ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

08 лютого 2024 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 736/1608/23

Головуючий у першій інстанції - Кутовий Ю. С.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/175/24

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

учасники справи:

заявник: ОСОБА_1

заінтересована особа: Корюківський районний територіальний центр

комплектування та соціальної підтримки Чернігівської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корюківського районного суду Чернігівської області у складі судді Кутового Ю.С. від 02 жовтня 2023 року, місце ухвалення рішення м.Корюківка, дата складання повного тексту рішення 11 жовтня 2023 року, у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту перебування на його утриманні трьох дітей, які не досягли віку 18 років. В обґрунтування вимог поданої заяви ОСОБА_1 вказував, що він з 25.06.2022 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 . Дружина заявника раніше перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , який у подальшому було розірвано. Від попереднього шлюбу із ОСОБА_3 у дружини заявника є двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 зазначав, що до складу його сім`ї входять: він, його дружина ОСОБА_2 та її діти: син ОСОБА_6 та дочка ОСОБА_7 , і проживають вони всі разом у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Дружина заявника не працює, а заявник працює, і як стверджує ОСОБА_1 , фактично утримує дітей його дружини, займається їх вихованням, надає їм матеріальну допомогу, купує одяг, продукти харчування, дає кошти на розваги та власні потреби. За доводами ОСОБА_1 , у нього від першого шлюбу з ОСОБА_8 є дитина - син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проживає зі своєю матір`ю за іншою адресою, та на утримання якого заявник добровільно сплачує аліменти. ОСОБА_1 зазначає, що батько дітей його дружини ОСОБА_2 - ОСОБА_3 має обов`язок по сплаті аліментів на утримання своїх дітей, але аліменти не сплачує, і станом на 21.03.2023 року, відповідно до розрахунку державного виконавця, сума заборгованості по сплаті аліментів становить 95 913 грн. 71 коп. Для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, ОСОБА_1 звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_4 з відповідною заявою, у якій проінформував про наявність на його утриманні трьох дітей віком до 18 років, але на свою заяву він отримав від Корюківського РТЦК та СП відповідь №1/751 від 13.06.2023 року, у якій йому було запропоновано для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації надати рішення суду про встановлення факту перебування на його утриманні трьох дітей, які не досягли 18 років. За наведених обставин, ОСОБА_1 просить встановити факт перебування на його утриманні трьох дітей, які не досягли 18 років, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 02.10.2023 року було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 02.10.2023 року, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги поданої ним заяви про становлення факту перебування на утриманні трьох дітей, які не досягли віку 18 років. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскаржуване рішення суду першої інстанції від 02.10.2023 року не відповідає вимогам статей: 263, 264 ЦПК України, є ухваленим при неповному з`ясуванні обставин справи, а також наявних доказів, викладені у рішенні суду висновки не відповідають обставинам справи і належним чином не обґрунтовані. В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що він проживає із дружиною та її дітьми від першого шлюбу, це його сім`я, яку він має утримувати. При цьому, батько дітей його дружини ОСОБА_2 не сплачує аліменти на утримання своїх дітей. Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не враховано надані заявником письмові докази, які підтверджують вимоги поданої ОСОБА_1 заяви, а також показання його дружини відносно того, що ОСОБА_1 утримує обох її дітей.

В судовому засіданні апеляційного суду заявник ОСОБА_1 підтримав вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.

В судовому засіданні апеляційного суду, в режимі відеоконференції, представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Загалець О.М. підтримав вимоги та доводи поданої апеляційної скарги.

В судове засідання апеляційного суду представник заінтересованої особи Корюківського РТЦК та СП Чернігівської області, належним чином повідомленого про дату, час і місце судового розгляду справи, не з`явився, подавши заяву про розгляд справи за відсутності представника заінтересованої особи. Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець с.Холми Корюківського району Чернігівської області, проживає і є зареєстрованим в с.Холми Корюківського району, що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_1 , виданим 26.09.2013 року Корюківським РС УДМС України в Чернігівській області (а.с.5).

ОСОБА_1 перебуває із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у шлюбі, який зареєстровано 25.06.2022 року у Корюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), актовий запис №60, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_2 , виданим 25.06.2022 року Корюківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) (а.с.13).

Дружина заявника перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 , який було розірвано рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 01.02.2017 року (а.с.26).

Від спільного подружнього життя із ОСОБА_3 дружина заявника має двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_3 , виданим 23.01.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корюківського районного управління юстиції у Чернігівській області (а.с. 11), та дочку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_4 , виданим 19.03.2014 року виконавчим комітетом Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області (а.с. 10).

Згідно довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №236 від 06.07.2023 року (а.с.7), до складу сім`ї заявника входять: ОСОБА_1 , його дружина - ОСОБА_2 , син дружини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка дружини - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Всі вони разом проживають у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є заявник ОСОБА_1 . Вказана обставина також підтверджується актом обстеження умов проживання від 05.07.2023 (а.с.9), у якому зазначено про належний рівень умов проживання та забезпечення дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Від першого шлюбу з ОСОБА_8 заявник має малолітню дитину - сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія НОМЕР_5 , виданим 25.10.2017 року Корюківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с.12). Син ОСОБА_1 проживає окремо від нього, зі своєю матір`ю, за іншою адресою. За доводами ОСОБА_1 , він у добровільному порядку сплачує аліменти на утримання свого сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підтверджуючи вказану обставину наданими суду копіями фіскальних чеків (а.с.14-16).

Біологічний батько дітей дружини заявника - ОСОБА_3 , станом на 21.03.2023 року, за розрахунком державного виконавця, має борг зі сплати аліментів на утримання сина ОСОБА_4 та дочки ОСОБА_5 , розмір якого становить 95 913 грн. 71 коп. (а.с.8).

Як вбачається із довідки про доходи ОСОБА_1 від 24.07.2023 року №147 (а.с.27), він працює на посаді робітника в ДП "Холминський спиртовий завод". Загальна сума доходу ОСОБА_1 , за період з 01.07.2022 року по 30.06.2023 року, становить 44 521 грн. 24 коп., з яких сплачено 7 820 грн. 49 коп. податку з доходів фізичних осіб. У липні, серпні 2022 року ОСОБА_1 було нараховано заробітної плати 6 540 грн. 56 коп. щомісяця, податок з доходів фізичної особи склав 1 177 грн. 30 коп.; у вересні 2022 року було нараховано заробітної плати 7 543 грн. 28 коп., податок з доходів фізичної особи склав 1 357 грн. 79 коп.; у жовтні 2022 року було нараховано заробітної плати 6 562 грн. 60 коп., податок з доходів фізичної особи склав 1 181 грн. 27 коп.; у листопаді та грудні 2022 року щомісяця було нараховано заробітної плати - по 5 679 грн. 60 коп., податок з доходів фізичної особи склав 1 022 грн. 32 коп., щомісяця; у січні 2023 року було нараховано заробітної плати 3 786 грн. 40 коп., податок з доходів фізичної особи склав 865 грн. 57 коп.; у лютому 2023 року було нараховано заробітної плати 1 434 грн. 36 коп., податок з доходів фізичної особи склав 16 грн. 62 коп. Починаючи з березня по червень 2023 року, включно, ОСОБА_1 щомісяця нараховувалась заробітна плата в розмірі 189 грн. 32 коп.

Як вказує у поданій до суду заяві ОСОБА_1 (а.с.3-4), для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, він звернувся до Корюківського РТЦК та СП з відповідною заявою, у якій проінформував про наявність на його утриманні трьох дітей віком до 18 років, але на свою заяву він отримав від Корюківського РТЦК та СП відповідь №1/751 від 13.06.2023 року, у якій йому було запропоновано для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації надати рішення суду про встановлення факту перебування на його утриманні трьох дітей, які не досягли 18 років. За наведених обставин, ОСОБА_1 просить встановити факт перебування на його утриманні трьох дітей, які не досягли 18 років, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 02.10.2023 року, відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування у нього на утриманні трьох дітей, які не досягли віку 18 років, суд першої інстанції, на підставі норм Закону, які регламентують спірні правовідносини, вказав, що у батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження до досягнення нею повноліття, при цьому, такий обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними, тощо, і припиняється даний обов`язок лише фактом смерті батьків. Встановивши, що заявник ОСОБА_1 є вітчимом двох малолітніх дітей його дружини ОСОБА_2 , а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції зазначив, що вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки. Сімейне законодавство передбачає права та обов`язки щодо утримання вітчимом падчерки, пасинка, згідно статті 268 Сімейного кодексу України. Разом з тим, суд першої інстанції вказав, що падчерка та пасинок заявника мають рідного батька - ОСОБА_3 , і беззаперечних доказів, які б підтверджували ті обставини, що біологічний батько пасинка та падчерки заявника не виконує свого обов`язку щодо утримання своїх дітей, заявником суду не надано. Суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні від 02.10.2023 року також зазначив, що матеріали даної справи не містять в собі будь-яких даних щодо відсутності у малолітніх падчерки та пасинка заявника, рідних діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж неможливості належного утримання ними таких дітей. На підставі встановленого, суд першої інстанції дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні докази, якими підтверджується обов`язок заявника утримувати малолітніх падчерку та пасинка, в силу статті 268 Сімейного кодексу України. Надаючи оцінку довідці про склад сім`ї та фактичного місця проживання особи від 09.07.2023 року, суд першої інстанції вказав, що дана довідка підтверджує лише факт спільного проживання заявника із дружиною та її дітьми від першого шлюбу, проте, зазначена довідка не свідчить про утримання заявником вказаних осіб.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 02.10.2023 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утриманні трьох дітей, які не досягли віку 18 років, не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 02.10.2023 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

В доводах апеляційної скарги апелянт зазначає, що судом першої інстанції не враховано, що він проживає із дружиною та її дітьми від першого шлюбу, це його сім`я, яку він має утримувати. При цьому, батько дітей його дружини ОСОБА_2 не сплачує аліменти на утримання своїх дітей. Апелянт стверджує, що судом першої інстанції не враховано надані заявником письмові докази, які підтверджують вимоги поданої ОСОБА_1 заяви, а також показання його дружини відносно того, що ОСОБА_1 утримує обох її дітей.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно до положень ч.2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як вказує у поданій до суду заяві ОСОБА_1 (а.с.3-4), для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, він звернувся до суду із даною заявою, в якій просить суд встановити факт перебування на його утриманні трьох дітей, які не досягли 18 років, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч.3 статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч.1, ч.2 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

У відповідності до вимог статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Конвенція про права дитини в п.3 статті 9 закріпила принцип, за яким держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Питання регулювання сімейних відносин, з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, здійснюється Сімейним кодексом України (стаття 1 Сімейного кодексу України).

Приписами ч.1 статті 121 Сімейного кодексу України регламентовано, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями: 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Разом з тим, сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 статті 14, ч.1 статті 15 Сімейного кодексу України). Права та обов`язки батьків щодо виховання дитини передбачені статтями: 150, 151 Сімейного кодексу України.

Як вбачається із матеріалів справи, заявник ОСОБА_1 є вітчимом двох малолітніх дітей своєї дружини ОСОБА_2 , а саме, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вітчим - це чоловік (нерідний батько) рідної матері дитини, з яким мати й дитина постійно проживають однією сім`єю.

Приписами статті 260 Сімейного кодексу України регламентовано, що якщо мачуха, вітчим проживають однією сім`єю з малолітніми, неповнолітніми пасинком, падчеркою, вони мають право брати участь у їхньому вихованні.

Відповідно до ч.1 статті 268 Сімейного кодексу України, мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, які з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу.

Виходячи із вказаного припису Закону, вітчим має обов`язок утримувати своїх падчерку та пасинка, прямо передбачений законом, лише за сукупності наступних обставин: - такі діти не мають матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер, або ж ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання; - вітчим може надавати матеріальну допомогу.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що правовідносини, які включають особисті немайнові та майнові відносини, що виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними. При цьому, сімейні відносини, як вид суспільних відносин, складаються із суб`єктів, об`єктів і змісту (прав та обов`язків). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є юридичні факти, які поділяються на юридичні дії (спричинення яких залежить від волі людей і породжує певні правові наслідки) та юридичні події (юридичні факти, які настають незалежно від волі людини).

Так, в силу положень ЦК України, у момент народження фізичної особи, в неї виникає цивільна правоздатність (здатність мати цивільні права та обов`язки) та припиняється у момент її смерті (ч.4 статті 25 ЦК України), а з підстав встановлених ЦК України, виникає цивільна дієздатність (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання), яка може бути обмежена виключно у випадках і в порядку, встановлених Законом (ч.2 статті 30 ЦК України).

При цьому, відповідно до ч.2 статті 15 Сімейного кодексу України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. Майновий обов`язок недієздатної особи за її рахунок виконує опікун.

Відповідно до п.2 ч.1 статті 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Таким чином, із настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.

Як вбачається із вищенаведеного, підставою встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на утриманні іншою особою, необхідно встановити юридичний факт, або декілька, в силу яких обсяг прав її біологічного батька обмежується або припиняється.

Заявник ОСОБА_1 вказує, що рідний батько дітей його дружини від попереднього шлюбу - ОСОБА_3 аліменти на утримання дітей, на підставі виконавчого листа, не сплачує, у зв`язку з чим, станом на 21.03.2023 року має заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої становить 95 913 грн. 71 коп.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду першої інстанції відносно того, що вказані посилання заявника не можуть бути підставою для задоволення вимог його заяви про встановлення факту перебування на утриманні малолітніх дітей, біологічним батьком яких є ОСОБА_3 .

В контексті присів статті 141 Сімейного кодексу України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав, і не звільняє від обов`язків щодо дитини, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, та утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Одним із способів виконання батьками обов`язку утримувати дитину, є стягнення аліментів за домовленістю сторін або за рішенням суду. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні, і має право на особисте спілкування з нею. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом.

Положеннями Сімейного кодексу України визначено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані із особою, а тому не можуть бути передані іншій особі (ч.1 статті 14, ч.1 статті 15 Сімейного кодексу України). Разом з тим, в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно цивільно-правовими актами (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім), та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються, та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.

Як вбачається із матеріалів справи, із ОСОБА_3 , який є біологічним батьком малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно виконавчого листа №736/1850/19, виданого 26.05.2020 року Корюківським районним судом Чернігівської області, стягнуто на користь дружини заявника ОСОБА_10 аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з 10.12.2019 року і до повноліття дітей.

Станом на час судового розгляду заяви ОСОБА_1 про встановлення факту перебування у нього на утриманні малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , біологічним батьком яких є ОСОБА_3 , обов`язок ОСОБА_3 щодо утримання своїх малолітніх дітей, не є припиненим. Вказана обставина виключає можливість встановлення факту перебування на утриманні ОСОБА_1 малолітніх дітей, біологічним батьком яких є ОСОБА_3 .

У контексті приписів норм права, які регламентують дані правовідносини, та фактичних, документально підтверджених обставин справи, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 02.10.2023 року відносно того, що у батьків дитини зберігається обов`язок утримання своєї дитини з моменту її народження, і до досягнення нею повноліття. При цьому, даний обов`язок не залежить від наявності зареєстрованого шлюбу між батьками, факту позбавлення батьківських прав, визнання батьків недієздатними, тощо, а припиняється лише фактом смерті батьків. Встановивши, що заявник ОСОБА_1 є вітчимом двох малолітніх дітей, а саме: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , суд першої інстанції зазначив, що вітчим має особливий правовий статус, що істотно відрізняється від статусу батька, усиновлювача, опікуна та піклувальника, характеризується мінімально необхідним набором прав та обов`язків щодо пасинка, падчерки. Сімейне законодавство передбачає права та обов`язки щодо утримання вітчимом падчерки, пасинка (статті 268 Сімейного кодексу України). Разом з тим, судом першої інстанції вказано, що падчерка та пасинок заявника мають рідного батька - ОСОБА_3 , і беззаперечних доказів, які б вказували на те, що біологічний батько пасинка та падчерки заявника не виконує обов`язку щодо утримання своїх дітей, заявником суду не надано. В контексті положень статті 268 Сімейного кодексу України, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що матеріали справи не містять в собі будь-яких даних щодо відсутності у малолітніх падчерки та пасинка заявника рідних діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ж неможливості належного утримання ними таких дітей. За даних обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що у матеріалах справи відсутні докази, якими підтверджується обов`язок заявника утримувати малолітніх падчерку та пасинка, в силу статті 268 Сімейного кодексу України. Надаючи оцінку довідці про склад сім`ї та фактичного місця проживання особи від 09.07.2023 року, суд першої інстанції вказав, що дана довідка підтверджує лише факт спільного проживання заявника із дружиною та її дітьми, проте, зазначена довідка не може бути доказом перебування на утриманні заявника малолітніх дітей його дружини, біологічним батьком яких є ОСОБА_3 .

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 02.10.2023 року, висновки якого узгоджуються із нормами права, які регламентують дані правовідносини, та із фактичними, документально підтвердженими обставинами справи. Наведені в апеляційній скарзі обставини були предметом дослідження суду першої інстанції, із подальшим наданням їм відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується апеляційний суд.

За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 02.10.2023 року, залишити без змін.

Керуючись статтями: 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 02 жовтня 2023 року, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: