Справа № 346/3791/24
Провадження № 2/346/1613/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі: головуючого - судді Васильковського В.В.,

з участю секретаря Максим`юк М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия справу за позовом ОСОБА_1 до Підгайчиківської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

10.07.2024 року, звернувшись до суду з позовом представник позивача, адвокат Атаманюк В.М., посилається на те, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Підгайчики Коломийського району Івано-Франківської області. У ОСОБА_1 матір?ю була ОСОБА_3 . Дане підтверджується свідоцтвом про народження. Матір позивачки ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . що підтверджується доданим до позовної заяви свідоцтвом про смерть. Вона проживала у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Однак, користуючись своїм правом, передбаченим ст. 1233, 1234 ЦК України, матір?ю за життя був складений заповіт на дочку ОСОБА_1 . Дане підтверджується копією заповіту від 15.04.2002 р. У документах та довідках вказано, що дане господарство станом на 01.07.1990 р. за адресою АДРЕСА_1 відносилось до категорії «колгоспний двір», головою якого була - ОСОБА_3 . В даному житловому будинку були зареєстровані та проживали: - ОСОБА_3 (померла) та рідний брат позивачки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується довідкою від 12.06.2023 року. За життя мама позивачки оформила право власності на будинок. У свідоцтва про право власності вказано, що вищезазначений житловий будинок належить колгоспному двору. Однак, даний житловий будинок до колгоспного двору було віднесено помилково. Голова господарства ОСОБА_3 , не була членом колгоспу та не працювала у колгоспі, що доводиться записами в її трудовій книжці, де вказано, ОСОБА_5 працювала лише до 1969 року і ще 30 днів у 1976 році. Також, дане підтверджується рішенням суду від 29.08.2020 року, справа № 2-477/2000 року, де вказано, що ОСОБА_3 працювала в колгоспі з 1958 року по 1959 року, та з 1966 року по 1969 року, і з того часу зв`язок з колгоспом втратила. Тому, даний житловий будинок віднесений до суспільної групи господарств колгоспний двір є помилковим та суперечить вимогам закону. За таких умов, все майно належало померлій ОСОБА_3 . Після смерті матері відкрилась спадщина не нерухоме майно, а саме на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в АДРЕСА_2 . З метою оформлення спадщини після смерті матері, позивачка звернулася до Першої Коломийської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , однак отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому що вищезгадане господарство відносилося до колгоспного двору, а отже кожному з членів колгоспного двору, належить відповідна частка житлового будинку. Проте, частки в цьому господарстві між членами бувшого колгоспного двору, не виділені. Про це ним була складена відповідна постанова, яка додається до позовної заяви. За таких умов, поруч із вказаним, нотаріус порекомендував звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. Оскільки, позасудовим шляхом вирішити це питання неможливо, то в позивачки є підстава для подання цього позову. Отже, спірне домоволодіння відносилося до суспільної групи «робітничий двір». Позивачка ОСОБА_1 , як спадкоємець за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що належав матері позивачки. Однак, через реєстрацію житлового будинку як колгоспного двору, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Додатково вважає за потрібне зазначити, що на спадковий житловий будинок виготовлено технічний паспорт, а також проведено його оцінку, відповідно до якої ринкова вартість зазначеного будинку за адресою: АДРЕСА_3 , становить 122 100 (сто двадцять дві тисячі сто) гривень. Тому, просить визнати за ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 .

Від позивача поступила заява про розгляд справи у її відсутності.

Від Підгайчиківьскої селищної ради поступило клопотання про розгляд справи у відсутності представника Підгайчиківьскої сільської ради.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося.

Проаналізувавши матеріали справи, беручи до уваги думку позивача та відповідачів, письмові клопотання сторін, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно із ч.1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

На підставі ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Пункт 1 ч. 2 ст.16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 п.11 ст.346 ЦК України право власності припиняється в разі смерті. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 , про що складено відповідний актовий запис № 30, що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_1 від 17.12.2023 року (а.с. 7).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на домоволодіння від 20.08.1988 року, домоволодіння, що складається з житлового будинку господарських будівель і споруд, яке розташоване у АДРЕСА_4 , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3 (а.с. 11).

Відповідно до копії Довідки № 956 від 07.12.2020 оку, згідно рішення № 41 від 06.02.2023 року, п`ятої сесії IV демократичного скликання Підгайчиківської сільської ради, назву вулиці Леніна перейменовано на «Соборна» (а.с. 16).

Відповідно до копії Рішення № 89 від 05.07.2011 року про перейменування вулиць у с. Підгайчики, перейменовано частину АДРЕСА_5 , з впорядкуванням нумерації будинків: АДРЕСА_4 перейменована на : « АДРЕСА_3 » (а.с. 9).

Відповідно до копії Заповіту від 15.04.2002 року, ОСОБА_3 , на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не булло, із чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповідає ОСОБА_1 (а.с. 10).

Відповідно до копії Довідки № 160 від 26.01.2004 року, виданої виконкомом Підгайчиківської сільської ради народних депутатів Коломийського району Івано-Франківської області, ОСОБА_1 , про те, що вона дійсно похоронила свою матір ОСОБА_3 , і до дня смерті здійснювала догляд за нею (а.с. 11).

Відповідно до копії Виписки з інвентаризаційних матеріалів № 66132 від 26.02.2020 року, житловий будинок, що знаходить за адресою: АДРЕСА_3 ( АДРЕСА_4 ), згідно архівних даних, станом на 31.12.2012 року, у Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності зареєстровано в реєстровій книзі під реєстровим № 169 за ОСОБА_3 , на підставі свідоцтва про право власності, видане 20.08.1988 року, Виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення № 173 від 10.08.1988 року (а.с. 12).

Відповідно до копії рішення Коломийського райсуду від 29.08.2000 року, по справі 2-477/2000р., визнано недійсним сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ІФ 002330, виданий в 1988 року Коломийського райдержадміністрацією на ім`я ОСОБА_3 , та зобов`язано ОСОБА_3 , повернути земельну частку (пай) і не чинити перешкод в її користуванні (а.с. 13).

Відповідно до Довідки Державного архіву Івано-Франківської області від 22.06.2023 року, надано архівну довідку та копію актового запису про народження ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а/з № 47 від 23.06.1922 року, уродженки: с. Підгайчики, Коломийського району, та повідомлено про те, що у книзі реєстрації актів цивільного стану про шлюби за 1947 рік актового запису про шлюб ОСОБА_7 та ОСОБА_6 не виявлено ( а.с. 14).

Відповідно до Архівної довідки від 22.06.2023 року, ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , у с. Підгайчики, Коломийського району, батьками зазначені: ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с. 15).

Відповідно до копії Рішення № 44 Підгайчиківської сільської ради від 31.08.2024 року, про оформлення права власності, оформлено право власності в бувшому колгоспному дворі ОСОБА_3 , що знаходиться у АДРЕСА_4 , та розділено спільну часткову власність між наступними членами двору в рівних частках, а саме: голова сім`ї ОСОБА_10 , 1922 року народження, частки, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 ; син ОСОБА_4 , 1955 року народження, частки (а.с. 17).

Відповідно до Довідки № 174 від 12.06.2023 року, виданої Підгайчиківською сільською радою ОСОБА_1 , про те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 належить житловий будинок у АДРЕСА_6 ), та земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку; тип двору колгоспний. Станом на 01.07.1990 року, у АДРЕСА_4 ) у житловому будинку будинку проживали та були зареєстровані: голова сім`ї ОСОБА_3 , та син ОСОБА_4 . На день смерті (16.12.2003 року) ОСОБА_3 , у АДРЕСА_6 ) у житловому будинку були зареєстровані: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Заповіт від імені ОСОБА_3 посвідчувався виконкомом Підгайчиківської сільської ради за реєстром № 27 від 15.04.20002 року, який не змінено і не скасовано (а.с. 19).

Відповідно до Довідки № 175 від 12.06.2023 року, виданої Підгайчиківською сільською радою ОСОБА_11 , про те, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно проживала та була зареєстрована у АДРЕСА_3 , з 29.05.2022 року по день смерті (а.с. 20).

Відповідно до копії Трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 від 21.12.1968 року, ОСОБА_3 працювала в колгоспі з 1958 року по 1959 року, та з 1966 року по 1969 року (а.с. 26).

Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.10.2020 року, 30.10.2020 року ОСОБА_12 звернулася до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_13 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (спадкова справа № 469/2004) на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_3 (колишня адреса - АДРЕСА_2 та належав померлій голові колгоспного двору ОСОБА_14 . До заяви ОСОБА_15 , додає виписку Коломийського МБТІ від 26.02.2020 р. за № 66132, із якого вбачається, що право власності на нерухоме майно зареєстровано за померлою головою колгоспного двору ОСОБА_16 . Частки померлої голови колгоспного двору та інших його членів у майні колгоспного двору не виділено. Крім ОСОБА_15 , 29.09.2020 року до Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом звернувся ОСОБА_17 , який згідно довідки, виданої Підгайчиківською сільською радою від 07.07.2020 року за № 553, станом на 01.07.1990 року був зареєстрований у спадковому будинку, за адресою: АДРЕСА_3 , та який має право на частку у майні колгоспного двору. У зв`язку з вищенаведеним ОСОБА_1 , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 29).

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

Тобто, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Зважаючи на те, що предметом розгляду в даній справі є визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, який віднесено до колгоспного двору, належними відповідачами є члени даного колгоспного двору, які проживали у ньому станом на 01.07.1990 року.

Станом на 01.07.1990 року у житловому будинку проживали та були зареєстровані: голова сім`ї ОСОБА_3 , та син ОСОБА_4 . На день смерті (16.12.2003 року) ОСОБА_3 , у АДРЕСА_6 ) у житловому будинку були зареєстровані: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Тому неможливо вважати, що орган місцевого самоврядування в даному випадку є належним відповідачем.

Іншого члена колгоспного двору- ОСОБА_4 позивачкою в якості відповідача не залучено.

Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що Підгайчиківська сільська рада є неналежним відповідачем у даному випадку.

Тому в задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі ст.ст.16,392,1216,1218,1233-1236,1268-1270,1273-1275ЦК України, ст.ст. 1, 27,31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст.ст. 4,13, ст. 76,77,246, 247 ч. 2, 315, 316, 318, 319, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_7 .

Відповідач: Підгайчиківська селищна рада, , адреса: с. Підгайчики, вул. Соборна, 12а, Коломийського району, Івано-Франківської області, 78256.

Суддя: Васильковський В. В.