органи за замовленням Рад народних депутатів. Після встановлення меж земельних ділянок, що передаються у приватну власність, громадяни одержують Державний акт на право приватної власності на землю, який видається і реєструється відповідною Радою народних депутатів.

Із системного аналізу зазначених правових норм суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 за життя було вчинено увесь обсяг дій та волевиявлень для набуття у передбаченому законом порядку у власність спірної земельної ділянки.

Отже з часу прийняття рішення VШ сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради Львівської області від 19.10.1999 про передачу у приватну власність спадкодавцю ОСОБА_3 земельної ділянки, яка перебувала у її користуванні з відповідним цільовим призначенням, ця земельна ділянка вибула з державної та колективної власності і повторній приватизації не підлягала.

Суд приходить до висновку, що Державний акт про право приватної власності на землю є актом, що засвідчує набуття права власності, яке виникло на підставі рішення уповноваженого органу влади чи місцевого самоврядування.

Така позиція суду також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-57цс13 від 19 червня 2013 року, де зазначено, що частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України).

Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку є документом, що посвідчує право власності й видається на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.

Судом встановлено, що спадщина померлого ОСОБА_4 складається, зокрема із спірної земельної ділянки площею 1,8617 га, 0,2909 га та 1,0480 га. Спадкодавець ОСОБА_4 після смерті матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадщину прийняв, проте за життя належним чином не оформив спадкових прав. Після смерті ОСОБА_4 спадщину прийняла його дочка, позивач у справі ОСОБА_1 , проте оформити спадщини на вказану земельну ділянку не може, оскільки державний акт виданий після смерті власника земельної ділянки, а тому позовні вимоги в частині визнання права власності підлягають до задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами

Згідно із вимогами ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне залишити судові витрати на стороні позивача.

Резолютивна частина рішення:

Керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 82, 83, 89, 258, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

задовольнити позов ОСОБА_1 до Лопатинської селищної ради Червоноградського району Львівської області про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_4 після смерті його матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт належності спадкодавцю ОСОБА_3 правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ № 089184, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3221 від 24 грудня 1999 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельні ділянки в порядку спадкування після смерті її батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що належали на праві приватної власності ОСОБА_3 відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЛВ №089184, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №3221 від 24 грудня 1999 року, а саме: -земельну ділянку загальною площею 1,8617 га; - земельну ділянку загальною площею 0,2909 га; -земельну ділянку загальною площею 1,0480 га.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . РНОКПП: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 ;

Представник позивача: ОСОБА_2 , АДРЕСА_3 ;

Відповідач: Лопатинська селищна рада, , адреса: вул. Центральна, буд. 15А, смт. Лопатин, Шептицький район Львівська область.

Повний текст рішення складено та підписано 05.11.2024.

Головуючий суддяПатинок О. П.