ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м.Суми

Справа №589/773/22

Номер провадження 22-ц/816/1211/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

у присутності:

представника відповідача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - адвоката Солдатенка Андрія Михайловича,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 березня 2024 року у складі судді Сидорчука О.М., постановлену у м. Шостка Сумської області,

у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинення дій, стягнення майнової та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просив:

- визнати незаконними та такими, що порушують право на свободу договору, виборі контрагента та вільне волевиявлення учасника правочину дії АТ «Державний ощадний банк України» по спонуканню клієнта ОСОБА_1 до підписання заяви на відкриття рахунку НОМЕР_3 та приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, зміст та умови якого суперечать нормам ст.ст. 3, 6, 203, 627 ЦК України та ст.ст. 4, 5, 17, 18, 21 Закону України «Про захист прав споживачів;

- зобов`язати відповідача розглянути запит позивача на доступ до офіційних документів з наданням письмової інформації про фінансові послуги, умов, ціну їх надання, механізм захист прав споживачів та порядку урегулювання спірних питань;

- визнати бездіяльність відповідача щодо нездійснення перевірки за участі ОСОБА_1 фактів викладених у зверненнях від 28 серпня 2021 року та від 04 жовтня 2021 року про невиплату пенсії із рахунку № НОМЕР_1 та зарплатних коштів із рахунку № НОМЕР_2 ; невиконання вимог п. 9, 20, 21 Порядку виплати пенсій через поточні рахунки в банках, затвердженого постановою КМУ від 30 серпня 1999 року №1596 по укладенню договору з ОСОБА_1 на видачу пенсії із доставкою одержувачу додому і у банку; відмови у видачі нової ощадної книжки на підставі ст. 1064 ЦК України та заяв ОСОБА_1 від 18 листопада 2019 року, 12 квітня 2021 року, 10 серпня 2021 року, 28 серпня 2021 року;

- зобов`язати АТ «Державний ощадний банк України» розглянути звернення ОСОБА_1 від 12 квітня 2021 року, 10 серпня 2021 року, 28 серпня 2021 року, 04 жовтня 2021 року з дотриманням вимог ст.ст. 15, 18, 19 Закону України «Про звернення громадян» та вирішити їх по суті, забезпечивши позивача новою ощадною книжкою, договором на видачу позивачу належних сум пенсії у банку із доставкою одержувачу додому; видачу готівкою 6900 грн пенсії, НОМЕР_4 грн зарплати, зупинивши репресії клієнта державним фінансовим органом;

- стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 майнову шкоду в сумі 117747 грн, в тому числі 47996 грн із рахунка № НОМЕР_1 та НОМЕР_4 грн із рахунку № НОМЕР_2 ;

- стягнути з відповідача на користь позивача 10000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 березня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд безпідставно залишив його позовну заяву без розгляду, оскільки він не з`явився у судові засідання 08 лютого та 08 березня 2024 року з поважних причин через незадовільний стан здоров`я, надавши суду медичні документи.

Вказує, що судом не зазначено, якими процесуальними правами, визначеними ст.ст. 43, 49 ЦПК України, ним допущено зловживання.

Від АТ «Державний ощадний банк України» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу суду залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. Вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано залишив без розгляду позовну заяву позивача, який був належно повідомлений про день та час розгляду справи, повторно без поважних причин не з`явився в судове засідання. Вказує, що висновки суду першої інстанції узгоджуються з вимогами процесуального закону, які судом правильно застосовані, а тому підстави для скасування або зміни судового рішення відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку представника відповідача, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що причини неявки позивача ОСОБА_1 в судове засідання 08 березня 2024 року є неповажними та з урахуванням його повторної неявки в судове засідання, наявні підстави для залишення позовної заяви без розгляду.

Такі висновки суду узгоджується з матеріалами справи та відповідають вимогам закону.

Згідно з ч. 1 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантії їх реалізації.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 12 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Згідно з ч.ч. 1, 2 та 5 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України).

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17, провадження № 61-4437св20, від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19, провадження № 61-15254св20, від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, провадження № 61-2329св20.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 14 грудня 2023 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 08 лютого 2024 року (а.с. 204, т. 1).

08 лютого 2024 року ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подавши 08 лютого 2024 року до суду заяву про неможливість його участі в судовому засіданні, з причин тривалої хвороби, зазначивши діагнози та симптоми. До заяви ОСОБА_1 надав консультаційний висновок спеціаліста за грудень 2023 року (а.с. 211-213, 230, т.1).

Розгляд справи судом відкладено на 08 березня 2024 року (а.с. 231-232, т. 1).

05 березня 2023 року ОСОБА_1 подано до суду заяву про неможливість його участі в судовому засіданні 08 березня 2024 року через незадовільний стан здоров`я та продовження лікування (а.с. 234 -235, т. 1).

08 березня 2024 року ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав залишення позову без розгляду, оскільки позивач була належним чином повідомленим про дату, час і місце судових засідань, проте в судові засіданні, призначені на 08 лютого 2024 року та 08 березня 2024 року не з`явився, заяв про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Відхиляючи доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги те, що позивач з поважних причин не з`явився в судове засідання через незадовільний стан здоров`я, надавши підтверджуючі медичні документи, колегія суддів зауважує, що норми чинного процесуального законодавства не зобов`язують суд враховувати поважності причин повторної неявки позивача до суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (рішення ЄСПЛ від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії», заява № 11681/85, пункт 35, від 16 лютого 2017 року у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06).

У рішенні від 06 вересня 2007 року у справі «Цихановський проти України», заява № 3572/03, ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Залишення позову без розгляду не перешкоджає особі після усунення умов, що були підставою залишення позову без розгляду, звернутися до суду повторно.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Установивши, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-382, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 08 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 5 листопада 2024 року.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов