К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року місто Київ

справа № 376/3427/23

апеляційне провадження № 22-ц/824/11702/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Мазурок О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відділу освіти Сквирської міської ради на рішення Сквирського районного суду Київської області у складі судді Батовріної І.Г. від 19 березня 2024 року, додаткове рішення Сквирського районного суду Київської області у складі судді Батовріної І.Г. від 8 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти Сквирської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: начальник відділу освіти Сквирської міської ради Риченко Світлана Петрівна, про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани, відшкодування моральної шкоди,

Короткий зміст позовних вимог

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відділу освіти Сквирської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: начальник відділу освіти Сквирської міської ради Риченко Світлана Петрівна, про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани, відшкодування моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що він тривалий час працює у відділі освіти Сквирської міської ради, наразі на посаді 0,5 ставки механіка та 0,5 ставки водія групи централізованого господарського обслуговування відділу освіти Сквирської міської ради. Жодних зауважень по роботі не мав, проте 13 вересня 2023 року близько 16:30 в позаробочий час отримав повідомлення про надання пояснень з приводу невиконання наказу відділу освіти від 29 червня 2023 року №69/ОД, невиконання посадових обов`язків, незадовільної підготовки рухомого складу до експлуатації, недотримання правил внутрішнього трудового розпорядку, на що відразу подав службову записку, однак 14 вересня 2023 року усно дізнався про оголошення йому догани, у письмовому вигляді отримав догану разом з іншими документами на запит адвоката 7 жовтня 2023 року.

Вважає, що наказ відповідача № 127/К від 13 вересня 2023 року є неправомірним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки виданий з порушення порядку застосування до працівника дисциплінарного стягнення, без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування фактичних обставин справи, з порушеннями вимог законодавства.

Також зазначив, що оскаржуваний наказ дискредитує його як сумлінного, добросовісного працівника, завдає моральних страждань та вимагає додаткових зусиль для організації своєї роботи та життя.

Посилаючись на вказані обставини, просив суд визнати незаконним та скасувати наказ відділу освіти Сквирської міської ради від 13 вересня 2023 року за №127/К "Про оголошення догани ОСОБА_1 ", стягнувши з відповідача на його користь 15 000 грн моральної шкоди та вирішити питання про судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 19 березня 2024 позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано наказ відділу освіти Сквирської міської ради від 13 вересня 2023 року № 127/К "Про оголошення догани ОСОБА_1 ".В іншій частині позову відмовлено.

Додатковим рішенням суду від 8 квітня 2024 року стягнуто з відділу освіти Сквирської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 500 грн та 1 879 грн судового збору.

Ухвалюючи рішення, суд виходив із того, що оскаржуваний наказ не містить вказівки на суть порушення, за яке до позивача застосовано догану, які саме встановлені законом, посадовими інструкціями обов`язки позивач не виконував або виконував неналежним чином, тобто не зазначено, у зв`язку з невиконанням яких обов`язків позивача притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Отже, належними та допустимими доказами не підтверджено вину позивача в невиконанні посадових обов`язків, не надано належних та достовірних доказів, що дають підстави в своїй сукупності дійти висновку про правомірність накладеного дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Сама по собі відмова від дачі пояснень, не може бути підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за недоведеністю самого факту порушення.

Додаткове рішення мотивоване тим, що витрати ОСОБА_1 на професійну правничу (правову) допомогу підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Водночас суд врахував, що позов було задоволено частково, а тому розмір витрат заявлений до відшкодування підлягає стягненню лише у розмірі 50%.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та її узагальнені доводи

У поданій апеляційній скарзі відділ освіти Сквирської міської ради, посилаючись на невідповідність рішення суду нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Скаржник зазначає, що в оспорюваному наказі було дотримано всіх умов, визначених КЗпП України, для правомірного накладення на позивача дисциплінарного стягнення та враховано всі обставини неправомірної поведінки позивача, яка полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, визначених посадовими інструкціями механіка та водія групи централізованого господарського обслуговування, правилами внутрішнього трудового розпорядку, а також в порушенні та невиконанні наказів роботодавця.

Вказує, що перед застосуванням дисциплінарного стягнення до позивача відповідачем проводилися дії щодо з`ясування дій або бездіяльності позивача, зокрема, невиконання або неналежного виконання наказу від 29 червня 2023 року № 69/ОД , які полягає в наданні позивачем письмових пояснень (повідомлення від 13 вересня 2023 року № 7), від надання яких ОСОБА_1 відмовився.

Ураховуючи те, що позивачем не було надано письмових пояснень на повідомлення від 13 вересня 2023 року № 7, то в оспорюваному наказі відповідач не міг вказати на фактичні обставини, які стали підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення, але обов`язково було зазначено, в чому полягає порушення позивачем трудової дисципліни.

Для всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом фактичних обставин, які слугували та були підставою для застосування дисциплінарного стягнення, відповідачем у відзиві на позов було вказано, які саме пункти посадових інструкцій, правил внутрішнього розпорядку, наказу від 29 червня 2023 року № 69/ОД не виконав та не виконував позивач. Проте судом вказане не було взято до уваги.

Щодо додаткового рішення відповідач зазначив, що заявлені позивачем витрати на правову допомогу є надмірними, необґрунтованими, завищеними та непідтвердженими належними та допустимими доказами. Судом не було належним чином досліджено додаткову угоду від 19 березня 2024 року до договору про надання правничої допомоги № 25/09 від 25 вересня 2023 року, яким будь-які зміни та доповнення до нього не передбачено. Також договором про надання правничої допомоги не визначено умови здійснення оплати за надання правової допомоги та порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата).

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Відзив на апеляційні скарги від позивача не надходив.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Відділ освіти Сквирської міської ради в судове засідання не з`явився, однак начальник відділу Риченко С.П. подала клопотання про розгляд справи у відсутність представника, апеляційні скарги просить задовольнити в повному обсязі.

ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції заперечували проти задоволення апеляційних скарг та просили залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Відповідно до наказу відділу освіти Сквирської міської ради № 2-К від 31 грудня 2020 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на посаду механіка групи центрального господарського обслуговування відділу освіти Сквирської міської ради та на посаду 0,5 ставки водія шкільного автобуса групи централізованого господарського обслуговування відділу освіти Сквирської міської ради (за сумісництвом) у порядку переведення з сектору освіти Сквирської РДА з 1січня 2021 року.

Наказом відділу освіти Сквирської міської ради від 27 грудня 2022 року ОСОБА_1 переведено за його згодою на посаду 0,5 ставки механіка групи централізованого господарського обслуговування відділу освіти Сквирської міської ради з 1січня 2023 року на умовах неповного робочого дня з відпрацюванням 20-годинного робочого тижня згідно графіку.

Згідно з графіками роботи робочий день ОСОБА_1 розпочинається о 06:00 та завершується о 14:30.

Обов`язки водія автотранспортних засобів та механіка групи централізованого обслуговування відділу освіти Сквирської міської ради визначені посадовими інструкціями, затверджених начальником відділу освіти Сквирської міської ради 2 лютого 2023 року.

Наказом відділу освіти Сквирської міської ради від 29 червня 2023 року за № 69/ОД "Про результати здійснених заходів з проведення обстеження технічного стану автомобільного транспорту (шкільних автобусів) відділу освіти, обліку запасних частин та паливно-мастильних матеріалів" ОСОБА_1 доручено забезпечення: ведення журналу обліку запасних частин автомобільного транспорту ( шкільних автобусів), термін постійно; здійснення приймання та списання товаро-матеріальних цінностей ), термін постійно; здійснення контролю за списання товаро-матеріальних цінностей, термін постійно; привести у відповідність маршрути руху шкільних автобусів на території Сквирської міської ради, термін Липень-Серпень; забезпечити своєчасну і якісну підготовку технічного автомобільного транспорту (шкільних автобусів) відділу освіти до початку нового 2023-2024 навчального року, термін 25 серпня 2023 року; встановити та відремонтувати GPS трекери, спідометри на автомобільному транспорті (шкільних автобусах) відділу освіти, термін липень-серпень 2023 року.

Відповідно до акту від 29червня 2023 року, підписаного ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , механік групи ЦГО ОСОБА_1 відмовився підписувати наказ № 69 від 29 червня 2023 року.

13 вересня 2023року позивачу було вручено повідомлення № 613 про надання письмових пояснень щодо невиконання наказу відділу освіти від 29 червня 2023 року № 69/ОД, невиконання посадових обов`язків, визначених посадовою інструкцією механіка та водія автотранспортних засобів групи ЦГО відділу освіти Сквирської міської ради; незадовільної підготовки рухомого складу (шкільних автобусів) до експлуатації, недотримання пп.1,3,4 п.3.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку відділу освіти Сквирської міської ради у термін до кінця робочого дня.

Відповідно до акту № 7 від 13вересня 2023 року, ОСОБА_1 був ознайомлений з повідомленням про надання письмових пояснень, але від підпису відмовився.

14 вересня 2023 року за вх. № 227 ОСОБА_1 подав службову записку на зазначене повідомлення № 613, яке було першим зареєстровано в книзі вхідної документації за 14 вересня 2023 року.

14 вересня 2023 року позивачу оголошено наказ № 127/К від 13вересня 2023 року "Про оголошення догани", відповідно до якого, у зв`язку з невиконанням посадових обов`язків посадових інструкцій механіка, водія автотранспортних засобів групи ЦГО відділу освіти Сквирської міської ради, невиконання наказу відділу освіти від 29 червня 2023 року, незадовільної підготовки рухомого складу (шкільних автобусів) до експлуатації на маршрутах для забезпечення підвозу учнів до закладів освіти, відмовою від надання письмових пояснень на повідомлення відділу освіти Сквирської міської ради від 13вересня 2023 року № 613,ОСОБА_1 , механіку (за основним місцем роботи), водію автотранспортних засобів (за сумісництвом) групи централізованого господарського обслуговування відділу освіти Сквирської міської ради оголошено догану.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалених рішень, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана чи звільнення.

Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника (частина перша статті 147-1 КЗпП України).

При вирішенні питання про правомірність притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності підлягає з`ясуванню, в чому конкретно проявилось порушення трудової дисципліни, чи додержані власником або уповноваженим ним органом, передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи правомочним органом накладено дисциплінарне стягнення, чи не закінчився для цього встановлений строк, чи не застосовувалося вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при обранні виду стягнення ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, з яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина, як одна із важливих ознак порушення трудової дисципліни. При відсутності вини працівник не може бути притягнутий до дисциплінарної відповідальності.

Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають із правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; ознакою порушення працівником трудової дисципліни, яка може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності у формі оголошення догани, є наявність вини в його діях чи бездіяльності, шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними і поведінкою правопорушника.

Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку.

У трудовому праві діє принцип презумпції невинуватості, згідно з яким не можна працівника притягнути до дисциплінарної відповідальності, доки не доведена роботодавцем його вина, і працівник не зобов`язаний сам доводити свою невинуватість.

Правові висновки щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду від 13 травня 2022 року у справі № 331/2395/20, від 27 квітня 2021 року у справі № 461/8132/17, від 20 травня 2020 року у справі № 754/4355/17, від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17 та інших.

Визнаючи незаконним та скасовуючи наказ про накладення на ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення, суд першої інстанції дійшов висновку, що наказ виданий без всебічного, повного та об`єктивного з`ясування фактичних обставин, які є підставою для застосування дисциплінарного стягнення, та з порушенням вимог КЗпП України щодо порядку притягнення до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з таким рішенням суду, висновків якого доводи апеляційної скарги не спростовують.

Так, наказ (розпорядження) про накладення на працівника дисциплінарного стягнення має бути обґрунтованим та відповідати вимогам трудового законодавства, зокрема в ньому має бути зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення працівником трудових обов`язків (постанова Верховного Суду від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17).

Водночас як убачається із оспорюваного наказу, в ньому не зазначено, коли мало місце і в чому конкретно полягає порушення працівником трудових обов`язків. Відсутня і вказівка на підставу його видачі, як то - акт, службова чи доповідна записка, результати службового розслідування.

Зазначений у наказі акт про відмову від надання позивачем письмових пояснень не є підтвердженням виявлення факту дисциплінарного проступку.

Указаній обставині судом першої інстанції надана належна оцінка.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що повідомлення відповідача про надання ОСОБА_1 письмових пояснень від 13 вересня 2023 року № 613, також не містить вказівки щодо конкретних дій чи бездіяльності, допущених працівником, за порушення яких роботодавець зажадав від позивача пояснень.

Фактично в апеляційній скарзі відповідач визнає ту обставину, що ним невказано на фактичні обставини, які стали підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення, навівши їх лише у відзиві на позов.

Отже, з наявних у матеріалах справи доказів убачається, що при накладенні стягнення ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, не встановлювались, вина і попередня робота працівника відповідачем не враховувались.

Ураховуючи встановлені судом обставини, рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Щодо додаткового рішення

За змістом частини 3 статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2021 року у справі № 910/12876/19).

Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями частин 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Як убачається з матеріалів справи, 25 вересня 2023 року між адвокатським бюро "Павла Зінченка "Інсайт", в особі керуючого Зінченка П.Л., та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги № 25/09 (том І а.с.208).

Відповідно до додаткової угоди від 19 березня 2024 року до договору про надання правничої допомоги № 25/29 від 25 вересня 2023 року, що за надання правничої допомоги в суді першої інстанції у справі № 376/3427/23 клієнт сплачує адвокату гонорар, розмір якого визначається за домовленістю між сторонами і складає 15 000 грн (том І а.с.209).

Отже, сторони погодили розмір гонорару додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги та укладення якої відбулось відповідно до вказаних вище норм законів.

Згідно з актом приймання-передавання наданих послуг від 20 березня 2024 року сторони погодили, зокрема, що договір про надання правничої допомоги виконано адвокатом належним чином та клієнт до адвоката претензій немає ( том І а.с.210).

Встановивши, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково, суд дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, понесених позивачем у розмірі 7 500 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є необґрунтованою, завищеною, неспівмірною зі складністю виконаних робіт, на увагу колегії суддів не заслуговують.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зауважено, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і у пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268).

Колегія суддів враховує, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 3 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 2 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 3 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19.

Ураховуючи встановлені судом обставини, додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу відділу освіти Сквирської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Сквирського районного суду Київської області від 19 березня 2024 року та додаткове рішення Сквирського районного суду Київської області від 8 квітня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: