Провадження № 22-ц/801/242/2024
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 рокуСправа № 127/10526/21м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Медвецького С.К., Копаничук С.Г.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2021 року у цивільній справі за позовом керівника Вінницької окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вилову водних живих біоресурсів,

в с т а н о в и в:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява керівника Вінницької окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вилову водних живих біоресурсів.

Позов мотивовано тим, що 06.09.2020 о 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 грубо порушив правила рибальства, а саме: здійснював незаконний вилов риби забороненим знаряддям лову вудку із сімома гачками в ставку «П`ятничанський» у м. Вінниці, в результаті чого він сімома гачками добув 28 сомів, 1 карася сріблястого, 1 окуня, загальною вагою 13 кг.

Постановою від 06.09.2020 року № 001052 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170, 00 гривень.

Внаслідок неправомірних дій відповідача, як зазначив позивач, рибному господарству заподіяно шкоду в сумі 11934, 00 грн. Станом на 30.03.2021 року відповідач шкоду в добровільному порядку не відшкодував.

Вищевикладене й стало підставою для звернення Вінницької окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області, із вимогою про стягнення з відповідача майнової шкоди в сумі 11 934, 00 гривень, а також судового збору.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2023 року позов керівника Вінницької окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вилову водних живих біоресурсів задоволено повністю.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності) шкоду, заподіяну внаслідок незаконного вилову водних живих біоресурсів, в розмірі 11 934 грн. Стягнено судовий збір в сумі 2 270, 00 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник відповідача ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в обґрунтування апеляційної скарги вказує, що міський суд надіслав ухвалу про відкриття провадження у даній справі, копію позовної заяви із доданими до неї матеріалами, а також рішення від 28 вересня 2023 року на неправильну поштову адресу, чим позбавив ОСОБА_1 можливості скористатись правами, передбаченими ст.ст. 43, 277 ЦПК України.

Також зазначає, що висновки, викладені у оскаржуваному рішенні не відповідають фактичним обставинам справи, зокрема, як зазначає представник відповідача, в протоколі № 001393 та в постанові від 06.09.2020 року № 001052 зазначено що зловив риби загальною вагою 1.3 кг, натомість у рішення суду першої інстанції вказано 13 кг.

Також представник зауважує, що відомості про завдання шкоди державі незаконним виловом живих біоресурсів не були вказані в момент його ознайомлення із протоколом № 001393 та постановою від 06.09.2020 року № 001052.

До того ж, як зазначає представник відповідача, розрахунок матеріальної шкоди до протоколу у присутності ОСОБА_1 не складався, а тому Козацькому не було відомо про розмір матеріальної шкоди.

Крім того, представник відповідача вказує, що оскільки після складення протоколу та постанови, ОСОБА_1 всю виловлену ним рибу випустив у водойму, що в свою чергу ставить під сумнів наявність шкоди навколишньому середовищу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник Вінницької окружної прокуратури просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

В заперечення проти апеляційної скарги, представник вказав, що розрахунок матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування водних біоресурсів здійснювався на підставі діючого на той час законодавства та обрахунок відбувався за кількістю здобутих біоресурсів, а не відповідно до ваги добутих біоресурсів.

Щодо завдання ОСОБА_1 збитків навколишньому природному середовищу, то представник прокуратури зазначив, що відповідно до постанови № 001052 по справі про адміністративне правопорушення встановлено, що ОСОБА_3 порушив ст. 27, 63 ЗУ «Про тваринний світ», п. 4.1.1 Правил промислового, любительського рибальства та інших нормативно-правових актів із охорони водних біоресурсів, чим наніс збитки рибному господарству в розмірі 11 934 грн.

Вказана постанова ОСОБА_1 не оскаржувалась, чим, в свою чергу, було визнано вчинене правопорушення, в результаті чого постанова набрала законної сили.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що вона підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

Судом першої інстанції встановлено, 06.09.2020 о 20 год. 00 хв. ОСОБА_1 здійснював незаконний вилов риби забороненим знаряддям лову вудку із сімома гачками в ставку «П`ятничанський» у м. Вінниці, в результаті чого він сімома гачками добув 28 сомів, 1 карася сріблястого, 1 окуня, загальною вагою 13 кг, чим наніс збитки рибному господарству України на суму 11 934, 00 гривень.

Постановою головного державного інспектора Вінницького рибоохоронного патруля Кушніра М.М. від 06.09.2020 року № 001052 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170, 00 гривень.

Згідно із розрахунком матеріальної шкоди, здійсненими на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», розмір шкоди нанесеної ОСОБА_1 становить 11 934, 00 гривень.

З інформації Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області від 16.12.2020 за № 1-16-19/3284-20 вбачається, що ОСОБА_1 пропонувалось добровільно відшкодувати заподіяну шкоду в розмірі 11 934, 00 гривень. Однак, станом на 22.04.2021 в добровільному порядку шкоду не відшкодовано.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив із того, що постановою головного державного інспектора Вінницького рибоохоронного патруля Кушніра М.М. від 06.09.2020 року № 001052 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 КУпАП (яка набрала законної сили), особою завдано матеріальну шкоду в розмірі 11 934, 00 гривень, відповідач добровільно шкоду не відшкодував, а відтак суд вважав, що є підстави для задоволення позову.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13 липня 2021 року було відкрито провадження у даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення ( виклику) сторін.

Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Судом було направлено запит з метою отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи.

Відповідно до відповіді УДМС України у Тернопільській області, зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача є адреса: АДРЕСА_1 , з 29.08.1997 року.

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції направив учасникам справи, зокрема ОСОБА_1 , копію ухвали про відкриття провадження у справі. Проте, рекомендоване повідомлення про вручення йому поштового відправлення з вказаною ухвалою повернулось до суду з відміткою: «за закінченням терміну зберігання», що не свідчить про його належне повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. Інших відомостей щодо повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи немає.

До того ж, як вказує в апеляційній скарзі представник відповідача, у протоколі № 001393 та постанові від 06.09.2020 року № 001052, копії яких містяться в матеріалах справи, зазначено місце реєстрації ОСОБА_1 : АДРЕСА_2 , а також місце фактичного проживання: АДРЕСА_3 .

Вказані обставини суд першої інстанції не врахував, додаткових дій з метою належного повідомлення ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи не вчинив.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеному у постанові від 18 квітня 2022 року у справі № 522/18010/18, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Розгляд справи в суді першої інстанції за відсутності учасника справи, якого не було повідомлено про місце, дату і час судового засідання, є обов`язковою та безумовною підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення судом апеляційної інстанції, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Правильним по суті рішення є в тому випадку, коли воно відповідає вимогам законності й обґрунтованості, оскільки порушення останніх має наслідком зміну або скасування оскарженого судового рішення. Оскаржене судове рішення належить залишати без змін за наявності незначних порушень закону, які вже були усунені при розгляді справи, або ж таких, які можуть бути виправлені судом апеляційної інстанції. Правило про те, що «не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань» стосується випадків, коли такі недоліки не призводять до порушення основних засад (принципів) цивільного судочинства.

Враховуючи, що відповідач обґрунтовує свою апеляційну скаргу відсутністю його належного повідомлення про розгляд справи судом, що призвело до неможливості подання ним відзиву на позовну заяву, інших пояснень, з відповідною реалізацією процесуальних прав та обов`язків, тому зазначені порушення вимог ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення.

Однак, колегія суддів вважає, що заперечуючи проти позову, відповідач не спростував висновок місцевого суду про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Що стосується спірних правовідносин, то колегія суддів зазначає наступне.

Встановлюючи наявність підстав для представництва в суді прокурором інтересів держави в особі Управління державного агентства рибного господарства у Вінницькій області, апеляційний суд дійшов таких висновків.

Частиною 3, 4 статті 23 Закону України «Про прокуратуру» передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до пункту 7.4 Положення про Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області, затвердженого наказом Державного агентства рибного господарства України № 229 від 15.07.2016, Управління (Вінницький рибоохоронний патруль) має право подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів (а.с. 34 - 37).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.05.2020 в справі № 912/2385/18 вказала, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Отже, оскільки Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області як суб`єкт владних повноважень, який виконує відповідні функції у спірних правовідносинах і має право на подання до суду позовної заяви про відшкодування шкоди, не вжив відповідних заходів для захисту інтересів держави і не звернувся до суду в розумний строк, відтак прокурор має право на звернення до суду з цим позовом з метою захисту інтересів держави.

Відповідно до п. 3 ч .2 ст. 11 ЦК України, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно зі ст. 66 Конституції України, кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ними збитки.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» від 25.06.1991, державній охороні і регулюванню використання на території України підлягають: навколишнє природне середовище як сукупність природних і природно-соціальних умов та процесів, природні ресурси, як залучені в господарський обіг, так і невикористовувані в економіці в даний період (земля, надра, води, атмосферне повітря, ліс та інша рослинність, тваринний світ), ландшафти та інші природні комплекси.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про тваринний світ», у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянам, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства і водокористування. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів.

Згідно з ч. 1 ст. 52-1 Закону України «Про тваринний світ», для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом.

Порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону (ч. 1 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ»).

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу. Розмір компенсації за незаконне добування, знищення або пошкодження видів тваринного світу, а також за знищення чи погіршення середовища їх існування встановлюється Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 63 Закону України «Про тваринний світ»).

Згідно з ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 6 ст. 82 ЦПК України встановлено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, постановою головного державного інспектора Вінницького рибоохоронного патруля Кушніра М.М. від 06.09.2020 року № 001052 ОСОБА_1 , яка набрала законної сили, визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 85 КУпАП, тому дана обставина, доказуванню не підлягає.

Відомостей про відшкодування шкоди на момент розгляду справи матеріали справи не містять.

Розмір завданої шкоди відповідачем встановлено на підставі наданих прокурором доказів, а саме розрахунку матеріальної шкоди, відповідно до якого розмір заподіяної шкоди становить 11 934 грн (а.с. 16), копії постанови від 06.09.2020 року № 001052 (а.с. 14), які відповідачем не спростовані.

За таких обставин, оскільки встановлено, що ОСОБА_1 не було відшкодовано суму заподіяної шкоди, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, апеляційний суд дійшов переконання про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

За вказаних обставин рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги позовом керівника Вінницької окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вилову водних живих біоресурсів задовольнити.

Керуючись ст.ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 28 вересня 2021 року скасувати та ухвалити нове.

Позов керівника Вінницької окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Вінницькій області до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницької міської ради про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу внаслідок незаконного вилову водних живих біоресурсів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (Одержувач: ГУК у Вінницькій області/м. Вінниця/24062100. , номер рахунку (ІВАN): UA0002856, банк отримувача: Казначейство України, найменування коду класифікації доходів бюджету: грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності) шкоду, заподіяну внаслідок незаконного вилову водних живих біоресурсів, в розмірі 11 934 (одинадцять тисяч дев`ятсот тридцять чотири) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури (ІВАN UA 0003988 в банку Державна Казначейська служба України, м. Київ, МФО 820172, код класифікації видатків бюджету 2800, отримувач Вінницька обласна прокуратура, ) судовий збір в сумі 2 270,00 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді С.К. Медвецький

С.Г. Копаничук