Справа № 665/2143/16-ц
провадження № 4-с/650/5/24
УХВАЛА

іменем України

06 листопада 2024 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі головуючого судді Сікори О.О.,

за участю секретаря Завістовської Л.А.,

представника скаржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Велика Олександрівка скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого звернувся адвокат Беспалов Олексій Сергійович, на дії державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в :

27 вересня 2024 року представник ОСОБА_2 адвокат Беспалов О.С. звернувся до суду із вказаною скаргою, в якій просить: визнати довідку-розрахунок зі сплати аліментів за період з 10 листопада 2016 року по 01 вересня 2024 року винесену державним виконавцем Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) незаконною та винести нову довідку-розрахунок зі сплати аліментів за період з 10.11.2016 по 01.09.2024 з переплатою сплати аліментів у розмірі 56 765,95 грн.

В обґрунтування своїх вимог представник скаржника зазначив наступні обставини.

На виконанні у Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 54405513 з примусового виконання виконавчого листа № 665/2143/16-ц від 06 лютого 2017 року, виданого Чаплинським районним судом Херсонської області, щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 (боржника) на користь ОСОБА_3 (стягувачки) для утримання їхніх синів: ОСОБА_4 , 2005 р.н., та ОСОБА_5 , 2007 р.н., у твердій грошовій сумі по 400 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 10 листопада 2016 року і до досягнення дітьми повноліття.

Представник скаржника зазначив, що 24 вересня 2024 року на офіційну адресу електронної пошти боржника було надіслано розрахунок зі сплати аліментів за період з 10 листопада 2016 року по 01 вересня 2024 року, в якому було зазначено відсутність заборгованості зі сплати аліментів, але наявність залишку непогашеного штрафу в сумі 18 011,87 грн та виконавчого збору в сумі 7 762,97 грн станом на 20 вересня 2024 року.

Представник скаржника стверджує, що виконавець з вересня 2018 року самостійно змінив розмір нарахування аліментів із 400 грн на кожну дитину на розмір не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину, посилаючись на Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набрав чинності 08 липня 2017 року. Цим законом було змінено редакцію частини другої статті 182 СК України, яка встановлювала, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Представник скаржника вказує, що стаття 192 СК України передбачає можливість зміни розміру аліментів лише за рішенням суду на підставі позову платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану. Згідно з позицією Верховного Суду, зокрема у справі № 632/580/2017-ц, зміна законодавцем мінімального розміру аліментів не є автоматичною підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів.

Представник скаржника також зазначив, що дії виконавця, який самостійно збільшив розмір аліментів, призвели до переплати з боку боржника, яка становить 56 765,95 грн, за період з вересня 2018 року по грудень 2021 року.

На підставі викладеного скаржник вважає, що дії виконавця були незаконними, оскільки збільшення розміру аліментів без відповідного судового рішення суперечить положенням статей 182, 192 СК України.

На судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 підтримав заявлені в інтересах ОСОБА_2 вимоги та просив їх задовольнити, зазначивши при цьому доводи аналогічні тим, що вказані у скарзі. Також представник окремо звернув увагу суду на те, що державний виконавець незаконно змінив розмір нарахування аліментів, починаючи з вересня 2018 року, без відповідного рішення суду, застосувавши нову редакцію частини другої статті 182 СК України, що суперечить положенням статті 192 СК України, яка передбачає зміну розміру аліментів виключно за рішенням суду.

На судове засідання стягувач ОСОБА_3 не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила.

На судове засідання головний державний виконавець Шаповал І.М. не з`явилася, подала клопотання про відкладення розгляду справи, яке судом було відхилено як необґрунтоване.

Розгляд справи за відсутності вказаних осіб проведено відповідно до правил, визначених у частині другій статті 450 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали скарги, заслухавши доводи представника скаржника та вивчивши наведені у скарзі обґрунтування, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

На виконанні у Корабельному відділі державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження № 54405513 з примусового виконання виконавчого листа № 665/2143/16-ц від 06 лютого 2017 року, виданого Чаплинським районним судом Херсонської області, щодо стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання їхніх синів: ОСОБА_4 , 2005 року народження, та ОСОБА_5 , 2007 року народження, у розмірі по 400 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 10 листопада 2016 року до досягнення дітьми повноліття.

Вказані обставини підтверджуються: постановою про відкриття виконавчого провадження, виконавчим листом № 665/2143/16-ц від 06 лютого 2017 року, довідкою-розрахунком, наданою державним виконавцем, та матеріалами виконавчого провадження.

24 вересня 2024 року представнику боржника надіслано розрахунок зі сплати аліментів за період з 10 листопада 2016 року по 01 вересня 2024 року, згідно з яким заборгованість відсутня, але існує залишок непогашеного штрафу в сумі 18 011,87 грн та виконавчий збір у сумі 7 762,97 грн станом на 20 вересня 2024 року. Цей розрахунок підтверджено електронним листуванням та відповідними фінансовими документами.

Державний виконавець починаючи з вересня 2018 року змінив розмір нарахувань аліментів із 400 грн на кожну дитину на розмір не менше 50% прожиткового мінімуму, ґрунтуючись на Законі України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року № 2037-VIII, який набрав чинності 08 липня 2017 року.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Так, Закон України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», встановив нову редакцію частини другої статті 182 СК України. Відповідно до цієї редакції, розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частина перша статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» вказує, що порядок стягнення аліментів визначається законом, чинним на момент виконання рішення. Європейський суд з прав людини підкреслює важливість національних судів у виборі способів тлумачення законодавства, зокрема, з використанням актів законодавства, практики та інших джерел.

Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначає, що батьки несуть основну відповідальність за забезпечення необхідних умов для розвитку дитини в межах своїх можливостей. Стаття 192 СК України передбачає можливість зміни розміру аліментів за рішенням суду у разі зміни обставин, таких як матеріальний чи сімейний стан. Верховний Суд у своїх рішеннях наголошує, що розмір аліментів, встановлений судом, не є незмінним, але його перегляд можливий тільки через судове рішення.

Закон не забороняє змінювати спосіб присудження аліментів. Це означає, що, хоча зміни у законодавстві встановлюють нові мінімальні стандарти, перегляд розміру аліментів, визначеного раніше судовим рішенням, можливий лише за рішенням суду. Аналіз положень СК України та норм цивільного законодавства свідчить, що зміна мінімального розміру аліментів, встановленого законодавцем, може бути підставою для коригування виплат у межах виконавчого провадження, але не для зміни судового рішення без відповідної ухвали суду.

Підсумовуючи, законодавство передбачає, що виконавець повинен стягувати аліменти, виходячи з виконавчого документа, але не нижче мінімального гарантованого розміру. Цей підхід дозволяє забезпечити дотримання прав дитини на належне утримання, навіть якщо раніше встановлений розмір аліментів був меншим, ніж мінімальний, що діє на момент виконання рішення.

Саме така правова позиція щодо застосування статті 182 СК України викладена у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року № 682/3112/18, яка відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України є обов`язковою при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин судом.

Отже, зважаючи на те, що державний виконавець при складенні довідки-розрахунку зі сплати аліментів діяв у межах чинного законодавства, враховуючи положення статті 182 СК України у редакції, що діє на час виконання рішення, та відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також правомірно застосував нову мінімальну межу у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а не 30%, складений ним розрахунок слід визнати правомірним, у зв`язку з чим, підстави для задоволення скарги відсутні.

Що стосується покликання представника скаржника на необхідність застосування при розгляді даної справи правової позиції, викладеної в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17, то її не може бути застосовано з таких підстав.

Так, у справі № 632/580/17 мова йшла про можливість зміни розміру аліментів через законодавчі зміни щодо мінімального розміру аліментів, коли первісне рішення суду визначало фіксовану суму, і позивач звертався до суду з вимогою переглянути цей розмір відповідно до нових законодавчих змін. У цій справі йдеться про оцінку дій виконавця щодо застосування оновленого законодавства без судового рішення.

Вказана постанова від 2019 року підкреслює, що зміна законодавства не є автоматичною підставою для зміни раніше визначеного судом розміру аліментів. Однак у даній справі розглядається не зміна судового рішення про стягнення аліментів, а правомірність дій виконавця щодо обчислення аліментів на основі чинного законодавства.

Обговорювана постанова має основний акцент на необхідність судового рішення для зміни розміру аліментів, тоді як у даному випадку аналізується, чи мав виконавець право нараховувати аліменти за новими нормами без звернення до суду. Тому застосування вказаної правової позиції до даної справи є недоцільним, оскільки даний випадок не стосується перегляду судового рішення, а стосується дій виконавця.

Постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 682/3112/18 зазначає, що при визначенні розміру аліментів державний виконавець має враховувати законодавчі зміни, якщо вони стосуються виконання, але це не є підставою для зміни судового рішення без відповідного судового розгляду.

Отже, у даній ситуації застосування правової позиції зі справи № 632/580/17 є недоречним, оскільки вона стосується інших правових обставин та передбачає інший підхід до питання зміни розміру аліментів.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 447-451 ЦПК України, суд

постановив:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 , в інтересах якого звернувся адвокат Беспалов Олексій Сергійович, на дії державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у м. Херсоні Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), стягувач ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Повний текст ухвали складений 06 листопада 2024 року.

Суддя: ________________ О.О. Сікора