Провадження № 22-ц/812/307/24 Суддя першої інстанції Сергієнко С.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 лютого 2024 року м. Миколаїв Справа № 482/2197/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Колосовій О.М.,

без участі учасників справи,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2023 року, постановлену під головуванням судді Сергієнка С.А., в залі судового засідання в м. Нова Одеса, за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Новоодеського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Котовської Н.В. та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

27 вересня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Новоодеського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Котовської Н.В. та зобов`язання вчинити певні дії.

Доводи скарги обґрунтовувала тим, що рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2015 року по справі № 482/1800/15-ц вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі частки від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 вересня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення суду набрало законної сили та було видано виконавчий лист, який пред`явлено до виконання до Новоодеського РУ ДВС ГТУ у Миколаївській області.

Станом на 01 вересня 2018 року у ОСОБА_2 був борг по сплаті аліментів в загальній сумі 11 926.87 грн, який погашений ним так і не був.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2018 року у справі № 482/1076/18 було змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , вирішено стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 18 червня 2018 року і до досягнення повноліття найстаршою дитиною; було відкликано виконавчий лист виданий по справі № 482/1800/15-ц на підставі рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2015 року.

Виконавче провадження № 58474894 на підставі виконавчого листа по справі № 482/1076/18 виданого 04 лютого 2019 року Новоодеським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 червня 2018 року і до досягнення повноліття найстаршою дитиною, було відкрито ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Проте, державним виконавцем не стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг по сплаті аліментів в загальній сумі 11 926.87 грн станом на 01 вересня 2018 року, на підставі виконавчого листа виданого на підставі рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2015 року по справі № 482/1800/15-ц.

Крім того, до заборгованості ОСОБА_2 не включено суми нараховані на його доходи за договорами оренди землі укладеними із Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Промінь».

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просила суд визнати протиправним та скасувати розрахунок заборгованості по аліментам від 20 вересня 2023 року, виконаний старшим державним виконавцем Новоодеського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Котовської Н.В. при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області 04 жовтня 2018 року у справі № 482/1076/18. Зобов`язати Новоодеський відділ державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) провести розрахунок заборгованості по сплаті аліментів з урахуванням доходу, отриманого боржником за весь період стягнення аліментів та нарахування пені на суму боргу.

Ухвалою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2023 року в задоволенні заяви відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що як видно із досліджених копій матеріалів виконавчого провадження № 58474894 державним виконавцем належним чином здійснено перевірку майнового стану та доходів божника ОСОБА_2 , у тому числі встановлено джерела додаткового доходу боржника від договорів оренди землі. При цьому здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, виходячи з реальних доходів боржника, про що свідчать звіти про відрахування з місць отримання доходу та розрахунок заборгованості.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції взагалі не взято до уваги обставини неправильності розрахунку заборгованості починаючи з 04 жовтня 2018 року до грудня 2022 року.

Так, державний виконавець вказує у своєму розрахунку суму аліментів за оренду 2018 року не в сумі 6 633 грн, а 2 817.5 грн.

За 2019 рік в сумі боргу за липень 2019 року державним виконавцем не враховано суму боргу 2 135.56 грн, серпень 2019 року 1 243.65 грн, жовтень 2019 року 1 658.86 грн, суму орендної плати за 2019 року державний виконавець вказує 5 636 грн, хоча орендна плата за рік складає 13 266 грн, відповідно 1/3 частка складала 4 422 грн, а не 1 878.33 грн, різниця боргу по аліментам з орендної плати склала 2 543.67 грн. Таким чином сума боргу за 2019 рік склала 7 581.74 грн.

За 2020 рік в сумі боргу за лютий 2020 року державним виконавцем не враховано суму боргу 1 792.80 грн, червень 2020 року 1 525.33 грн, суму орендної плати за 2020 року вказує 5 635 грн, хоча орендна плата за рік складає 13 266 грн, відповідно 1/3 частка складала 4 422 грн, а не 1 878.33 грн, різниця боргу по аліментам з орендної плати склала 2 543.67 грн. Таким чином сума боргу за 2020 року склала 5 861.80 грн.

За 2021 рік в сумі боргу за лютий 2021 року державним виконавцем не враховано суму боргу 244.43 грн, березень 2021 року 337.56 грн, травень 2021 року 7 347.0866667 грн, червень 2021 року 2 605 грн, липень 2021 року 2 490 грн, серпень 2021 року 2 490 грн, вересень 2021 року 7 990 грн, суму орендної плати за 2021 року вказує 5 635 грн, хоча орендна плата за рік складає 13 266 грн, відповідно 1/3 частка складала 4 422 грн, а не 1 878.33 грн., різниця боргу по аліментам з орендної плати склала 2 543.67 грн. Таким чином сума боргу за 2021 рік склала 26 047.75 грн.

За 2022 рік в сумі боргу за травень 2021 року державним виконавцем не враховано суму боргу 5 512.41 грн, серпень 2022 року - 101 грн, листопад 2022 року 2 495.54 грн, грудень 2022 року 7 445 грн, суму орендної плати за 2022 року вказує 5 635 грн, хоча орендна плата за рік складає 13 266 грн, відповідно 1/3 частка складала 4 422 грн, а не 1 878.33 грн, різниця боргу по аліментам з орендної плати склала 2 543.67 грн. Таким чином сума боргу за 2022 року склала 18 097.62 грн.

Отже, сума боргу ОСОБА_2 за період з жовтня 2018 року по грудень 2022 року складає 58 860.75 грн, що в свою чергу державним виконавцем взагалі не відображено в оскаржуваному розрахунку заборгованості від 20 вересня 2023 року, який навіть не підписаний та не скріплений печаткою, а також складений з порушенням вимог діючого законодавства.

Судом першої інстанції взагалі не перевірявся оскаржуваний розрахунок державного виконавця та не враховано усі підрахунки надані скаржником.

Старший державний виконавець Новоодеського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Котовська Н.В. надала відзив на апеляційну скаргу, назву якого визначила як заперечення на апеляційну скаргу.

У відзиві зазначала, що рішення Новоодеського районного суду № 482/1800/15-ц від 26 жовтня 2015 року виконувалось в межах виконавчого провадження ВП № 49299314, яке було відкрито судом та закінчено державним виконавцем 29 листопада 2018 року. Рішення державного виконавця про закінчення виконавчого провадження ОСОБА_1 не оскаржувала. Заборгованість по виконавчому провадженню № 49299314 згідно в/л № 482/1800/15-ц виданого Новоодеським районним судом від 06 листопада 2015 року неможливо стягнути в межах виконавчого провадження АСВП № 58474894 згідно в/л № 482/1076/18 виданого Новоодеським районним судом Миколаївської області від 04 лютого 2019 року, оскільки рішення суду чітко передбачає строки початку і кінця виконання рішення: починаючи з 18 червня 2018 року і до повноліття найстаршої дитини.

Державним виконавцем здійснено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 виходячи з реальних доходів боржника, про що свідчать звіти про відрахування з місць отримання доходу та розрахунок заборгованості.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. З урахуванням приписів частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу без участі учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2015 року, справа № 482/1800/15-ц вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліменти в розмірі частки від усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 вересня 2015 року і до настання дітьми повноліття.

На виконання цього судового рішення було видано виконавчий лист, який було пред`явлено до виконання до Новоодеського РВ ДВС ГТУ у Миколаївській області. За цим виконавчим листом було відкрито виконавче провадження № 49299314, яке відповідно до постанови начальника Новоодеського РВ ДВС ГТУ у Миколаївській області Чернової І.М. від 29 листопада 2018 року закінчено на підставі пункту 10 частини 1 статті 39, статті 40 Закону у зв`язку з відкликанням виконавчого листа за рішенням Новодеського районного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2018 року.

Станом на 01 вересня 2018 року у ОСОБА_2 був борг по сплаті аліментів в загальній сумі 11 926.87 грн.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 04 жовтня 2018 року, справа № 482/1076/18 було змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , вирішено стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , аліменти у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 18 червня 2018 року і до досягнення повноліття найстаршою дитиною; було відкликано виконавчий лист № 482/1800/15-ц, виданий на підставі рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 жовтня 2015 року.

У провадженні старшого державного виконавця Новоодеського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Міністерства юстиції України (м. Одеса) Котовської Н.В. перебуває виконавче провадження № 58474894 з примусового виконання виконавчого листа № 482/1076/18, виданого 04 лютого 2019 року Новоодеським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 червня 2018 року і до досягнення повноліття найстаршою дитиною. За заявою стягувача виконавче провадження відкрито 25 лютого 2019 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості, виконаного старшим державним виконавцем Новоодеського відділу державної виконавчої служби у Миколаївському районі Миколаївської області Міністерства юстиції України (м. Одеса) Котовською Н.В., з липня 2018 року до вересня 2023 року заборгованість по аліментам складає 8 308.56 грн. Цей розрахунок було направлено на адресу стягувача 20 вересня 2023 року (а.с. 66-67, 68-69).

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають , що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права та свободи.

Відповідно до частин 1, 2, 4 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що ухвала Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2023 року, відповідає зазначеним вимогам цивільного процесуального законодавства.

Порядок стягнення аліментів здійснюється відповідно до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», норм Сімейного Кодексу України (далі СК України), Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 04 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року № 489/20802 ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин) (далі Інструкція).

Положеннями статті 195 СК України передбачено, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості.

Відповідно до частини 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» (даліЗакон) визначення суми заборгованість зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомляти про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі:

1)находження виконавчого документа на виконання від стягувача;

2)подання заяви стягувачем або боржником;

3)надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідну заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;

4)надіслання виконавчого документу за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;

5)закінчення виконавчого провадження (частина 4 статті 71 Закону).

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом.

Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі (частина 13 статті 71 Закону).

Пунктом 3 Розділу XVI Інструкції визначено, що у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених частиною 4 статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із:

звіту про здійснені відрахування та виплати;

квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником;

заяв та (або) розписок стягувача;

інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості;

інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання (пункт 4 Розділу XVI).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 вказано, що «право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2021 року в справі № 758/10761/13-ц зроблено висновок, що «загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії».

У постанові Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 572/2303/19 вказано, що «відповідно до частини третьої статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчисляється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями статей 77-80 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Встановивши, що матеріалами виконавчого провадження підтверджена наявність певного боргу по аліментам з боку заявника, а останній не був позбавлений подати такі докази на спростування наявного у виконавчому провадженні розрахунку, проте належними та допустимими доказами не спростував, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, прийшов правильного висновку про відмову в задоволенні скарги».

Згідно частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням встановлених обставин та наведених матеріалів справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що при виконанні судового рішення про стягнення аліментів з ОСОБА_2 головний державний виконавець Новодеського ВДВС Котовська Н.В. при здійсненні розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 01 вересня 2023 року діяла в межах своїх повноважень, передбачених Законом.

Як встановлено з матеріалів справи ОСОБА_2 протягом періоду, за який обраховуються аліменти, був працевлаштований, доходи, з яких могли б сплачуватися аліменти державним виконавцем обраховувалися відповідно до наданих документів з місць роботи боржника про його доходи, а також до складу цих доходів державним виконавцем включалися доходи боржника, отримані ним як орендна плата за землю, а тому розмір щомісячних аліментів боржнику нараховувався відповідно до приписів статті 195 СК України.

З оспорюваного розрахунку вбачається, що за час виплати аліментів мали місце випадки, коли ОСОБА_2 аліменти за деякі місяці взагалі не сплачувались, сплачувались в меншому розмірі, як то було визначено державним виконавцем, а іноді мали місце переплати.

За такого висновок суду першої інстанції про те, що дії державного виконавця в частині нарахування боржнику заборгованості станом на 01 вересня 2023 року у розмірі 8 308.56 грн є правомірними, а тому з такими розрахунками слід погодитися.

Доводи апеляційної скарги стягувача про неправомірність нарахування заборгованості по аліментам з огляду на неправильність обрахування доходів боржника по орендній платі за землю є неприйнятними з огляду на таке.

Скаржник не погоджується з тим, що державний виконавець у своєму розрахунку суму аліментів за оренду 2018 року вказує не 6 633 грн, а 2 817 грн 50 коп.

Проте як встановлено з матеріалів справи, державним виконавцем в оскаржуваному розрахунку дійсно зазначено в графі оренда 2 817.50 грн.

Вказана сума є вірною, оскільки державним виконавцем було зроблено розрахунок розміру доходу за орендну плату, яку отримує боржник, виходячи з відповіді СТОВ «Промінь» від 31 серпня 2023 року № 12.

Відповідно до зазначеної довідки ОСОБА_2 отримував орендну плату за 2018, 2019, 2020, 2021 та 2022 роки у розмірі 5 635 грн за кожен рік.

Виходячи з того, що рішення суду про стягнення аліментів підлягало виконанню лише за 6 місяців 2018 року, розмір орендної плати було враховано саме за ці 6 місяців 2 817.50 грн (5 635 грн :12 = 469.58 грн за місяць; 469.58 *6 = 2 817.50 грн - за 6 місяців).

Попередній розрахунок станом на 01 травня 2023 року, який був зроблений державним виконавцем був здійснений відповідно до відомостей зазначених в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с.30), відповідно до якого оплата за оренду земельних ділянок була у розмірі 13 266 грн. Тому за 2018 рік орендна плата була вказана 6 633 грн, а за 2019, 2020, 2021, 2022 роки в розмірі 13 266 грн.

Що стосується сум розрахунку з якими скаржник не погоджується та зазначає, що вони є сумою боргу і не враховані державним виконавцем, то слід зазначити, що як вбачається з оскаржуваного розрахунку, суми які на думку скаржника не були враховані державним виконавцем, є переплатою аліментів за поточний місяць і повинні вираховуватись із загальної суми заборгованості по аліментам.

Щодо аргументів про неврахування державним виконавцем заборгованості по аліментам, що утворилася з 30 вересня 2015 року, то вони не заслуговують на увагу, оскільки рішення Новоодеського районного суду від 26 жовтня 2015 року між тими ж сторонами та з тим же предметом спору у справі № 482/1800/15-ц виконувалось іншим державним виконавцем в межах іншого виконавчого провадження, яке постановою державного виконавця від 29 листопада 2018 року було закрито у зв`язку з відкликанням виконавчого листа судом, яким видано цей виконавчий лист.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оспорюваний розрахунок заборгованості по аліментам є законним та обґрунтованим, таким, що складений на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

З огляду на викладене, апеляційний суд дійшов до переконання, що аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а зводяться до незгоди заявника з ухваленим у справі судовим рішенням.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а судове рішення першої інстанції - без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а заявник відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги, то витрати по сплаті судового збору слід віднести за рахунок держави.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Новоодеського районного суду Миколаївської області від 27 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 20 лютого 2024 року.