КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №22-ц/824/7173/2024
справа №758/8374/22
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м.Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Поліщук Н.В.

суддів Мережко М.В., Соколової В.В.

розглянувши у письмовому провадженні справу за апеляційною скаргою адвоката Журавльова Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Подільського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Анохіна А.М.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

У вересні 2022 року ТОВ "Перший український експертний центр" звернулось до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Вимоги позову мотивує тим, що позивач надає послугу з управління багатоквартирним будинком згідно договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 02 березня 2020 року, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 згідно договору дарування від 21 липня 2021 року належить на праві власності квартира АДРЕСА_2 .

Вказує, що згідно пункту 4 договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 02 березня 2020 року кожен співвласник зобов`язаний оплачувати управителеві надані послуги з управління в порядку, за ціною та у строки, встановлені цим договором, у разі несвоєчасного внесення платежів сплачувати пеню у розмірі, встановлену законом/договором.

Згідно розрахунку заборгованості від 19 липня 2022 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому для здійснення запису операцій, що відображають розрахунки власника квартири АДРЕСА_2 , станом на 16 вересня 2022 року існує заборгованість за оплату житлово - комунальних послуг за період з 21 липня 2021 року по 31 серпня 2022 року на суму 10 958,99 грн.

У зв`язку із невиконанням боргового зобов`язання з відповідачки підлягають стягненню відповідно до статті 625 ЦК України інфляційні втрати у розмірі 148,28 грн та 3% річних у розмірі 41,36 грн.

Мотивуючи наведеним, просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Перший український експертний центр" заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 10 958,99 гривень, інфляційні втрати у розмірі 148,28 гривень та 3% річних у розмірі 41,36 гривень. Стягнути судові витрати.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Перший український експертний центр» заборгованість у розмірі 10958,99 гривень, інфляційні втрати у розмірі 148,28 гривень, 3% річних у розмірі 41,36 гривень, а всього 11148,63 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Перший український експертний центр» судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Не погодившись з ухваленим рішенням, адвокатом Журавльовим О.М., який діє в інтересах ОСОБА_1 , подано апеляційну скаргу.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставинам, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Вказує, що ОСОБА_2 не є адвокатом, відтак у останньої були відсутні правові підстави здійснювати представництво позивача під час розгляду справи. ОСОБА_2 на підтвердження повноважень представництва надано довіреність від 01 липня 2022 року №13, підписану директором ТОВ "Перший український експертний центр". Разом з цим, ОСОБА_2 не було надано жодного іншого документу: ні витягу із статуту, ні положення, ні трудового договору з метою підтвердження права на здійснення представництва ТОВ "Перший український експертний центр" у порядку самопредставництва.

Вказує, що судом першої інстанції не досліджено питання наявності законних правовідносин між позивачем і співвласниками будинку. Окрім того, не розглядалась законність процедури укладання договору, можлива недійсність договору.

Вказує, що у провадженні Подільського районного суду міста Києва знаходиться цивільна справа №758/4707/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "ПУЕЦ" про визнання правочину у формі договору про надання послуг з утримання багатоквартирним будинком від 02 березня 2020 року між ТОВ "Перший український експертний центр" та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 недійсним.

Стверджує, що колективний договір як законна підстава правовідносин між ОСОБА_1 і ТОВ "ПУЕЦ" з приводу управління будинком, укладено з порушенням Закону України "Про особливості здійснення права власноті у багатоквартирному будинку". Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 , як сторона договору, була наділена правом підписувати договір від імені співвласників будинку.

Вказує, що в протоколі загальних зборів за 2020 рік мав би затверджуватись тариф для будинку на послугу з управління будинком, в розрахункових документах ця послуга значиться як "утримання прибудинкової території", тариф, що відрізняється від тарифу, визначеного договором №1, наданому ТОВ "ПУЕЦ".

Звертає увагу, що у відповіді Департаменту житлово-комунальної інфраструктури від 23 березня 2023 року №058/3/2-1690 на запит ОСОБА_1 зазначено, що станом на 22 березня 2023 року протоколи загальних зборів співвласників багатоквартирного будинків № НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 , АДРЕСА_4 стосовно вибору управителя у цих будинках, Департаментом на зберігання не приймались, а ТОВ "Перший український експертний центр" за вказаний період відповідно до порядку на зберігання протоколи зборів співвласників вищезазначених та будь-яких інших багатоквартирних будинків не подавав.

Вказує, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що договір укладено саме із співвласниками будинку, жодних документів про обрання ОСОБА_3 особою, уповноваженою на підписання Договору, документів про обрання саме ТОВ «ПУЕЦ» управляючою компанією і визначення повноважень управителя щодо управління багатоквартирним будинком, документів про проходження офіційних реєстраційних процедур рішення співвласників Будинку, а саме: передання на зберігання законодавчо визначеному органу державної влади і оприлюднення шляхом опублікування на офіційному веб-сайті.

Щодо нарахування заборгованості за постачання теплової енергії вказує, що відповідачка неодноразово зверталась до співробітниці позивача, до компетенції якої віднесено організаційне і технічне обслуговування будинку, із проханням переоформити на відповідачку договори з постачання житлово-комунальних послуг із поданням завірених копій документів на право власності на квартиру.

Зазначає, що позивачем не виконано обов`язку, передбаченого пунктом 2 частини 2 статті 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", а саме підготовка і укладання із споживачем договорів про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Посилається на невідповідність нарахованих позивачем сум показникам індивідуального лічильника тепла.

Вказує, що згідно рахунків на оплату житлово-комунальних послуг за листопад 2021 року, грудень 2021 року, січень 2022 року, лютий 2022 року, березень 2022 року вказано на початок кожного місяця 2415,1 і на кінець кожного місяця 2 415,1, що свідчить про те, що опалення квартири згідно квитанцій не проводилось.

Разом з цим, позивач усупереч показникам лічильника нараховує споживання за кожен місяць опалювального сезону: листопад опалення квартири 0,068 і МЗК, функціонування системи і небаланс 0,0346; грудень: 0,2496 Гкал, МЗК, функціонування системи і небаланс 0,1081; січень: опалення квартири 0,2906 і МЗК, функціонування системи і небаланс: 0,1544; лютий опалення квартири за тих же показників лічильника: 0 Гкал і МЗК, функціонування системи і небаланс 0 Гкал; березень 2022 року: опалення квартири 0,3994 Гкал і МЗК, функціонування системи і небаланс 0,157 Гкал.

Щодо стягнення заборгованості за обслуговування місць загального користування вказує, що позивачка заселилась у квартиру лише 26 листопада 2022 року. Відтак, оскільки відповідачка не проживала у квартирі та фактично не користувалась послугами опалення місць загального користування та послугами з управління будинку, у останньої відсутній обов`язок сплачувати нараховані послуги.

Вказує, що надані позивачем докази не засвідчують факт надання послуг з управління будинком, що складається з 17 складових, що включені до розрахунку заборгованості і яку вимагає стягнути позивач.

Зазначає, що належними доказами, що свідчать про надання послуги з управління будинком за адресою: пр-кт Правди 41-Г, яка містить 17 підскладових, згідно з приписами частини 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність» мали б бути первинні документи (акти виконаних робіт), які мають бути підписані з однієї сторони надавачем послуги, позивачем, а з іншої - особою уповноваженою від співвласників будинку, яка обирається згідно положень статті 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» і до повноважень, якої віднесено здійснення контролю за виконанням договору управляючою компанією.

Посилається на неякісне надання послуг позивачем, що підтверджується скаргами мешканців та співвласників.

Зазначає, що договір № 1, наданий позивачем, не є обов`язковим Типовим договором про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, який затверджений постановою КМУ від 05 вересня 2018 року № 712, яка діяла на момент укладення Договору № 1 від 02 березня 2020 року, як це вказано у рішенні суду першої інстанції.

Звертає увагу, що урядом України на час введення воєнного стану встановлена пряма заборона, як на стягнення, так і на нарахування інфляційних нарахувань, відсотків річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Відтак, стягнення інфляційних втрат на 3% річних є прямим порушення норм постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану».

Посилається на порушення прав відповідачки на досудове врегулювання спору, оскільки позивач усупереч частини 4 статті 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не направляв на адресу відповідачки жодних звернень чи претензій.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Подільського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Стягнути з ТОВ "Перший український експертний центр" судовий збір у розмірі 3 721,50 гривень.

15 лютого 2024 року на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив ТОВ "Перший український експертний центр" на апеляційну скаргу.

Вказує, що звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_2 , яка діє в інтересах ТОВ "Перший український експертний центр", надала довіреність, завірену директором та печаткою Товариства. Статтею 177 ЦПК України визначено, що до заяви відписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника.

Щодо законності підстав надання позивачем послуг з управління багатоквартирного будинку ТОВ "Перший український експертний центр" вказує, що таке підтверджується протоколом загальних зборів від 02 березня 2020 року. Відповідно до протоколу зборів співвласників багатоквартирного будинку, проведених 02 березня 2020 року за адресою АДРЕСА_1 , загальна площа всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку за вказаною адресою становить 9 247,3 м2.

Вказаним протоколом винесено 4 питання на голосування, а саме: 1. Обрання уповноваженої особи співвласників під час укладання, внесення змін і розірвання договору з управителем, здійснення контролю за його виконанням; 2. Визначення управителем багатоквартирного будинку ТОВ "Перший український експертний центр"; 3. Затвердження тарифу за надання послуг з управління будинком; 4. У разі зміни цін/ тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від Управителя, зокрема, але не виключно: збільшення податків та зборів, підвищення мінімальної заробітної плати, амортизаційних відрахувань, підвищення цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, підвищення цін/ тарифів контрагентами Товариства, Товариство проводить коригування встановлених цін/тарифів. У разі зміни цін/тарифів, Управитель не менше ніж за 15 днів до введення їх в дію повідомляє про це мешканців шляхом розміщення оголошення на своєму офіційному сайті www.puec.com.ua, та об`яв на дошках оголошень.

У зборах 02 березня 2020 року взяли участь особисто співвласники квартир та нежитлових приміщень загальною площею 7323,1 м2, що становить 79,19% загальної площі всіх квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку.

Щодо зберігання протоколу загальних зборів вказує, що у відповідності до пункту 4 Порядку зберігання протоколів зборів співвласників багатоквартирного будинку та розміщення інформації про рішення, прийняті такими зборами після складення протоколу уповноважений зборами співвласник або управитель надсилає заяву за формою згідно з додатком 1 разом з протоколом до виконавчого комітету за місцем розташування відповідного багатоквартирного будинку рекомендованим листом з повідомленням про вручення або в інший спосіб, що підтверджуватиме отримання.

Разом з цим, зборами співвласників будинку, які проведені 02 березня 2020 року, ні жодними іншими зборами не було уповноважено управителя на передання протоколу зборів співвласників будинку на зберігання до виконавчого комітету сільської, селищної або міської ради.

Щодо укладення договору про надання послуг вказує, що у відповідності до статті 15 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком (зміни до нього) від імені всіх співвласників багатоквартирного будинку укладається із визначеним відповідно до законодавства управителем співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників.

Звертає увагу, що у відповідності до пункту 3.1. Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 02 березня 2020 року, договір було укладено у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу. Один примірник цього договору зберігається в управителя, другий - у ОСОБА_3 , уповноваженою зборами співвласників багатоквартирного будинку.

Легітимність укладеного Договору засвідчує те, що він підписаний кожною із сторін договору, його дійсність не оскаржувалася, на підставі цього Договору позивач надає житлово-комунальні послуги, а споживачі їх сплачують.

Відтак, твердження відповідачки про незаконність укладеного договору є необґрунтованими.

Зазначає, що доводи апеляційної скарги про вимогу відповідачки до представника позивача переоформити на неї договори з постачання житлово-комунальних послуг не підтверджені жодними доказом.

Звертає увагу, що відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначає, що з 01 жовтня 2020 року на офіційному сайті Товариства "Перший український експертний центр" опубліковано Договір з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором, з яким споживачі мали змогу ознайомитися (роздрукувати та заповнити). За правилами договору публічної оферти не укладання зазначеного договору не звільняє співвласників від сплати коштів за постачання теплової енергії.

Щодо доступу відповідачки до інформації про здійснені нарахування посилається на квитанції про сплату коштів за надані житлово-комунальні послуги, що надходили щомісяця. У них відображено інформацію щодо об`єму наданої послуги, одиниці вимірювання, тарифу, суми нарахованої до сплати, показники лічильників поточні та попередні, окремо виділено нарахування щодо опалення квартири та місць загального користування, щодо послуги з управління будинком, окремо щодо холодного водопостачання та водовідведення, електроенергії, абонентського обслуговування.

Відтак, саме квитанції (рахунок) на оплату житлово-комунальних послуг і були тією вимогою щодо сплати нарахованих понесених витрат позивача з управління багатоквартирним будинком, із зазначенням сум заборгованості, нарахування, адреси, за якою здійснювалось нарахування, рахунку для перерахування зазначених коштів.

Щодо нарахувань за опалення місць загального користування вказує, що власники квартир, як співвласники МЗК, повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно опалювальної площі житла, а визначення плати за їх опалення проводиться відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що затверджена наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315.

Якщо приміщення всіх споживачів у будівлі оснащені вузлами розподільного обліку, обсяг теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, визначається як різниця між обсягом теплової енергії, визначеної на підставі показань вузла комерційного обліку, та сумарним обсягом спожитої теплової енергії за показаннями вузлів розподільного обліку, а також з врахуванням обсягу витрат теплової енергії на функціонування внутрішньобудинкової системи опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції).

Щодо доводів про неякісне надання послуг вказує, що до звернення до суду із позовом від відповідачки не надходило жодної скарги на адресу позивача щодо обсягу та якості наданих позивачем послуг.

Зазначає, що до матеріалів справи додані акти-претензії, що складені та підписані лише мешканцями будинку АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 , однак відповідно до чинного законодавства України, а саме статті 27 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має викликати виконавця житлово-комунальних послуг для складення акту-претензії, даних вимог законодавства споживачами не було дотримано, відтак наданий акт є неналежним доказом ненадання послуг.

У відповідності до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Закону України «Про захист прав споживачів», особа яка регулярно сплачує за житлово-комунальні послуги, але не отримує їх, або отримує неналежної якості має право звернутися до виробника із відповідною вимогою.

У відповіді на скаргу від 17 червня 2021 року з приводу обсягів та якості надання житлово-комунальних послуг позивач зазначив про наявну заборгованість, яка станом на 01 червня 2021 року складала 375 965,97 грн. У відповіді на колективне звернення позивач зазначив про наявну заборгованість, яка станом на 01 лютого 2023 року складала 611 909,35 грн.

Оскільки відповідачкою не здійснювалась оплата наданих послуг, позивач звернувся до суду із вимогою про стягнення заборгованості.

Щодо нарахування інфляційних втрат на 3% річних вказує, що такі нараховані до введення на території України воєнного стану, відтак такі доводи є безпідставні.

Мотивуючи наведеним, просить суд рішення Подільського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України справа розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі судового рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольнивши позов, суд першої інстанції вказав, що споживач зобов`язана оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вона фактично користувалися ними. Фактичне надання таких послуг підтверджується актами виконаних робіт.

Суд зазначив, що підтвердженням того, що позивачем дійсно надавались житлово-комунальні послуги є копії договору № 47 на комплекс робіт з технічного обслуговування ліфтів від 01.10.2012, актів прийняття робіт (надання послуг), договору № 107-О на технічне обслуговування пожежних систем від 15.11.2012, актів приймання наданих послуг, договору № 2/1848-К-12 на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) від 01.10.2012 та актів прийняття робіт (надання послуг).

Суд першої інстанції вказав, що зменшення розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, в разі відсутності споживача, чинним законодавством не передбачена.

Суд зробив висновок, що стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві, а стороною відповідача такі не спростовані, відтак задовольнив позов.

Відповідно до частини 1 статті 2 Закону України "Про житлово комунальні послуги" (далі - Закон №2189-VIII) предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та управління побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках.

Пунктом 1 частини 1 статті 7 Закону №2189-VIII передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Пунктом 5 частиною 2 статті 7 Закону України №2189-VIII визначено зобов`язання споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону №2189-VIII ціна послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком з розрахунку на один квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення, якщо інше не визначено договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком

Відповідно до частин 1, 2 статті 12 Закону №2189-VIII надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Згідно статей 319, 322 ЦК України власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи установлено, що ОСОБА_1 є власницею квартири АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 21 липня 2021 року, що підтверджується даними договору дарування та даними витягу з єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно №266832486 (том 1 а.с. 18-22).

02 березня 2020 року між ТОВ "Перший український експертний центр" (Управитель), в особі директора ОСОБА_4 , та співвласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в особі ОСОБА_3 (Співвласники), уповноваженою зборами співвласників, укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

Відповідно до пункту 1 договору Управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком, що розташований за адресою АДРЕСА_1 , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю послугу з управління згідно з вимогами законодавства та умовами цього договору.

Послуга з управління включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку (абзац 2 пункту 2 договору).

Відповідно до пункту 8.1 договору у разі зміни цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від Управителя, зокрема, але не виключно: збільшення податків та зборів, підвищення мінімальної заробітної плати, амортизаційних відрахувань, підвищення цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, підвищення цін/ тарифів контрагентами Товариства, Товариство проводить корегування встановлених цін/тарифів.

У разі зміни цін/тарифів, Управитель не менше ніж за 15 днів до введення їх в дію повідомляє про це мешканців шляхом розміщення оголошення на своєму офіційному сайті та об`яв на дошках оголошень.

Відповідно до даних додатку 1 до договору ціна на послугу з управління багатоквартирним будинком для житлових та нежитлових приміщень на 1-му і вище поверхах визначена у розмірі 9,64 грн за 1 м2 (том 1 а.с. 16).

Відповідно до даних розрахунку за житлово-комунальні послуги за особовим рахунком № НОМЕР_1 , кв. АДРЕСА_2 убачається, що за період з 21 липня 2021 року по 16 вересня 2022 року заборгованість за житлово-комунальні послуги становить 10 958,99 гривень (том 1 а.с. 8).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині уповноваження ОСОБА_2 діяти в інтересах ТОВ "Перший український експертний центр", колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частиною 3 вказаної статті визначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Відповідно до частини 2 статті 61 ЦПК України під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

З матеріалів справи установлено, що ОСОБА_2 представляла інтереси ТОВ "Перший український експертний центр" на підставі довіреності від 01 липня 2022 року, від 02 січня 2023 року.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 ЦК України (в редакції, чинній на момент розгляду справи) для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Установлено, що ціна позову у цій справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, відтак представництво ОСОБА_2 у цій справі відповідає нормам процесуального права.

Посилання скаржниці на правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові №914/283/20 від 15 лютого 2021 року колегія суддів відхиляє, оскільки такі стосуються самопредставництва юридичної особи. Разом з цим, ТОВ "Перший український експертний центр" діяв через свого представника на підставі довіреності.

Відтак доводи апеляційної скарги в цій частині є необґрунтованими.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині законності правовідносин між позивачем і співвласниками будинку та можливої недійсності договору, колегія суддів зазначає про таке.

З матеріалів справи установлено, що 02 березня 2020 року між ТОВ "Перший український експертний центр" (Управитель), в особі директора ОСОБА_4 , та співвласниками багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , в особі ОСОБА_3 (Співвласники), уповноваженою зборами співвласників, укладено договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, предметом якого є надання послуг з управління багатоквартирним будинком, що розташований у АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Посилання скаржниці на наявність у Подільському районному суді міста Києва цивільної справи №758/4707/23 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Перший Український експертний центр» про визнання правочину недійсним колегія суддів відхиляє, оскільки ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 08 квітня 2024 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Перший Український експертний центр» про визнання правочину недійсним закрито. Роз`яснено позивачці право звернення до суду із зазначеними вимогами в порядку господарського судочинства.

Матеріали цивільної справи не містять доказів визнання недійсним договору від 02 березня 2020 року, чи окремих його пунктів.

За установлених обставин, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині недійсності договору про надання послуг з утримання багатоквартирним будинком.

Щодо невідповідності розміру тарифу, встановленому у договорі про надання послуг з управління багатоквартирним будинком та тарифу у розрахунку заборгованості, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до пункту 8.1 договору у разі зміни цін/тарифів обсягу окремих складових економічно обґрунтованих витрат з причин, які не залежать від Управителя, зокрема, але не виключно: збільшення податків та зборів, підвищення мінімальної заробітної плати, амортизаційних відрахувань, підвищення цін на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, підвищення цін/ тарифів контрагентами Товариства, Товариство проводить корегування встановлених цін/тарифів.

У разі зміни цін/тарифів, Управитель не менше ніж за 15 днів до введення їх в дію повідомляє про це мешканців шляхом розміщення оголошення на своєму офіційному сайті та об`яв на дошках оголошень.

Відповідно до даних додатку 1 до договору від 02 березня 2020 року ціна на послугу з управління багатоквартирним будинком для житлових та нежитлових приміщень на 1-му і вище поверхах визначена у розмірі 9,64 грн за 1 м2 (том 1 а.с. 16)

Наказом ТОВ "Перший український експертний центр" №3 від 14 січня 2022 року у зв`язку із зростанням вартості окремих складових тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуги з управління багатоквартирними будинками з 01 січня 2022 року застосовано новий тариф. Згідно даних додатку №1 до наказу тариф установлено 10,69 гривень / м2 (том 2 а.с. 12-13).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в цій частині, оскільки матеріали справи не містять даних про оскарження установлення цих тарифів.

Щодо доводів апеляційної скарги про нарахування плати за постачання теплової енергії та плати за опалення місць загального користування, суд зазначає про таке.

Відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22 листопада 2018 року № 315 місця загального користування (далі - МЗК) - загальнодоступні місця у будівлі/будинку (вестибюль, загальний коридор, сходова клітка, загальні кухні, спільні душові та санвузли, загальні пральні, передпокій квартири тощо), окрім допоміжних приміщень.

Відповідно до частини 2 статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті.

При цьому для цілей розподільного обліку відповідно до цієї статті права та обов`язки споживачів поширюються також на власників майнових прав на об`єкти нерухомого майна у завершеній будівництвом будівлі, право власності на які не зареєстровано.

Відповідно до пункту 3 прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" до затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг співвласники багатоквартирного будинку або іншої будівлі, де налічуються два або більше споживачів, можуть визначити свій порядок розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг відповідно до положень статті 10 цього Закону, а також прийняти рішення про незастосування положень частини п`ятої статті 10 цього Закону при розрахунках за житлово-комунальні послуги у відповідному будинку, будівлі.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІІ Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг обсяг теплової енергії, витрачений на опалення МЗК та допоміжних приміщень будівлі, визначається на підставі показань вузлів розподільного обліку теплової енергії, вузлів розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді) або приладів-розподілювачів теплової енергії у разі оснащення ними 100% МЗК та допоміжних приміщень.

З огляду на наведене, відповідачка, як співвласниця багатоквартирного будинку зобов`язана брати участь у відшкодування витрат на опалення місць загального користування.

Щодо доводів апеляційної скарги в тій частині, що належними доказами надання послуг мають бути підписані акти виконаних робіт з однієї сторони надавачем послуги, позивачем, а з іншої - особою уповноваженою від співвласників будинку, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

З матеріалів справи установлено, що на підтвердження факту надання послуг позивачем надано: договір на комплекс робіт з технічного обслуговування ліфтів від 01 жовтня 2012 року, укладеного між ТОВ "Перший український експертний центр" та МПП "Перун" (том 1 а.с.69-75); акти виконаних робіт за період з липня 2021 року по червень 2022 року (том 1 а.с. 76-121); копію договору на технічне обслуговування пожежних систем від 15 листопада 2012 року, укладеного між ТОВ "Перший український експертний центр" та ТОВ "Спутнік-Крим" (том 1 а.с. 122-126); акти приймання наданих послуг за період з липня 2021 року по квітень 2022 року (том 1 а.с.127-147); договір на вивезення та знешкодження (захоронення) твердих побутових відходів (ТПВ) від 01 жовтня 2012 року, укладений між ТОВ "Фірма "Володар - Роз" та ТОВ "Перший український експертний центр" (том 1 а.с. 149-152); акти наданих послуг за період з липня 2021 року по травень 2022 року (том 1 а.с. 153-174); підрядний договір №16-08-20113то від 01 серпня 2013 року, укладений між ПрАТ "Виробничо-конструкторська фірма "Промінь" та ТОВ "Перший український експертний центр" (том 1 а.с. 175-176); акти прийняття робіт за період з липня 2021 року по червень 2022 року (том 1 а.с.177-200); договір про постачання електричної енергії (том 2 а.с. 84-110); договір на надання послуг з водопостачання та приймання стічних вод через приєднані мережі №18255/910 від 05 грудня 2017 року (том 2 а.с. 111-114); договір постачання природного газу (том 2 а.с. 115-130).

Установлено, що акти виконаних робіт підписано сторонами (учасниками відповідних договорів). Ураховуючи те, що уповноважена від співвласників будинку особа не є стороною вищевказаних договорів, доводи апеляційної скарги в цій частині відхиляються колегією суддів.

Правильність нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги належними та допустимими доказами не спростовано.

Посилання відповідачки на непроживання не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки даних про те, що відповідачка не проживала і повідомляла про це позивача матеріали справи не містять.

Доводи апеляційної скарги на порушення прав відповідачки на досудове врегулювання спору відхиляються колегією суддів, оскільки згідно з рішенням Конституційного Суду України від 9 липня 2002 року (справа N 1-2/2002) право особи (громадянина України, іноземця, особи без громадянства, юридичної особи) на звернення до суду за вирішенням спору не може бути обмежене законом, іншими нормативно-правовими актами. Встановлення законом або договором досудового регулювання спору за волевиявленням суб`єктів правовідносин не є обмеженням юрисдикції судів і права на судовий захист.

Таким чином, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, окрім заборгованості за житлово-комунальні послуги, просить суд стягнути з відповідачки 3% річних та інфляційні втрати на підставі частини 2 статті 625 ЦК України.

05 березня 2022 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №206 " Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану" (далі - Постанова №206).

Абзацом 1 пункту 1 вказаної Постанови №206 установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Відповідно до пункту 2 Постанови №206 ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року.

Згідно даних розрахунку, доданого позивачем до позовної заяви, інфляційні втрати становлять 148,28 гривень, 3% річних - 41,36 гривень, періодом нарахування інфляційних втрат на 3% річних є липень 2021 року - січень 2022 року.

Відтак, доводи апеляційної скарги про протиправність вимог позивача в частині стягнення 3% річних та інфляційні втрати відхиляються колегією суддів як такі, що суперечать змісту Постанови №206.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині неякісного надання послуг, колегія суддів зазначає про таке.

Порядок оформлення претензій споживачів врегульовано Законом України "Про житлово-комунальні послуги".

Так, відповідно до частин 1-5 статті 27 вищевказаного Закону у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг споживач має право викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг.

2. У разі ненадання, надання неналежної якості послуги з управління багатоквартирним будинком споживач має право викликати управителя для перевірки якості наданих послуг.

3. Порядок перевірки якості надання комунальних послуг та якості послуги з управління багатоквартирним будинком встановлюється Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

4. За результатами перевірки якості надання комунальних послуг або якості послуг з управління багатоквартирним будинком складається акт-претензія, який підписується споживачем та виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком).

5. Виконавець комунальної послуги або управитель (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) зобов`язаний прибути на виклик споживача у строки, визначені в договорі про надання послуги, але не пізніше ніж протягом однієї доби з моменту отримання повідомлення споживача.

Акт-претензія складається виконавцем комунальної послуги або управителем (щодо послуги з управління багатоквартирним будинком) та споживачем і повинен містити інформацію про те, в чому полягало ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком, дату (строк) її ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості, а також іншу інформацію, що характеризує ненадання послуг, надання їх не в повному обсязі або неналежної якості.

Матеріали справи не містять актів-претензій, оформлених у відповідності до Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відтак доводи в цій частині відхиляються колегією суддів як не підтверджені.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та на їх правильність не впливають.

Порушень норм матеріального чи процесуального права під час апеляційного перегляду не встановлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Журавльова Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 20 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, установлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Н.В. Поліщук

Судді М.В. Мережко

В.В. Соколова