Провадження № 2/686/1264/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2024 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі: головуючого судді Продана Б. Г., за участю секретаря судового засідання Боднар А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького цивільну справу № 686/23831/23 за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості, -

встановив:

08 вересня 2023 року АТ «Таскомбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на його користь заборгованості за кредитним договором № від 15.06.2020 року в розмірі 126 230,18 грн. В обґрунтування позовних вимог товариство вказувало, що 15.06.2020 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №.

За загальними умовами вказаного договору позичальник отримала кредитні кошти на умовах платності користування та зобов`язалася повернути кредитні кошти, сплатити відсотки за користування коштами та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Однак, в подальшому відповідач не виконала свої зобов`язання щодо повернення наданого їй кредиту.

17.12.2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу № 171221, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило банку належні йому права вимоги в тому числі і за кредитним договором № від 15.06.2020р. укладеним з відповідачем.

Оскільки позичальник не виконав свої зобов`язання добровільно, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

18.09.2023 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче засідання.

25.10.2023 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що позивачем по справі не надано жодних доказів про фактичне отримання відповідачем коштів та зарахування їх на її поточний рахунок за зазначеним кредитним договором, а тому вона не може повертати кошти, які фактично не отримувала. Таким чином, відповідач вказує, що позивачем не надано належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на обґрунтування заявлених ним позовних вимог.

26.10.2023 року справу призначено до слухання по суті.

18.12.2023 року позивачем надано відповідь на відзив, вважає, що обставини на які посилається відповідач, як на підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, - є необґрунтовані, недоведені, суперечать умовам укладених правочинів та нормам чинного законодавства. Відповідач не надала суду доказів на спростування заявлених позивачем вимог та не надала жодних доказів, які б мали істотне значення для іншого правильного вирішення справи, наполягає на задоволенні позову.

В судове засідання представник позивача надіслав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, позицію щодо позову виклала у відзиві.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15.06.2020 року ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір №, за яким відповідач отримала 124 944,86 грн. кредитних коштів, що підтверджується матеріалами справи.

За умовами кредитного договору відповідач зобов`язалася повернути, отримані грошові кошти у визначений договором строк.

Фінансова установа виконала свої зобов`язання за кредитним договором та надала відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору, однак позичальник свої зобов`язання з договором не виконала та не повернула, отримані в борг грошові кошти, внаслідок чого в неї перед кредиторами виникла заборгованість за вказаним кредитним договором.

17.12.2021 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу № 171221, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» відступило банку належні йому права вимоги в тому числі і за кредитним договором № від 15.06.2020р. укладеним з відповідачем, що підтверджується матеріалами справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.ч. 1, 2ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1ст. 626 ЦК України).

В силу ч. 1ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення

договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч.1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Так, як вбачається з наданих суду розрахунків заборгованість по кредитному договору № від 15.06.2020 року складає 126 230,18 грн., з яких 64 734,30 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 10,36 грн. заборгованості за річними відсотками та 61 685,52 грн. сума заборгованості за щомісячними відсотками.

Розміри кредитної заборгованості та її складові відповідач не спростувала, свого розрахунку боргу не надала. Клопотання про призначення у справі судово-бухгалтерської експертизи з метою з`ясування питання наявності або відсутності заборгованості за кредитними договорами не заявлялось.

Враховуючи усе вищевикладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по кредитному договору, оскільки заперечення відповідача на позов не знайшли свого підтвердження під час слухання справи.

Згідно із ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст.12, 13, 141, 259, 264-265 ЦПК України, ст. ст. 258, 525-527, 551, 611, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Позовну заяву задоволити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , іпн НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 на користь акціонерного товариства «Таскомбанк» (код , адреса: 01032, м. Київ, вул. С.Петлюри 30) заборгованість за кредитним договором № від 15.06.2020 року, в розмірі 126 230,18 грн., з яких 64 734,30 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 10,36 грн. заборгованості за річними відсотками, 61 685,52 грн. заборгованості за щомісячними відсотками та 2 684,00 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Дата складання повного тексту рішення 19.02.2024 року.

Суддя: