Справа № 585/4077/24
Номер провадження 2-о/585/214/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2024 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області

у складі: головуючого судді Євтюшенкової В. І.,

присяжних: Редька В.П.,

Тітенка В.Д.,

з участю: секретаря судового засідання Зубко К.В.,

прокурора - ОСОБА_1 ,

особи, відносно якої розглядається заява щодо примусової госпіталізації -

ОСОБА_2 ,

особи, що надає правову допомогу адвоката Нечпая О.В.,

заявника ОСОБА_3 .

Справа № 585/4077/24, провадження № 2-о/585/214/24

Заявник: завідуючий п`ятим відділенням Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» Подрєз Сергій Миколайович,

заінтересована особа: командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 ,

розглянув у залі судових засідань у порядку окремого провадження, у відкритому судовому засіданні справу про госпіталізацію громадянина у психіатричний стаціонар без його усвідомленої згоди в примусовому порядку ,

В С Т А Н О В И В:

24 вересня 2024 завідуючий п`ятим відділенням Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» Подрєз С.М., звернувся до суду із заявою про госпіталізацію громадянина ОСОБА_2 у психіатричний стаціонар без його усвідомленої згоди в примусовому порядку.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був госпіталізований до їхньої лікарні 16.09.2024 за направленням командира в/ч НОМЕР_1 у зв`язку з різким погіршенням психічного стану. Пацієнт надав письмову згоду на госпіталізацію до психіатричного закладу, на обстеження та лікування. В той же час з початку лікування категорично відмовився від прийому будь-яких медичних препаратів, у зв`язку з чим його психічний стан погіршується. ОСОБА_2 оглянутий комісією лікарів-психіатрів КНП СОР «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних хвороб», яка прийшла до висновку, що ОСОБА_2 виявляє ознаки психічного захворювання у вигляді «Гострий полімерний психотичний розлад з симптомами шизофренії» F 23.1. Такий стан пацієнта підпадає під дію п.п. 1, 2 ЗУ «Про психіатричну допомогу», ненадання психіатричної допомоги пацієнту може призвести до неочікуваних негативних наслідків по відношенню до його здоров`я, а також для життя оточуючих, враховуючи, що на даний час обмежень по користуванню зброєю у даного пацієнте не має. Лікування громадянина ОСОБА_2 можливе лише в умовах психіатричного стаціонару.

У судовому засіданні лікар-психіатр ОСОБА_3 свою заяву підтримав, посилаючись на викладені у ній обставини. Крім обставин, викладених у заяві, додатково пояснив, що при поступленні до лікарні ОСОБА_2 надавав згоду на лікування, потім - відмовився. Відмовляється і від прийому ліків, а також і від їжі. Імпульсивні дії ОСОБА_2 несуть загрозу оточуючим були випадки погроз персоналу закладу з боку останнього.

ОСОБА_2 пояснив, що лікуватись не погоджувався. Ліки приймати відмовляється, його привезли і не сказали, що до лікарні. Відчуває тривогу, але в ОСЛ лікуватись відмовляється. Вважає, що медична допомога йому не потрібна, та вважає себе психічно здоровим. Вночі спить погано, 1-2 години, тому що йому потрібно світло у палаті.

Особа, яка надає правову допомогу ОСОБА_2 адвокат Нечпай О.В. при вирішенні заяви поклався на розсуд суду.

Прокурор висловив думку про те, що ОСОБА_2 необхідно госпіталізувати до спеціалізованого медичного закладу у примусовому порядку, висновок лікарів обґрунтований, сумнівів не викликає.

Суд вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, надані суду докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи вважає заяву лікаря-психіатра обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Статтею 49 Конституції України передбачено, що кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування.

Відповідно до пункту 1 принципу 15 Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги (затверджених Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119) коли особа потребує лікування в психіатричному закладі, необхідно докладати всіх зусиль, щоб уникнути примусової госпіталізації.

Згідно з пунктом 1 принципу 16 Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги (затверджених Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119), будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу як пацієнт в примусовому порядку або вже була госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку можуть утримувати як пацієнта в психіатричному закладі в примусовому порядку, тоді і лише тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, що працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4 (діагноз про те, що особа страждає на психічне захворювання, встановлюється відповідно до міжнародних визнаних медичних стандартів), що дана особа страждає на психічне захворювання, і визначить:

а) що внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам;

b) що в разі особа, чиє психічне захворювання є важким, а розумові здібності - ослабленими, відмова від госпіталізації або утримання даної особи в психіатричному закладі може привести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути проведено за умови госпіталізації до психіатричного закладу у відповідності до принципу найменш обмежувальної альтернативи.

У випадку, зазначеному в підпункті b), необхідно, по можливості, проконсультуватися з другим таким фахівцем, що працює в області психіатрії. У разі проведення такої консультації госпіталізація до психіатричного закладу або утримання в ньому у примусовому порядку можуть мати місце лише за згодою другого фахівця, який працює в області психіатрії.

Відповідно до пункту 2 принципу 16 Принципів захисту психічно хворих осіб та покращення психіатричної допомоги (затверджених Резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 17 грудня 1991 року № 46/119), госпіталізація до психіатричного закладу або утримання у ньому в примусовому порядку здійснюється спочатку протягом нетривалого періоду, визначеного внутрішньодержавним законодавством, з метою спостереження та проведення попереднього лікування до розгляду питання про госпіталізацію або тримання пацієнта в психіатричному закладі наглядовим органом. Причини госпіталізації або змісту має бути негайно поінформовано пацієнту; про факт госпіталізації або змісту і їх причини також невідкладно і в докладному вигляді повідомляється наглядовому органу, особистому представнику пацієнта, якщо такий є, а також, якщо пацієнт не заперечує, сім`ї пацієнта.

Відповідно до частини шостої статті 284 Цивільного кодексу України надання фізичній особі психіатричної допомоги здійснюється відповідно до закону.

Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування, медичної, психологічної та соціальної реабілітації, надання освітніх, соціальних послуг.

Цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення громадян психіатричною допомогою виходячи із пріоритету прав і свобод людини і громадянина, встановлює обов`язки органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з організації надання психіатричної допомоги та правового і соціального захисту, навчання осіб, які страждають на психічні розлади, регламентує права та обов`язки фахівців, інших працівників, які беруть участь у наданні психіатричної допомоги, здійсненні соціального захисту та навчання осіб, які страждають на психічні розлади.

Відповідно до ч.3 ст. 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених ст.14 цього закону.

Порядок примусової госпіталізації визначено ст.16 цього ж Закону в якій зазначено, що особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації.

У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу в якому перебуває особа протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Відповідно до ч.4 ст. 340 ЦПК України у випадках коли відповідно до закону госпіталізація у примусовому порядку була проведена за рішенням лікаря-психіатра і визнана доцільною комісією лікарів-психіатрів, психіатричний заклад, в якому перебуває особа, направляє до суду заяву про її госпіталізацію у примусовому порядку протягом 24 годин.

ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України .

Із заключення комісії лікарів-психіатрів лікувального закладу КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» вбачається, що 14.09.2024 ОСОБА_2 був оглянутий ТВО начальника медичної частини НОМЕР_1 , встановлено попередній діагноз «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії» і йому надано направлення до психіатричного стаціонару. ОСОБА_2 16.09.2024 об 11 год. був оглянутий черговим лікарем ОСОБА_5 і надав згоду на обстеження та лікування. Проте, поступивши до відділення, категорично відмовився від прийому ліків. Останніми днями пацієнт розгальмований, погрожує розправою медичним сестрам відділення, за собою не слідкує, вночі не спить, заважає іншим пацієнтам. 23.09.2024 по надуманим звинуваченням викликав наряд спеціалізованого загону поліції, а під час бесіди лише попрохав останніх доставити його до аптеки, як наслідок проти пацієнта відкрито адміністративне провадження. Починаючи з 21.09.2024 у пацієнта значно погіршився стан: він безцільно ходить по відділенню, чіпляє інших пацієнтів, категорично відмовляється від прийому ліків, або формально погоджується, а потім знову відмовляється. Категорично відмовляється від вживання їжі. Комісія лікарів прийшла до висновку, що ОСОБА_2 страждає психічним захворюванням: «Гострий поліморфний психотичний розлад з симптомами шизофренії». Потребує стаціонарного лікування, але на даний час за психічним станом надати згоду не може. Вчиняє дії, що несуть реальну загрозу його здоров`ю, здоров`ю оточуючих та нездатен задоволити життєві потреби на мінімальному рівні. Ненадання психіатричної допомоги може призвести до неочікуваних наслідків, смерті пацієнта (а.с.3).

Висновок лікарів, будь-яких сумнівів у суду не викликає.

Надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку шляхом її госпіталізації до психіатричного закладу розглядаються як позбавлення свободи у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод з гарантіями, що передбачені цією статтею.

Проте згідно з практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, особа може бути позбавлена свободи як «психічно хвора», якщо дотримано трьох мінімальних умов: по-перше, має бути достовірно доведено, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад повинен бути такого виду або ступеня, що слугує підставою для примусового тримання у психіатричній лікарні; і по-третє, обґрунтованість тривалого тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості відповідного захворювання.

Перед тим як визначати, чи було достовірно доведено, що особа страждає на психічний розлад, вид і ступені якого можуть бути підставою для примусового тримання цієї особи у психіатричній лікарні, суди повинні встановити, чи було таке тримання законним у розумінні підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, зокрема, чи була дотримана процедура, передбачена чинним законодавством України.

Недотримання вимог матеріального чи процесуального права при вирішенні питання про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку призводить до порушення підпункту «е» пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод.

Відповідність такого позбавлення особи свободи національному законодавству є недостатньою умовою, оскільки воно також має бути необхідним за конкретних обставин, які повинен встановити суд, розглядаючи справу.

Судом встановлено, що станом на день звернення лікаря-психіатра КНП СОР «ОКСЛ» із відповідною заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_6 є підстави для такої госпіталізації, які встановлені лікарською комісією, госпіталізація особи до психіатричного закладу, відповідає положенням Закону України «Про психіатричну допомогу» та вимогам процесуального законодавства та є необхідною у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 виявляє реальні наміри вчинити та вчиняє дії, що становлять небезпеку для нього, та оточуючих, а його обстеження та лікування можливі лише в умовах психіатричного стаціонару, що підтверджено належними та допустимими доказами та ніким не спростовано .

Добровільно ОСОБА_2 обстежуватись та лікуватись, не бажає.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про примусову госпіталізацію указаної вище особи.

Керуючись ст.ст. 339-342 ЦПК України, ст.ст. 14, 17, 22 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Суд в и р і ш и в:

Заяву завідуючого п`ятим відділенням Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» ОСОБА_3 , заінтересована особа: командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 про госпіталізацію громадянина у психіатричний стаціонар без його усвідомленої згоди в примусовому порядку - задоволити.

Застосувати до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусову госпіталізацію до психіатричного закладу в умовах психіатричного стаціонару Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» в примусовому порядку, без його усвідомленої згоди, на строк протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію, але не більше ніж на 6 місяців.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складання його повного тексту.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Заявник: Завідуючий п`ятим відділенням Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» Подрєз Сергій Миколайович, адреса: Сумська область, м. Ромни, бул. Європейський, 29 .

Заінтересована особа: командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 , місцезнаходження Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 26.09.2024.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова

ПРИСЯЖНІ: В.П. Редько

В.Д. Тітенко