У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2024 року місто Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участю секретаря судового засідання Лукавої Ю.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТ-БУД», про визнання майна особистою приватною власністю, визнання майна спільним сумісним майном подружжя, поділ майна подружжя, витребування майна з чужого незаконного володіння

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТ-БУД», про визнання майна особистою приватною власністю, визнання майна спільним сумісним майном подружжя, поділ майна подружжя, витребування майна з чужого незаконного володінн, у якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на садовий будинок АДРЕСА_1 , що зареєстрований за ОСОБА_2 ; ???на земельну ділянку загальною площею 0,05 га, кадастровий номер :24:047:0101, за цільовим призначенням садівництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання: ведення садівництва, що зареєстрована за ОСОБА_2 ; ???на квартиру АДРЕСА_2 , що зареєстрована за ОСОБА_2 ; на квартиру АДРЕСА_3 , що зареєстрована за ОСОБА_3 ; на квартиру АДРЕСА_4 , що зареєстрована за ОСОБА_3 ; на квартиру АДРЕСА_5 , що зареєстрована за ОСОБА_4 .

В обґрунтування заяви зазначив, що 25 квітня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб за а.з. 554, який було розірвано за рішенням Подільського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року.

За час шлюбу подружжя набуло у спільну сумісну власність нерухоме майно та майнові права на нерухоме майно, а також в купівлю майна було вкладені особисті грошові кошти ОСОБА_1 , отримані від продажу квартир, що були набуті ним до шлюбу, яке позивач вважає особистим майном.

Так, в процесі розірвання шлюбу ОСОБА_1 стало відомо, що його дружина ОСОБА_2 його особисті грошові кошти, виручені від продажу його квартир та спільні кошти подружжя в період шлюбу вклала в купівлю майнових прав на нерухоме майно, оформивши їх на свою маму, ОСОБА_3 .

22.05.2020 року подружжям було набуто у спільну сумісну власність садовий будинок АДРЕСА_1 за ціною 126 000 грн., та земельну ділянку загальною площею 0,05 га, кадастровий номер :24:047:0101, за цільовим призначенням садівництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання:ведення садівництва за ціною 126 000 грн.

Також, в 2019 році, за спільні кошти подружжя, було придбано квартиру АДРЕСА_4 , яку ОСОБА_2 без відома позивача оформила на свою маму, хоча запевняла, що квартиру зареєструвала на своє ім?я і там зареєструвалась.

10.06.2020 року ОСОБА_1 продав квартиру АДРЕСА_6 , що була його особистою власністю за 2 664 000 грн.

За виручені від продажу кошти 28.07.2020 року було придбано квартиру АДРЕСА_2 за ціною 1 274 724 грн. та 20.10.2020 року квартиру АДРЕСА_5 за ціною 666 946, 60 грн., право власності на яку зареєструвала за собою ОСОБА_3 і 12.09.2024 року продала ОСОБА_4 , розпорядившись майном ОСОБА_1 без його згоди.

08.06.2021 року ОСОБА_1 продав квартиру АДРЕСА_7 , що була його особистою приватною власністю за 4 269 191 грн.

За виручені від продажу кошти було придбано ним 11.06.2021 року квартиру АДРЕСА_8 за 1 349 786 грн. 64 коп. та 26.09.2023року було вкладено в купівлю майнових права на квартиру АДРЕСА_3 за 718 464,07 грн., право власності на яку зареєструвала за собою ОСОБА_3 .

За залишок коштів від продажу особистої квартири АДРЕСА_6 ОСОБА_1 в розмірі 722 329,31 грн.та за залишок коштів від продажу особистої квартири АДРЕСА_7 в розмірі 2 200 940 грн. 29 коп. колишня дружина ОСОБА_2 придбала майнові права на нерухоме майно, документи від яких приховує від позивача і в процесу розгляду справи буде заявлено клопотання про їх витребування від забудовників.

На думку заявника, існує ймовірність відчуження вищевказаного майна, що може в значній мірі ускладнити чи взагалі зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду якщо воно буде прийнято на користь заявника, адже відсутність арешту та заборони відчуження вказаних об`єктів нерухомості може призвести до постійної зміни їх власників, та, у підсумку, до невиконання судового рішення по справі.

Надаючи оцінку заяві про забезпечення позову, суд керується наступним.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. З ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 10 ст. 150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9 розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову, у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, за наявності яких законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення (ч. З ст. 154 ЦПК України).

Згідно зі ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реального виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Проаналізувавши зміст позовних вимог, розглянувши заяву про вжиття заходів забезпечення позову, виходячи із співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам і відповідності видів забезпечення позову позовним вимогам, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на садовий будинок АДРЕСА_1 ; ???на земельну ділянку загальною площею 0,05 га, кадастровий номер :24:047:0101, за цільовим призначенням садівництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання: ведення садівництва; ???на квартиру АДРЕСА_2 ; на квартиру АДРЕСА_3 ; на квартиру АДРЕСА_4 ; на квартиру АДРЕСА_5 до ухвалення по справі судового рішення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 149, 150, 153-154, 353 ЦПК України, с,

У Х В А Л И В:

Заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТ-БУД», про визнання майна особистою приватною власністю, визнання майна спільним сумісним майном подружжя, поділ майна подружжя, витребування майна з чужого незаконного володіння - задовольнити;

Накласти арешт на садовий будинок АДРЕСА_1 , що зареєстрований за ОСОБА_2 ; ???на земельну ділянку загальною площею 0,05 га, кадастровий номер :24:047:0101, за цільовим призначенням садівництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання: ведення садівництва, що зареєстрована за ОСОБА_2 ; ???на квартиру АДРЕСА_2 , що зареєстрована за ОСОБА_2 ; на квартиру АДРЕСА_3 , що зареєстрована за ОСОБА_3 ; на квартиру АДРЕСА_4 , що зареєстрована за ОСОБА_3 ; на квартиру АДРЕСА_5 , що зареєстрована за ОСОБА_4 до ухвалення по справі судового рішення;

Заборонити ОСОБА_2 передавати, відчужувати та вчиняти будь-які інші дії щодо садового будинок АДРЕСА_1 ; ???земельної ділянки загальною площею 0,05 га, кадастровий номер :24:047:0101, за цільовим призначенням садівництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання: ведення садівництва; ??квартири АДРЕСА_2 ,

Заборонити ОСОБА_3 передавати, відчужувати та вчиняти будь-які інші дії щодо квартири АДРЕСА_3 ; квартири АДРЕСА_4 ;

Заборонити ОСОБА_4 передавати, відчужувати та вчиняти будь-які інші дії щодо на квартиру АДРЕСА_5 ;

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема: Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції реєстрації, вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо садового будинку АДРЕСА_1 , що зареєстрований за ОСОБА_2 ; земельної ділянки загальною площею 0,05 га, кадастровий номер :24:047:0101, за цільовим призначенням садівництва, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання: ведення садівництва, що зареєстрована за ОСОБА_2 ; ???квартири АДРЕСА_2 , що зареєстрована за ОСОБА_2 ; квартири АДРЕСА_3 , що зареєстрована за ОСОБА_3 ; квартири АДРЕСА_4 , що зареєстрована за ОСОБА_3 ; на квартиру АДРЕСА_5 , що зареєстрована за ОСОБА_4 ;

Повне найменування сторін та учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_9 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач 1: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач 2: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_10 , РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач 3: ОСОБА_4 (адреса: АДРЕСА_11 , РНОКПП НОМЕР_4 );

Третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «РІЕЛТ-БУД» (адреса: 02660, м. Київ, вул. Марини Раскової, буд.4, Код );

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановления;

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали;

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи;

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В. Гребенюк