ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5638/24 Справа № 932/9208/23 Суддя у 1-й інстанції - Кудрявцева Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Демченко Е. Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Барильської А.П., Макарова М.О.

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в м.Дніпро апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» (далі ТОВ «АВТО ПРОСТО») про захист прав споживачів, мотивуючи його тим, що між ним та відповідачем укладений договір №802504 від 14 лютого 2022 року про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, який було розірвано листом від 03 лютого 2023 року на його вимогу про розірвання договору, згідно умов договору та заяви від 23 січня 2023 року.

Вказував, що ним під час дії договору було внесено 59 платежів на суму 511 349,41 грн., а також винагороду за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику 23 395 грн., тобто загалом сплачено 534 744,41 грн. Винагорода за послуги, пов`язана з передачею автомобіля учаснику, у сумі 23 395,00 грн. була сплачена ОСОБА_2 , правонаступником якої з 06 жовтня 2021 року є він.

Посилаючись на те, що автомобіль, а ні він, а ні ОСОБА_2 не отримали, він неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення сплаченої винагороди за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику, проте відповідач не здійснив оплату зазначених коштів, просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 23 395 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2024 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ТОВ «АВТО ПРОСТО», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що вони жодних взятих на себе зобов`язань не порушували та від своїх зобов`язань не відмовлялися. Стаття 1212 ЦК України не може бути застосована до виниклих правовідносин. Спірна сума було сплачена не позивачем, а ОСОБА_2 , яка добровільно відмовилася від права на отримання автомобіля, нездійснивши необхідних для цього дій, хоча і продовжила виконувати умови договору та згодом зверталася до них з метою передачі прав та обов`язків позивачу. Вказує, що у рішенні просто перераховані статті без жодної прив`язки до дійсних виниклих між сторонами даної справи правовідносин. Порушення норм процесуального права знайшло своє вираження у тому, що судом не було прийнято відзив на позовну заяву, до якого було долучено відповідні докази.

15 травня 2024 року ОСОБА_1 надав відзив на апеляційну скаргу, в якому, зазначаючи про законність та обґрунтованість рішення суду, просив залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. Вказує про те, що відповідач підтверджує те, що автомобіль йому або ОСОБА_2 так і не булу передано, тобто послуга, за яку сплачені кошти, не надана та вони підлягають поверненню.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч.1 ст.369 ЦПК України).

Зважаючи на те, що ціна спір виник з приводу захисту прав споживачів та ціна позову становить 23 395 грн та не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та це підтверджується матеріалами справи, що між позивачем ОСОБА_1 та ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладено договір №802504 від 14 лютого 2022 року про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі.

Відповідно до ст.1 договору, предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему АВТОФОНД. Договір укладається шляхом підписання сторонами договору та підписання додатку №1, який є невід`ємною частиною договору. АВТО ПРОСТО є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання у групах Автофонд. АВТО ПРОСТО забезпечує придбання автомобіля за рахунок об`єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником зобов`язань, передбачених договором про адміністрування.

Відповідно до вказаного договору, учасник групи або учасник є фізична та/або юридична особа, з якою товариство уклало договір про адміністрування для придбання автомобіля у групі. Автомобіль (товар) транспортний засіб, що придбавається через систему АВТОФОНД згідно з укладеним договором про адміністрування. Марка та базова комплектність моделі автомобіля вказуються в додатку №1 до договору про адміністрування.

Винагорода за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику: оплата винагороди здійснюється після повідомлення про надання учаснику права на отримання автомобіля. Розмір цієї винагороди складає зазначений у додатку №1 до договору відсоток від поточної ціни автомобіля, дійсної на дату надання учаснику права на отримання автомобіля.

Як зазначено у п.12.1. договору, учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати договір за власним бажанням, про що зобов`язаний повідомити АВТО ПРОСТО у письмовій формі. У строк, встановлений чинним законодавством, АВТО ПРОСТО розглядає заяву учасника та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за договором, з урахуванням положень, визначених у цій статті.

Відповідно до додатку №1 до договору №802504, маркою автомобіля, що придбавається за вказаним договором, зазначено КІА Sportage із поточною ціною 649 850 грн., розмір винагороди, пов`язаної з передачею автомобіля учаснику вказано 3% + ПДВ.

Вбачається, що позивачем під час дії договору було внесено відповідачу 59 платежів на суму 511 349, 41 грн., а також винагороду за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику 23 395 грн., тобто загалом сплачено 534 744,41 грн.

03 лютого 2023 року договір №802504 від 14 лютого 2022 року про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі було розірвано за заявою позивача від 23 січня 2023 року. Позивачем не було отримано автомобіль згідно умов зазначеного договору.

ОСОБА_2 06 жовтня 2021 року була оплачена відповідачу винагорода за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику, у сумі 23 395 грн. за договором №800208 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі.

08 лютого 2022 року між ОСОБА_2 (первісний кредитор), ОСОБА_1 (новий кредитор) та ТОВ «АВТО ПРОСТО» (боржник) було укладено договір відступлення права вимоги.

08 лютого 2022 року між ОСОБА_2 (учасник), ОСОБА_1 (правонаступник) та ТОВ «АВТО ПРОСТО» (товариство) було укладено договір про врегулювання відносин внаслідок передачі прав та обов`язків за договором №800208.

Вбачається, що ОСОБА_2 також не отримала автомобіль від відповідача. Позивач є правонаступником внесених ОСОБА_2 коштів за укладеними між нею, позивачем та відповідачем договору відступлення права вимоги, договору про врегулювання відносин внаслідок передачі прав та обов`язків за договором №800208, формуляру передачі договору та заяви про підтвердження повного розрахунку за договором про врегулювання відносин внаслідок передачі прав та обов`язків за договором №800208.

Позивач повністю сплатив кошти ОСОБА_2 , що підтверджується нотаріально посвідченою заявою про підтвердження повного розрахунку за договором про врегулювання відносин внаслідок передачі прав та обов`язків за договором №800208

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав послугу з передачі автомобіля а ні позивачу, а ні ОСОБА_2 , хоча вказана послуга була оплачена, чим порушив умови договору №802504 від 14 лютого 2022 року про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, проте наразі зазначений договір є розірваним, а зобов`язання припиненими у зв`язку з відмовою позивача від договору. Оскільки відповідач не повернув позивачу кошти в сумі 23 395 грн., що є винагородою за послуги, пов`язані з передачею автомобіля, які не були виконані, вказані кошти підлягають до стягнення.

Із такими висновками суду першої інстанції не можливо погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів.

Адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, відповідно до пункту 11-1 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», (який є спеціальним законом у сфері надання фінансових послуг, здійснення регулятивних та наглядових функцій за діяльністю з надання фінансових послуг), є фінансовою послугою.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

За змістом частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Таким чином, свобода договору означає право громадян вступати чи утримуватись від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно з ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З матеріалів даної справи встановлено, що 14 лютого 2022 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ТОВ «АВТО ПРОСТО» укладено договір №802504 та відповідні додатки №1 та №2 до нього (а.с.7-11,12,13).

Також в матеріалах справи міститься відповідь відповідача на електронну пошту позивача, в якій вказано про те, що за договором сплачено 59 внесків на суму 511 349,41 грн. та винагорода за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику 23 395 грн. (а.с.14).

Також з матеріалів справи вбачається намір позивача розірвати договір №802504 від 14 лютого 2022 року.

З відповіді ТОВ «АВТО ПРОСТО» від 03 лютого 2023 року вбачається, що товариство отримало звернення позивача від 23 січня 2023 року та розірвало договір згідно статті 3 розділу 1 договору та статті 12, п.12.1 розділу 2 договору. Також вказано про те, що поверненню підлягатимуть періодичні платежі, розраховані у відповідності до положень статті 12, п.12.1.1. розділу 2 договору (а.с.15).

З відповіді ТОВ «АВТО ПРОСТО» від 24 травня 2023 року вбачається, що поверненню підлягатимуть періодичні платежі, розраховані у відповідності до положень статті 12, п.12.1.1. розділу 2 договору за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2 періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці сплати таким учасником останнього щомісячного періодичного платежу разом із щомісячною винагородою. Вказано, що 15 листопада 2018 року ОСОБА_1 укладено договір №800161 та 24 жовтня 2019 року відбулася передача прав за цим договором ОСОБА_2 . Сума коштів у розмірі 23 395 грн. була сплачена саме ОСОБА_2 06 жовтня 2021 року та вона отримала право на отримання автомобіля, яким не скористалася (а.с16 ).

Колегія суддів звертає увагу на те, що з копії договору №802504 від 14 лютого 2022 року вбачається, що у випадку розірвання договору за ініціативою учасника йому повертаються лише періодичні платежі, сплачені за договором, за вирахуванням відступного за відмову від договору у розмірі 2 (двох) періодичних платежів, розрахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на дату повернення, тобто не підлягають поверненню вступний внесок, внески в оплату послуг й страхові внески.

З п.12.1 договору чітко вбачається, що учасник, який не отримав автомобіль, має право розірвати договір за власним бажанням, про що зобов`язаний повідомити АВТО ПРОСТО у письмовій формі. У строк, встановлений чинним законодавством АВТО ПРОСТО розглядає заяву учасника та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. Поверненню підлягають тільки періодичні платежі, сплачені за договором, з урахуванням положень, викладених у цій статті.

Пунктом 13.8 договору крім іншого вказано, що у разі невиконання учасником положень п.8.2, 8.3, 8.4, 8.5 та 8,6 статті 8 розділу 2 договору сплачена винагорода за послуги пов`язані з передачею автомобіля учаснику не повертається, оскільки є оплатою послуг адміністратора з підготовки та організації передачі автомобіля у власність отримувачу товару.

Відповідно до п.19.2 договору №802504 від 14 лютого 2022 року підписання останнього та додатків до нього є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди й додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ «Авто Просто», уважно прочитав та зрозумів угоду та додатки до неї, що засвідчив своїм підписом.

Позивач ОСОБА_1 погодився з умовами угоди, підписавши її та вчиняючи дії на її виконання.

Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

З матеріалів справи вбачається, що сторони, уклавши 14 лютого 2022 року договір про надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, предметом якого є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «Авто Фонд», досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, прав та обов`язків сторін, форми укладення договору, що підтверджується їхніми підписами у договорі. Зокрема, в договорі зазначено: «Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника Авто Просто, проінформований про всі можливі витрати у зв`язку із укладенням договору, уважно прочитав та зрозумів договір та додатки до нього. Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами договору, підтверджує свої права та обов`язки за договором, підтверджує здатність набувати прав та обов`язків за договором, умови договору йому зрозумілі та він вважає їх справедливими по відношенню до себе. Учасник підтверджує та засвідчує, що інформація, зазначена в частині другій ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», надана товариством. Учасник своїм підписом засвідчує, що фінансова послуга, що надається за цим договором, обрана ним самостійно, свідомо, без нав`язування з боку товариства».

Правових підстав для стягнення з відповідача 23 395 грн., сплачених ОСОБА_2 06 жовтня 2021 року за угодою 800208, право вимоги за якою було відступлено ОСОБА_1 08 лютого 2022 року, яким укладено новий договір № 802504 від 14 лютого 2022 року, не встановлено (а.с.18,19, 20, 21, 22, 23, 24).

Факт не надання автомобіля ОСОБА_1 або ОСОБА_2 не може слугувати підставою для стягнення 23 395 грн. винагороди за послуги, пов`язані з передачею автомобіля учаснику, оскільки повернення вказаної винагороди не передбачено договором.

Підстав для застосування до виниклих правовідносин ст.1212 ЦК, за встановлених обставин, немає.

Таким чином, зважаючи на недоведеність позивачем своїх позовних вимог, висновок суду про задоволення позову є таким, що порушує норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки судом першої інстанції рішення ухвалене з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, рішення суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.376 ЦПК України, з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.367,374,376,381-383 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 18 березня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживачів відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 03 червня 2024 року.

Головуючий: Е.Л.Демченко

Судді: А.П.Барильська

М.О.Макаров