Провадження № 22-ц/802/151/24 Доповідач: Федонюк С. Ю.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Федонюк С. Ю.,

суддів - Матвійчук Л. В., Осіпука В. В.,

розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ковальчук Світлана Олександрівна, до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за апеляційною скаргою відповідача Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка на ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Горохівського районного суду Волинської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

29 листопада 2023 року відповідач ПОСП імені Івана Франка подало заяву про забезпечення доказів у даній справі.

Судом ухвалою від 29 листопада 2023 року залишено заяву про забезпечення доказів без руху.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2023 року заяву про забезпечення доказів визнано неподаною та повернуто заявнику.

Не погодившись із даною ухвалою суду, ПОСП імені Івана Франка подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, а матеріали справи повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду заяви по суті.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд одночасно вказавши на недоліки заяви про забезпечення доказів через несплату судового збору та повернувши заяву з правом оскарження, фактично утруднив доступ до правосуддя. На думку апелянта, ухвала суду прийнята без дослідження письмових доказів, базується на припущеннях. Вказує також, що при розгляді заяви про забезпечення доказів суд мав керуватися нормами статей 116-118 ЦПК України. Тобто, при розгляді даної заяви суд повинен застосовувати саме ч. 4 ст. 117 ЦПК України, якою передбачено, що суд, встановивши факт подання заяви про забезпечення доказів без дотримання вимог цієї статті, повертає заяву, про що постановляє ухвалу. Отже, суд встановивши, що заява не відповідає вимогам ЦПК, мав би відразу винести ухвалу про повернення заяви на підставі норм ч. 4 ст. 117 ЦПК України, а не на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України. З огляду на зазначене, вважає, що ухвала підлягає скасуванню на підставі п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, як така, що не відповідає змісту ч. 4 ст. 117 ЦПК України.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 зазначала, що вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою. Вказує, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про повернення заяви про забезпечення доказів, оскільки відповідач не вказав та не надав обгрунтовані підстави для звільнення його або відстрочення йому сплати судового збору, а тому в задоволенні заяви суд правильно відмовив.

У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, п. 6 ч. 1 ст. 353, ч. 2 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки апеляційні скарги на ухвали суду про повернення заяви розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження, суд доходить висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Повертаючи ПОСП імені Івана Франка заяву про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем після залишення судом даної заяви без руху з метою усунення такого недоліку, не було сплачено судовий збір за заяву про забезпечення доказів, що є підставою для повернення заяви на підставі ч.3 ст.185 ЦПК України.

На думку колегії суддів, такий висновок суду першої інстанції не у повній мірі є правильним.

Відповідно до частин 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Забезпечення доказів - процесуальна дія суду, яка вчиняється за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, якщо вони вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів.

Порядок звернення до суду із заявою про забезпечення доказів урегульовано статтями 116, 117 ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов.

Відповідно до частини 1, 2, 3 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Забезпечення доказів відбувається за зверненням зацікавленої особи, яке оформляється у вигляді письмової заяви. Заява повинна відповідати вимогам статті 117 ЦПК України.

За подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом (частини 3 статті 117 ЦПК України).

Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Горохівського районного суду Волинської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

29 листопада 2023 року на адресу суду від відповідача ПОСП імені Івана Франка надійшла заява про забезпечення доказів у даній справі , в якій заявник просив суд відстрочити йому сплату судового збору за подання такої заяви в сумі 1342 грн до 31.12.2023 року із покликанням на форс-мажорні обставини та негативний фінансовий стан підприємства.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 29 листопада 2023 року відмовлено у клопотанні про відстрочення сплати судового збору та вказану заяву залишено без руху з наданням ПОСП імені Івана Франка строку для усунення зазначених у цій ухвалі недоліків упродовж десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Копію ухвали суду від 29 листопада 2023 року представник відповідача отримав 29 листопада 2023 року, що підтверджується його письмовою розпискою.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2023 року заяву про забезпечення доказів визнано неподаною та повернуто заявнику, оскільки відповідач ПОСП імені Івана Франка не надало до суду у встановлений строк квитанції про сплату судового збору в розмірі 1342 гривні, відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Колегія суддів зауважує, що підстави та порядок забезпечення доказів, а також подання учасниками справи та їх представниками заяви про забезпечення доказів та її розгляду судом, враховуючи певні особливості, передбачені статтями 116, 117, 118 ЦПК України, законодавцем виділено в Кодексі окремо параграфом 8 у главі 5 «Докази та доказування».

Аналіз матеріалів справи свідчить, що ПОСП імені Івана Франка звернулося саме із заявою про забезпечення доказів у порядку статті 116 ЦПК України, при цьому не сплативши за її подання судовий збір.

Оскільки судом було встановлено відсутність квитанції про сплату заявником судового збору, він дійшов правильного висновку про невідповідність заяви вимогам процесуального закону щодо її оформлення та неможливість її прийняття до розгляду з метою ефективного захисту порушених прав та інтересів відповідача та можливості реалізувати свої процесуальні права.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги щодо порядку повернення заяви про забезпечення доказів частково заслуговують на увагу.

Оскільки ч.4 ст. 117 ЦПК України визначено особливий порядок щодо наслідків невідповідності заяви про забезпечення доказів вимогам цієї статті, то суду слід було повернути її заявнику.

За таких обставин суд зробив помилковий висновок про визнання її неподаною та повернення заяви в порядку норм ч. 3 ст. 185 ЦПК України, оскільки в даному випадку передбачено повернення заяви відповідно до вимог ч. 4 ст. 117 ЦПК України.

Однак, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги щодо порушення процесуальних прав заявника внаслідок постановлення судом ухвали з порушенням процесуальних норм, оскільки ПОСП імені Івана Франка так і не внесло плати, визначеної судом в якості судового збору за подання вказаної заяви про забезпечення доказів, а тому в будь-якому випадку наслідком такої бездіяльності сторони є повернення їй заяви, а не розгляд її судом по суті.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Статтею 376 ЦПК України передбачено підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно із ч. 4 ст. 376 ЦПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, оскаржену ухвалу суду першої інстанції змінити шляхом викладення її мотивувальної частини в редакції даної постанови.

Оскільки апеляційний суд змінює ухвалу суду, але виключно у частині мотивів її ухвалення, то новий розподіл судових витрат не здійснюється.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 117, 268, 367-369, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Приватно-орендного сільськогосподарського підприємства імені Івана Франка задовольнити частково.

Ухвалу Горохівського районного суду Волинської області від 20 грудня 2023 року в даній справі змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції даної постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Постанова складена 20 лютого 2024 року.

Головуючий

Судді