КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4971/24
Провадження № 2-к/488/5/24
У Х В А Л А

про залишення клопотання без руху

04.11.2024 року м. Миколаїв

Суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва Щеглова Я.В., вивчивши матеріали клопотання ОСОБА_1 , інша особа ОСОБА_2 , про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню,

ВСТАНОВИЛА:

30.10.2024 ОСОБА_1 , через представника - адвоката Литвина Степана Йосиповича, за допомогою засобів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, звернулася до Корабельного районного суду м. Миколаєва з клопотанням про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню.

У клопотанні заявниця просить суд визнати в Україні Постанову Районного суду у м. Хощно, 3-й відділ у справах сім`ї та неповнолітніх (Сигнатура акту ІІІ Nsm 45/24 від 22.07.2024).

Вказаною Постановою позбавлена батьківських прав ОСОБА_2 щодо неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Залишено неповнолітніх в прийомній сім`ї зі ОСОБА_5 та розширено права прийомної сім`ї щодо прийняття рішень, пов`язаних з освітньою опікою, зокрема щодо зарахування неповнолітніх до школи, надання згоди на шкільні екскурсії неповнолітніх, участь у позакласних заходах та заходах, пов`язаних із охороною здоров`я неповнолітніх, у тому числі відвідування неповнолітніми лікарів загальної практики та будь-яких інших спеціальностей, а також давати згоду на виїзд неповнолітніх за кордон.

Так, ст. 472 ЦПК України регламентований порядок подання клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, вимоги до такого клопотання, а також перелік документів, що додаються до нього.

Зокрема ч. 1 ст. 472 ЦПК України передбачено, що клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, подається заінтересованою особою до суду в порядку, встановленому статтями 464-466 цього Кодексу для подання клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, з урахуванням особливостей, визначених цією главою.

Отже, процесуальним законодавством визначено критерії, яким має відповідати клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, проте главою 2 Розділу ІХ ЦПК України не регламентовано порядок залишення такої заяви без руху, а тому в даному випадку слід керуватись вимогами ч. 9 ст. 10 ЦПК України відповідно до якої якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Зі змісту ч. 1 ст. 185 ЦПК України вбачається, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Вказане вище клопотання про визнання рішення іноземного суду слід залишити без руху, виходячи з таких підстав.

Частиною 2 ст. 472 ЦПК України передбачено, що до клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, додаються документи, зокрема засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про визнання якого порушується клопотання; офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили, якщо це не зазначено в самому рішенні; засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Проте, таким вимога заявлене клопотання відповідає не у повній мірі. Зокрема, подані матеріали клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, не містять офіційного документу про набрання рішенням іноземного суду, в даному випадку Постанову Районного суду у м. Хощно, 3-й відділ у справах сім`ї та неповнолітніх, законної сили. Відомості про таке також не зазначені і у самій Постанові.

Таким чином, заявнику слід надати докази на підтвердження набрання законної сили Постановою Районного суду у м. Хощно, 3-й відділ у справах сім`ї та неповнолітніх (Сигнатура акту ІІІ Nsm 45/24 від 22.07.2024).

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, заявник зобов`язаний додати до заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач, може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно з ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

До того ж, нормами статті 19 СК України встановлено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до п. 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМ України від 24 вересня 2008 р. N 866, органами опіки та піклування є районні, районні у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей.

З огляду на характер спірних правовідносин, заявник не визначив коло заінтересованих осіб.

Оскільки клопотання вказаним вимогам закону не відповідає є підстави для залишення його без руху.

Керуючись ст. ст. 10, 177, 185, 258, 260,353, 468, 471, 473 ЦПК України, суддя

УХВАЛИЛА:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню - залишити без руху.

Надати заявнику строк для усунення недоліків клопотання, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання копії цієї ухвали суду.

У разі невиконання ухвали суду про залишення клопотання без руху у вказаний строк, воно буде визнано неподаним та повернуто з усіма доданими до нього документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Я. В. Щеглова