Справа № 466/6924/22
Провадження № 2/466/236/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 лютого 2024 року

Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Баєвої О.І.

секретаря судового засідання Губач Х.Б.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про встановлення порядку користування квартирою, -

у с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить зобов`язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні кімнатою, площею 9,7 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом видачі ОСОБА_4 ключів від замка (замків) дверей до вказаної кімнати.

Позивач ОСОБА_2 у зустрічних позовних вимогах просить припинити право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , визначити його частку в праві спільної сумісної часткової власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 1/5, а також встановити порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_4 покликається на те, що вона, відповідач, а також ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 є співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Квартира належить їм на праві спільної сумісної власності.

Відповідач самовільно обмежив доступ інших співвласників квартири до однієї з кімнат, двері зачинив на ключ, що створює для неї та інших співвласників квартири перешкоди у користуванні частиною спільного сумісного майна. У зв`язку із чим звернулася до суду.

У відзиві на позовну заяву відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги заперечив, просив відмовити у їх задоволенні, покликаючись на те, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 належала його із ОСОБА_4 батькам. Ствердив, що позивач разом зі своїм чоловіком створили такі умови, за яких він був змушений з`їхати з квартири, а також встановили замки у спільну кухню та кімнату, тобто йому фактично теж чиняться перешкоди у користування житлом. Він змушений проживати у двокімнатній квартирі дружини разом із її батьками. Проте, регулярно сплачує комунальні послуги у розмірі 1/5 частини за квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування зустрічних позовних вимог позивач ОСОБА_2 покликається на те, що між ним та іншими співвласниками квартири за адресою: АДРЕСА_2 не досягнуто згоди щодо спільного користування квартирою. Враховуючи те, що його частка у спільній сумісній власності на квартиру складає 1/5 частину, просить виділити йому у користування кімнату площею 9,7 кв.м та лоджію площею 1,7 кв.м.

У відзиві на зустрічну позовну заяву відповідачі просять відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви покликаючись на те, що жодних перешкод у володінні, користуванні чи розпорядженні квартирою ОСОБА_2 не чинять, в нього не було жодних підстав для звернення до суду із таким позовом. Вважають, що формулювання позовної вимоги як визначити за ОСОБА_2 його частку в праві спільної часткової власності на квартиру, є неправильним, оскільки така частка має бути визначена не лише для позивача.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_4 допитана як свідок пояснила, що вона проживає у спірній квартирі з 1991 року. Потім вона одружилася, з`явилися діти, вони всі проживають у вказаній квартирі. ОСОБА_2 одружився у 2009 році, закрив кімнату та відтоді доступу до кімнати немає. Вона, її чоловік, двоє синів та донька із дитиною проживають у двох кімнатах, третя кімната закрита ОСОБА_2 . На прохання про те, щоб ОСОБА_2 відкрив кімнату, він відмовляється та пропонує викупити його частку у квартирі. Хоча, його речей у кімнаті немає. Просила позовні вимоги задовольнити, а у зустрічному позові відмовити у зв`язку із безпідставністю.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, просив задовольнити зустрічну позовну заяву, зазначаючи те, що він з 1992 року проживав у спірній квартирі із своїми батьками. В 2008 році одружився і переїхав жити до дружини, оскільки не міг жити разом із сім`єю своєї сестри. Квартиру приватизували лише в 2009 році, коли у квартирі вже було прописано багато членів сім`ї. Він неодноразово пропонував сестрі викупити його частку у квартирі, проте вони не зійшлися на умовах. Відповідач ствердив, що він хотів проживати у кімнаті площею 9,7 кв.м., проте йому чинилися перешкоди, кімнати площами 20 і 12 кв.м. зачинені позивачем, ключів він немає. Санвузол і кухня також мають замки, тобто він фактично має доступ лише до кімнати та коридору. ОСОБА_4 разом із своєю сім`єю допустили заборгованість по оплаті за житлово-комунальні послуги в розмірі 16000 грн, які погасив саме він. Також ОСОБА_4 пропонувала йому підселити у кімнату до її сина ОСОБА_5 , який в кімнаті проживає сам, проте він відмовився, оскільки це чужа сім`я.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_6 , допитаний в судовому засіданні як свідок пояснив, що ОСОБА_2 у квартирі реально не проживає, закрив кімнату на ключ. Він, свідок проживає у середній кімнаті, на дверях також є замок, але він його закриває дуже рідко. Він в кімнаті проживає сам, оскілки має вчитися. Зазначив, що друге ліжко у вказаній кімнаті поставити неможливо та він не контактує з ОСОБА_2 . У кімнаті 20 кв.м проживають його батьки, сестра, брат та дитина сестри.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_5 допитаний в судовому засіданні як свідок ствердив, що він проживає у кімнаті площею 20 кв.м разом із дружиною, сином, донькою та онукою. На дверях кімнати є замок. Ще один син проживає сам в кімнаті розміром 11 кв.м., ні брата, ні онуку до нього не підселяють, оскільки він має вчитися. Також ствердив, що ОСОБА_2 ніхто перешкод у користуванні квартирою не чинить. Разом з тим зазначив, що на всіх кімнатних дверях є замки.

Відповідач ОСОБА_7 , допитана в судовому засіданні в якості свідка зазначила, що вже багато років кімната площею 9 кв.м. закрита. ОСОБА_2 дуже рідко відвідує ту кімнату, але щоразу коли приходить влаштовує сварки через те, що йому чиняться перешкоди у користуванні квартирою, але це не правда. ОСОБА_2 дійсно пропонував їм викупити його частку орієнтовно за 10000 доларів США. Загалом квартира має три кімнати. У великій кімнаті живуть: вона із донькою, батьки та брат. В другій кімнаті живе брат, він навчається та працює, тому живе в окремій кімнаті. Кімната ОСОБА_2 найменша за площею. Якщо би він захотів вселитися, то йому би виділили саме ту кімнату, яка зараз ним закрита.

Представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 просив задовольнити, покликаючись на обставини, аналогічні викладеним у позовній заяві. У задоволених зустрічних позовних вимог просив відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 , зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 просив задовольнити, покликаючись на обставини, аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві.

Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 слід відмовити, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 27.01.2009 року квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Загальна площа квартири становить 70,20 кв.м.

З Довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописку, виданої 11.07.2022 року ОСББ «Велич-2» вбачається, що у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 .

З Актів від 11.07.2022 року та від 12.08.2022 року, складених головою правління ОСББ «Велич-2» Лапшиновою А.Б. вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3 відсутній доступ до кімнати площею, 9,7 кв.м, кімната зачинена на замок, зі слів мешканців зачинена співвласником ОСОБА_2 .

Такі ж покази надала ОСОБА_10 допитана в судовому засіданні в якості свідка, зокрема ствердила, що вона дійсно складала акти про те, що кімната у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 закрита.

Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду із вимогу до ОСОБА_2 про усунення перешкоду у користуванні кімнатою площею 9,7 кв.м.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник майна має право вчиняти щодо свого майна будь які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч. 7 ст. 319 ЦК України діяльність власника може бути припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Статтею ст. 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та іншим співвласникам на праві спільної сумісної власності.

Зважаючи на обставини справи та викладені у позовній заяві вимоги та обґрунтування, суд приходить до висновку, що надання позивачу ключів до кімнати площею 9,7 кв.м. без визначення конкретного порядку користування квартирою з урахуванням частки позивача, створить ситуацію, за якої ОСОБА_4 отримає непропорційно широкий доступ до всієї квартири, хоча вона є лише однією із п`яти співвласників спірної квартири. Обраний позивачем спосіб захисту свого права є неналежним, оскільки фактично позивач просить надати їй доступ до користування всією спірною квартирою.

Відповідно до Технічного паспорту на приватизовану квартиру АДРЕСА_3 квартира складається з трьох кімнат площею 9,7 кв.м, 19,2 кв.м, 11,7 кв.м.

Більше того, з показів свідків, наданих у судовому засіданні вбачається, що на двох інших дверях кімнат також встановлені замки, що фактично унеможливлює право ОСОБА_2 користуватися належною йому на праві спільної сумісної власності квартирою. Покликання ОСОБА_4 на те, що ОСОБА_2 закривши двері кімнати площею 9,7 кв.м на ключ фактично один зайняв одну із трьох кімнат квартири, що перешкоджає їй користуватися кімнатою, суд оцінює критично, оскільки показами свідків, наданих у судовому засіданні встановлено, що у квартирі проживає шестеро осіб, п`ятеро з яких користуються кімнатою площею 19,2 кв.м, а один із співвласників ОСОБА_6 проживає сам у кімнаті площею 11,7 кв.м. Таким чином, ОСОБА_6 , як і ОСОБА_2 зайняв окрему кімнату.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 слід відмовити.

Щодо вимог ОСОБА_2 про виділення його частки у спірній квартирі, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.ч.1, 3, 4 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Зі змісту ст.357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Частинами 1, 2 ст.370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Судом встановлено, що частки в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , учасниками спільної сумісної власності не визначено.

Якщо вважати частки усіх співвласників рівними, то частка ОСОБА_2 у праві спільної сумісної власності квартири за адресою: АДРЕСА_2 становить 1/5.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимога позивача ОСОБА_2 про виділ його частки у квартирі підлягає до задоволення, слід визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/5 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 14 постанови № 20 Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Відповідно до п. 6 постанови № 7 Пленуму ВСУ від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності.

Відповідно до статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Зазначена норма регулює саме порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності.

Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.

При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників щодо спільної власності.

Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном.

Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Така позиція викладена у постанові Верховного Суду від 6 лютого 2023 року у справі № 607/22941/21.

Згідно з Технічним паспортом на приватизовану квартиру АДРЕСА_3 загальна площа квартири складає 70,20 кв.м, житлова площа 40,6 кв.м, квартира складається з трьох житлових кімнат площею 9,7 кв.м, 19,2 кв.м, 11,7 кв.м, а також кухні площею 9,7 кв.м, ванної кімнати площею 2,6 кв.м, вбиральні площею 1,3 кв.м, коридору площею 12,4 кв.м, підвалу площею 45 кв.м, лоджії площею 1,7 кв.м, лоджії площею 1,9 кв.м.

Таким чином, враховуючи те, що частка ОСОБА_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 становить 1/5, а також те, що кімната площею 9,7 кв.м є найменшою у квартирі, суд вважає за можливе встановити наступний порядок користування квартирою: виділити у користування ОСОБА_2 кімнату площею 9,7 кв.м, позначену на плані квартири в технічному паспорті на квартиру під номером АДРЕСА_4 , (як найменшу) та лоджію площею 1,7 кв.м, позначену на плані квартири в технічному паспорті на квартиру під номером АДРЕСА_5 (оскільки вихід на неї є лише з кімнати площею 9,7 кв.м.); виділити в користування ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кімнату площею 19,2 кв.м, позначену на плані квартири в технічному паспорті на квартиру під номером АДРЕСА_6 , кімнату площею 11,7 кв.м, позначену на плані квартири в технічному паспорті на квартиру під номером АДРЕСА_7 , лоджію площею 1,9 кв.м, позначену на плані квартири в технічному паспорті на квартиру під номером АДРЕСА_8 ; залишити у спільному користуванні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_2 кухню площею 9,7 кв.м, позначену на плані квартири в технічному паспорті на квартиру під номером АДРЕСА_9 , позначену на плані квартири в технічному паспорті на квартиру під номером АДРЕСА_10 , вбиральню площею 1,3 кв.м, позначену на плані квартири в технічному паспорті на квартиру під номером АДРЕСА_11 , коридор площею 12,4 кв.м, позначену на плані квартири в технічному паспорті на квартиру під номером АДРЕСА_12 , підвал площею 4,5 кв.м.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном слід відмовити. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про встановлення порядку користування квартирою слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 82, 83, 89, 95, 141, 247, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про встановлення порядку користування квартирою задовольнити.

Припинити право спільної сумісної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 .

Визначити за ОСОБА_2 частку в праві спільної сумісної часткової власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в розмірі 1/5.

Встановити наступний порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 :

виділити у користування ОСОБА_2 кімнату площею 9,7 кв.м, позначену на плані квартири в технічному паспорті на квартиру під номером АДРЕСА_4 , та лоджію площею 1,7 кв.м, позначену на плані квартири в технічному паспорті на квартиру під номером АДРЕСА_5 ;

виділити в користування ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 кімнату площею 19,2 кв.м, позначену на плані квартири в технічному паспорті на квартиру під номером АДРЕСА_6 , кімнату площею 11,7 кв.м, позначену на плані квартири в технічному паспорті на квартиру під номером АДРЕСА_7 , лоджію площею 1,9 кв.м, позначену на плані квартири в технічному паспорті на квартиру під номером АДРЕСА_8 ;

залишити у спільному користуванні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 кухню площею 9,7 кв.м, позначену на плані квартири в технічному паспорті на квартиру під номером АДРЕСА_9 , позначену на плані квартири в технічному паспорті на квартиру під номером АДРЕСА_10 , вбиральню площею 1,3 кв.м, позначену на плані квартири в технічному паспорті на квартиру під номером АДРЕСА_11 , коридор площею 12,4 кв.м, позначену на плані квартири в технічному паспорті на квартиру під номером АДРЕСА_12 , підвал площею 4,5 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 13.02.2024 року.

Позивач (відповідач за зустрічним позовом): ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач (позивач за зустрічним позовом): ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_13 .

Відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О. І. Баєва