Провадження №: 2/336/1915/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Звєздової Н.С., за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - Чепіков О.О., який діє на підставі Довіреності №6-01/160 від 19.12.2023 (строк дії до 31.12.2024) через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» звернувся до суду в казаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача шкоду, заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15.09.2021 в м. Оріхів на перехресті вул. Йогана Янцена та вул. Миру за участі автомобіля ВАЗ 2107, (д.р.н. НОМЕР_1 ), яким керував водій ОСОБА_1 та автомобіля ВАЗ 2108 (д.н.з НОМЕР_2 ) під керуванням водія ОСОБА_2 у сумі 13 195,41 гривень та судовий збір.

Позов обґрунтовано тим, що постановою Оріхівського районного суду Запорізької області від 01.10.2021 у справі №323/2529/21 відповідача було визнано винним у настанні вищевказаної ДТП. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП не була зареєстрована. Відповідно до звіту №894 від 15.09.2021, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу ВАЗ 2108, д.н.з НОМЕР_2 з урахуванням фізичного зносу становить 25 128,13 грн. 17.11.2021 МТСБУ визначено розмір регламентної виплати у сумі 11 145,41 грн., які позивач просить стягнути з відповідачка на свою користь разом з витратами на збір документів та проведення експертизи і оцінки пошкодженого ТЗ у сумі 2 050,00 грн., а також судовий збір у сумі 3 028,00 грн.

Ухвалою суду від 09.04.2024 позов залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі, які представником МТСБУ усунуті вчасно та в повному обсязі.

Ухвалою суду від 22.07.2024 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

06.08.2024 представником відповідача адвокатом Левицькою Ю.В., яка діє на підставі Ордеру на надання правничої допомоги від 05.08.2024 серії АР №1191077, через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи

Відповідачем та його представником відзив на позов не подано.

25.09.2024 адвокатом Левицькою Ю.В. через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подано клопотання, в якому зазначила про те, що відповідачем позов визнається, у зв`язку з чим було сплачено суму, заявлену до відшкодування 13195,41 грн., а також 50% від сплаченого позивачем судового збору 1 514,00 грн. Просила повернути позивачу 50% від сплаченого судового збору, здійснювати розгляд справи без їх участі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився. 21.10.2024 через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без участі, в якій просив позовні вимоги задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив. 25.09.2024 адвокатом Левицькою Ю.В. через підсистему (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд» подано клопотання про розгляд справи без їх участі.

Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву та письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.

Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

На підставі ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

На підставі ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є гарантом відшкодування шкоди.

За п. 41.1 «а» ст. 41 цього Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Як передбачено п. 38.2. ст.38 Закону, МТСБУ після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду і який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Звертаємо увагу, що Відповідач самовільно залишив місце пригоди.

Частиною 1 ст. 1191 ЦК України, також, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги регресу до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Судом встановлено, що відповідно до постанови Оріхівського районного суду Запорізької області від 01.10.2021 (справа №323/2529/21, провадження №323/892/21), «15 вересня 2021 року о 10 год. 13 хв. в м. Оріхів на перехресті вул. Йогана Янцена - вул. Миру, ОСОБА_1 , керував автомобілем ВАЗ 2107, номерний знак НОМЕР_1 , при виїзді на нерегульоване перехрестя з вул. Й.Янцена, не надав переваги в русі автомобілю ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_2 , який рухався головною дорогою, скоїв з ним зіткнення, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Порушено вимоги п.16.11 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності - ОСОБА_1 у судовому засіданні обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, не заперечував». (а.с.36)

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст.124 КУпАП. (а.с.36-37)

Постанова не оскаржувалася та набрала законної сили 12.10.2021.

Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вищевказані обставини, оскільки вони стосуються питання, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони відповідачем, не потребують доказування.

Відповідно до ст. 3 Закону України від 01.07.2004 № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі, що визначено ст. 4 Закону №1961-IV.

Згідно з п. 39.1 ст. 39 Закону № 1961-IV МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Основними завданнями МТСБУ є, у тому числі, здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом (пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Закону № 1961-IV).

МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі (пп. (а) п. 41.1 ст. 41 Закону №1961-IV).

На момент ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 не була застрахована.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально.

Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. У заяві про виплату страхового відшкодування має міститися: а) найменування страховика, до якого подається заява, або МТСБУ; б) назва (для юридичної особи), прізвище, ім`я, по батькові (для фізичної особи) заявника, його місцезнаходження або місце проживання; в) зміст майнової вимога заявника щодо відшкодування завданих збитків, г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована та потерпілих; ґ) обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу, та докази, що підтверджують її відповідно до законодавства; д) розмір шкоди; е) підпис заявника і дата подання заяви.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником транспортного засобу ВАЗ 2108, д.н.з НОМЕР_2 є ОСОБА_2 . (а.с.28)

17.09.2021 ОСОБА_2 , як власник пошкодженого транспортного засобу ВАЗ 2108, д.н.з НОМЕР_2 , звернувся до МТСБУ з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявою про відшкодування завданої шкоди. (а.с.16, 33-34).

З позову вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була забезпечена чинним договором ОСЦПВВНТЗ серії АР/9919100 (строк дії з 10.04.2021 по 09.04.2022), страховик АТ «СГ «ТАС». (а.с.15)

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально.

Відповідно до п. 34.1, 34.2 ст. 34 Закону № 1961-IV страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. У заяві про виплату страхового відшкодування має міститися: а) найменування страховика, до якого подається заява, або МТСБУ; б) назва (для юридичної особи), прізвище, ім`я, по батькові (для фізичної особи) заявника, його місцезнаходження або місце проживання; в) зміст майнової вимога заявника щодо відшкодування завданих збитків, г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована та потерпілих; ґ) обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу, та докази, що підтверджують її відповідно до законодавства; д) розмір шкоди; е) підпис заявника і дата подання заяви.

Зазначені обов`язки позивачем були виконані, що підтверджується Звітом №894 від 15.09.2021 про оцінку транспортного засобу автомобіля ВАЗ 2108, д.н.з НОМЕР_2 , відповідно до якого вартість відновлювального ремонту ТЗ з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу комплектуючих, що підлягають заміні склала 25 128,13 грн. Ринкова вартість автомобіля у непошкодженому вигляді на день ДТП склала 26 190,74 грн. (а.с.39-47)

Вказана вартість ремонту підтверджена Ремонтною калькуляцією №580 від 15.09.2021 (а.с.48-52)

Відповідно до п. 35.1 ст. 35 Закону № 1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

29.09.2021 на адресу ОСОБА_1 позивачем було направлено листа з проханням надати певні документи, а також повідомленням про те, що в разі відсутності у МТСБУ вказаних документів та інформації, МТСБУ після виплати відшкодування, буде вимушене звернутись до суду з відповідним позовом. (а.с.20)

06.10.2021 ОСОБА_1 телеграмою було запрошено до оцінювача ОСОБА_3 для огляду пошкодженого автомобіля. (а.с.54)

Згідно Довідки МТСБУ №1 від 17.11.2021, розмір відшкодування ОСОБА_2 шкоди з фонду захисту потерпілих було встановлено у сумі 11 145,41 гривень. Справа №79615. (а.с.25)

Наказом МТСБУ № №3.1/9036 від 25.11.2021 (справа №79615), ОСОБА_2 як потерпілій стороні в ДТП, що сталася з вини ОСОБА_1 було вирішено сплатити 11 145,41 грн.

Вказані грошові кошти сумі 11 145,41 грн. було сплачено ОСОБА_2 30.11.2021, що підтверджується Платіжною інструкцією №1107529, в якій призначенням платежу зазначено: «виплата по справі №79615, згідно наказу №3.1/9036 від 25.11.2021, ТЗ АР 5468 ВК». (а.с.27)

09.12.2021 МТСБУ з метою досудового врегулювання спору, направило відповідачу листа, в якому було запропоновано в добровільному порядку сплатити грошові кошти у сумі 13 195,41 грн.

З пояснень представника позивача, саном на час звернення з вказаним позовом до суду, ОСОБА_1 в добровільному порядку не відшкодував витрати МТСБУ, понесені в результаті ДТП.

Проте, під час розгляду справи у суді, відповідачем було сплачено на користь позивача грошові кошти у сумі 13 195,41 грн. в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої в результаті ДТП, а також 1 514,00 грн. що становить 50% від суми сплаченого позивачем судового збору при зверненні з вказаним позовом до суду. (а.с. 103-104). Крім того, до позову було долучено заяву представника відповідача про визнання позову.

Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Разом з тим, відповідно до положень п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Так, звертаючись з вказаним позовом до суду, позивачем було заявлено майнову вимогу про сплату відповідачем в рахунок відшкодування в порядку регресу майнової шкоди, завданої в результаті ДТП, у сумі 13 195,41 грн.

Вказана сума під час перебування справи на розгляді у суді в повному обсязі була сплачена відповідачем на користь позивача, що підтверджується відповідною квитанцією від 15.08.2024, копію якої долучено до матеріалів справи.

З огляду на виказане, у вказаній справі, відсутність предмету позову стала можлива під час перебування справи на розгляді у суді.

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Так, позивачем при зверненні з вказаним позовом до суду на виконання вимог ухвали від 09.04.2024, було сплачено судовий збір у сумі 3 028,00 грн.

Відповідачем, відповідно до квитанції від 19.09.2024 було сплачено 1 514,00 грн., призначення платежу: судовий збір.

Вказане дає суду підстави дійти висновку про те, що ОСОБА_1 на рахунок МТСБУ було сплачено 50% від сплаченого при звернені з вказаним позовом до суду судового збору.

З огляду на вищевказане, враховуючи надані сторонами в обґрунтування своїх вимог письмові докази, суд приходить до висновку, що станом на день розгляду справи, відсутній предмет позову, оскільки відповідачем повністю сплачено суму відшкодування, завданого в результаті ДТП, яку позивач просив стягнути на свою користь у позовній заяві, а також 50 % від сплаченого позивачем при звернені з вказаним позовом до суду судового збору.

Відповідно до положень Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Коробов проти України» (заява № 39598/03 від 21 липня 2011 року) суд вказав, що при оцінці доказів, суд, як правило - застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумцій факту.

Європейський суд з прав людини також вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про те, що провадження по цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою підлягає закриттю з поверненням позивачу з державного бюджету

Керуючись ст. 10-13, 81, 89, 141, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Закрити провадження по цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Повернути Моторному (транспортному) страховому бюро України з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору в сумі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , місцезнаходження: 02002, м. Київ, Русанівський бульвар, буд.8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання (останнє відоме): АДРЕСА_1 .

Суддя: Н.С. Звєздова