Провадження №2-о/521/461/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2024 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Ганошенка С.А.,

за участю:

секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

представника заявника адвоката Бацули М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Малиновського районного суду м. Одеси цивільну справу в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , відділ забезпечення діяльності Органу опіки та піклування Хаджибеївської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітньої дитини,-

В С Т А Н О В И В:

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся ОСОБА_1 із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що він, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі матері дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що в 25.04.2009 року він одружився з ОСОБА_2 , виконавчим комітетом Чернухинської селищної ради Перевальського району Луганської області було зроблено відповідний актовий запис про шлюб № 7. У шлюбі народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . З часом, після народження дитини, сімейне життя не склалося, фактичні шлюбні відносини були припинені у 2014 році, спільне господарство подружжям не велося через нові стосунки дружини, яка виїхала навесні 2015 року проживати на територію російської федерації. У зв`язку з вторгненням російської федерації на територію Луганської області України, заявник з сином були змушені виїхати в евакуацію до м. Харків, на підконтрольну територію. Мати життям дитини не цікавилася, від виховання дитини повністю самоусунулась, з дитиною не спілкується, не надає їй матеріальної підтримки, дитина постійно проживає із заявником який її самостійно виховує та утримує, піклується про здоров`я дитини, надає їй належний фізичний, духовний, гармонійний, розумовий, безпечний розвиток, як особистості. Сприяє його повноцінній реалізації як підлітка: у навчанні, повсякденному житті, спорті, цікавиться життям дитини як у школі, так і у повсякденному житті, є для дитини опорою та прикладом, працює і повністю матеріально забезпечує та самостійно виховує дитину. 30 листопада 2015 року Комінтернівським районним судом м. Харкова шлюб між заявником та ОСОБА_2 було розірвано, рішення набрало законної сили 05.03.2016 року. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2015 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 для утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 16.11.2015 року. ОСОБА_2 не сплачувала аліменти жодного разу, відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню з неї аліментів, станом на 31.05.2024 року заборгованість складає 237475, 13 грн. До суду звернувся через необхідність захисту прав та інтересів дитини, для оформлення соціальної допомоги, вирішення інших питань, пов`язаних із вихованням дитини, в тому числі її навчанням, лікуванням, відпочинком.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.07.2024 року заява була залишена без руху, надано строк для усунення недоліків.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 31.07.2024 року провадження у справі відкрито, справа призначена до розгляду в порядку окремого провадження на 03.09.2024 року.

У судовому засіданні 03.09.2024 року представником заявника адвокатом Бацулою М.І. заявлено клопотання про витребування доказів, яке було задоволено судом, витребувано з Державної прикордонної служби України інформацію про перетин державного кордону ОСОБА_2 у період з 2015 року по теперішній час. Судове засідання призначено на 26.09.2024 року.

У судовому засіданні 26.09.2024 року заявник та його представник підтримали заяву з підстав, зазначених у ній. Додатково заявник пояснив, що тривалий час виховує та утримує неповнолітнього сина сам, обоє мають статус внутрішньо переміщених осіб, проживали спочатку в м. Харків, а після початку повномасштабного вторгнення країни-агресора на територію незалежної України та початку масованих обстрілів м. Харкова змушені були переїхати у 2022 році до м. Одеса.

Заінтересована особа ОСОБА_2 повідомлена про проведення судових засідань належним чином, у порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України, оскільки якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як учасника у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Виклики здійснювалися через офіційний веб-портал судової влади України.

Заінтересована особа відділ забезпечення діяльності органу опіки та піклування Хаджибеївської районної адміністрації Одеської міської ради, в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, заперечень проти заявлених вимог не має, просить суд прийняти рішення на власний розсуд з урахуванням інтересів дитини.

Заслухавши пояснення заявника, його представника, дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , його батьком у свідоцтві про народження вказаний ОСОБА_1 , матір`ю ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 01.07.2009 року (а.с. 30).

Комінтернівським районним судом м. Харкова від 30.11.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, рішення набрало законної сили 05.03.2016 року (а.с. 32).

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.11.2015 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 для утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі її заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з 16.11.2015 року (а.с. 31).

Інформацією про склад родини та місце тимчасового перебування переміщеної особи визначено, що родина у складі: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 були дійсно розміщені в транзитному містечку модульного типу за адресою: АДРЕСА_1 , з 09.02.2015 р. по 01.08.2019 р. (а.с. 33).

Довідкою про наявність заборгованості зі сплати аліментів від 29.04.2024 року, виданою Алчевським відділом державної виконавчої служби в Алчевському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зазначено, що сукупний розмір заборгованості ОСОБА_2 перевищує суму відповідних платежів за 99 місяців та становить станом на 29.04.2024 року 231342,13 грн. (а.с. 35). Додається розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 18.06.2024 року, де зазначено, що станом на 31.05.2024 року заборгованість зі сплати аліментів з боку ОСОБА_2 складає 237475,13 грн (а.с. 36-37).

Вказане підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 74049464 від 05.02.2024 р. (а.с. 45).

Згідно довідки від 17.06.2024 року, № 53 виданої ОСОБА_1 ТОВ «Секвойя 2000», він має постійне місце роботи на цьому підприємстві з 07.02.2018 по теперішній час на посаді службовця складу. Підприємство зареєстроване в м. Харкові, з лютого 2022 року базується у м. Одеса. По місцю роботи характеризується лише позитивно. (а.с. 40-41).

Згідно довідки від 15.02.2022 № 5137- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 є ВПО та його фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 . (а.с. 27).

Згідно довідки від 15.02.2022 № 5137- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_3 є ВПО та його фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 . (а.с. 43).

Згідно акту ЦСС Одеської міської ради від 12.02.2024 року, за адресою АДРЕСА_2 . проживає ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мають статус ВПО, проблеми у сім`ї відсутні, стан задоволення потреб дитини задовільний (а.с. 82-88).

Батько приділяє належну увагу вихованню сина, його розвитку, забезпечення потреб, зокрема:

Довідкою від 02.07.2024, № 348/вих, виданою КНП «Дитяча міська поліклініка № 5» зазначається, що ОСОБА_4 , 2009 р.н., спостерігається у лікувальному закладі з 2022 року, разом з дитиною за медичною, консультативно-діагностичною та профілактичною допомогою дитині звертався батько ОСОБА_1 (а.с. 38).

Довідкою Одеської гімназії № 20 від 11.07.2024 року, № 453 зазначено, що у шкільному житті дитини брав участь лише батько, він регулярно відвідував батьківські збори, підтримував зв`язок з класним керівником, цікавився навчанням сина. ОСОБА_4 характеризується позитивно, зазначено, що батько приділяє належну увагу вихованню сина (а.с. 39, 42).

Відповідно до довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради від 02.08.2024 року, № 3950елС/01-23 реєстрація місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на території м. Одеси відсутня (а.с. 70).

Згідно відповіді Державної прикордонної служби України від 06.09.2024 року збереження даних про виїзд громадян відбувається з 08.11.2017 року, даних про ОСОБА_2 , 1990 р.н., як громадянку України у службі не збережено. (а.с. 78-80).

Згідно зі ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч.1ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

При вирішенні питання щодо встановлення вищевказаного факту суд приймає до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, де зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих майнових чи немайнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведеними у цій заяві обставинами підтверджують, що факт, який просить встановити заявник є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на самостійному вихованні і догляді заявника потрібно з метою захисту прав та інтересів дитини та прав заявника, як батька, який самостійно виховує та утримує дитину.

В даному випадку, метою встановлення юридичного факту є повна реалізація прав, як батька дитини, а також оформлення документів, необхідних для отримання соціальної допомоги як батьку, що самостійно виховує дитину, вирішення інших питань щодо проживання та перебування дитини.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду № 175/2317/16-ц від 02.10.2019 р.

У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).

В рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Спорронг і Лоннрот проти Швеції» (23 вересня 1982 р.), відповідно до якого суд повинен визначити, чи було дотримано справедливий баланс між вимогами інтересів суспільства і вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід`ємним принципом Конвенції в цілому і також відображено у структурі ст. 1 Першого протоколу.

Іншого позасудового порядку встановлення даного факту, передбаченого законом, немає.

Відповідно до ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства").

Згідно із положеннями ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна.

Встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини, необхідне заявнику для можливості захисту прав дитини та інтересів, так як дитина виховується одним із батьків, тобто батьком.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Керуючись ст.ст. ст.ст.10,13,259,263,264,265,315-319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , відділ забезпечення діяльності Органу опіки та піклування Хаджибеївської районної адміністрації Одеської міської ради про встановлення факту, що має юридичне значення самостійного виховання та перебування на утриманні неповнолітньої дитини - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно виховує та утримує неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі матері дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Одеського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом зазначеного строку.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 30.09.2024 року.

Суддя Сергій ГАНОШЕНКО