РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/10398/23

Номер провадження 2/495/578/2024

22 січня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Анісімової Н.Д.,

при секретарі судового засідання Коліниченко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей, суд

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позиції позивача з урахуванням уточнених позовних вимог

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що у позивача з відповідачем шлюб було розірвано Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області по справі № 495/4870/15 від 28.08.2015 року, від цього шлюбу народилися діти: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнуто аліменти по справі № 495/4948/15 від 24.05.2016 року на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 700.00 гривень та на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 700.00 гривень.

На виконанні у Білгород-Дністровському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Одеса) знаходиться виконавче провадження ВП № 51274234 щодо примусового виконання виконавчого листа № 495/4948/15 від 24.05.2016 року, виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 , на користь мене ОСОБА_7 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 700 гривень, та виконавче провадження ВП № 51274192 щодо примусового виконання виконавчого листа № 495/4948/15 від 24.05.2016 року виданого Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_2 , на користь мене ОСОБА_7 аліментів на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 700 гривень.

На даний час це дуже мала сума та є недостатньою для належного виховання дітей та вона менше 50% прожиткового мінімуму, тому позивач змушена звернутися до суду з позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та на утримання доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 на двох дітей однієї третини, заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та не менш 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

Крім того, просить суд стягнути пеню за несвоєчасну сплату аліментів з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 6991.26 гривень та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 14842.01 гривень.

Стислий виклад позиції відповідача, викладеної у відзиві

З позовними вимогами відповідач не погоджується повністю, обґрунтовуючи власну позицію тим, що 28 вересня 2023 року ухвалою суду прийнято до розгляду та відкрито, провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів. Вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

05.12.2023 року позовна заява з додатком була отримана представником позивача від суду на електронну адресу, що підтверджується скріншотом з електронної пошти.

У позовних вимогах позивач просить змінити спосіб стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання на двох дітей - однієї третини заробітку (доходу платника) аліментів, але не більше десяти прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на кожну дитину, та не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Виходячи із змісту позовних вимог, відповідач вважає, що позивач таким чином має намір збільшити суму стягнення аліментів на кожного.

На початку 2023 року ОСОБА_2 стало відомо про наявність заочного рішення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області від 02.09.2015року по справі № 495/4948/15, відповідно якого суд вирішив стягувати аліменти у твердій грошовій сумі по 700 гривень на кожну дитину до повноліття кожного.

В цей же час ОСОБА_2 стало відомо про наявність виконавчих проваджень ВП № 51274192 з виконання виконавчого листа № 495/4948/15-ц, виданий 24.05.2016 року про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ВП № 51274234 з виконання виконавчого листа № 495/4948/15-ц, виданий 24.05.2016 року про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ..

3 часу розлучення ОСОБА_2 за домовленістю з ОСОБА_1 передавав кошти на утримання дітей у більших сумах ніж стягнуто за рішенням суду через термінали та особисто, передавав своїми друзями, але ОСОБА_8 даного факту не визнає.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_2 не знав, що наявне рішення суду та відкриті виконавчі провадження за рішенням суду про стягнення аліментів, станом на 2023 рік утворився значний борг на двох дітей, які станом на теперішній час повністю погашений.

Для вирішення даного спору, відповідач та його представник вважають, що не є суттєвим за яких обставин утворився борг по аліментам та чи відомо було відповідачу про наявність у відповідача зобов`язань за рішенням суду та наявних відкритих щодо нього виконавчих проваджень по аліментам, тому відповідач не дає доказів з приводу того, що йому не було відомо про наявність рішення суду, але те, що позивач не знав про наявність щодо нього відкритих виконавчих проваджень пояснює причину заборгованості, яка виникла з часу звернення до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

У жовтні місяці 2023 року державний виконавець на підставі заяви ОСОБА_1 здійснила перерахунок аліментів з вересня 2018 року по листопад місяць 2023 року відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» та абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, з вересня 2018 року по теперішній час у відповідача є обов`язок сплачувати аліменти у сумі не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, тобто станом на грудень 2023 рік сума аліментів на кожну дитину складає по 1416,50 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за період з 22.07.2015 р. по 31.10.2023 р. по ВП № 51274192 на ОСОБА_5 та розрахунком заборгованості зі сплати аліментів за період з 22.07.2015 р. по 31.10.2023 р. по ВП № 51274234 на Анастасію.

Борг по сплаті аліментів у відповідача на теперішній час відсутній, що підтверджується розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01.12.2023 року по ВП № 51274192 на ОСОБА_5 розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 01.12.2023 року по ВП № 51274234 на ОСОБА_6 .

Сума боргу по аліментам у рамках виконавчого провадження була погашена ОСОБА_2 за допомогою його дружини ОСОБА_9 , за рахунок її накопичень до реєстрації шлюбу.

Враховуючи позовні вимоги позивач бажає стягнення у 1/3 частці на двох дітей, тобто з присуджених 700 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину на 1/3 частку від всіх видів доходу на двох дітей.

Зауважує, що з часу ухвалення рішення судом першої інстанції у 2015 році про стягнення з відповідача аліментів, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів не змінились.

У дітей стан здоров`я позитивний, місце проживання дітей не змінилось, умови проживання не є гіршими, у відповідача майновий стан не змінився - відповідач не придбав ні нерухомість, ні транспортний засіб, відсутні у відповідача майнові права, відсутні грошові накопичення, у позивача майновий стан та здоров`я не погіршився.

Для відповідача дана сума стягнення на даний момент є значною та відповідач на даний час не має можливості сплачувати аліменти у сумі, яку просить позивач, тому що у відповідача відсутній постійний заробіток.

Вважає, що позивач не обґрунтувала свій позов та не надала відповідних доказів того, що нею на утримання дітей витрачається саме сума, до якої позивач просить збільшення, тобто до 5 725,33 гривні на двох дітей та з урахуванням частки витрат позивача на утримання дітей, зазначена сума приблизно може складати 11500 гривень.

Діти з часу розлучення кожного літа майже три місяці та на зимові свята знаходились у відповідача у місті Одесі. Відповідач самостійно їх утримував, купляв одежу дітям, водив по дитячим атракціонам, що підтверджується фото за 2016, 2017, 2020,2021 роки.

В момент перебування у шлюбі з позивачем, сторонами був придбаний будинок у АДРЕСА_1 . Зазначений будинок був оформлений на ім`я позивачки. На теперішній час діти разом з позивачем проживають у даному будинку, відповідач претензій до його частки у спільному майні подружжя не заявляє.

З огляду на вищевказані обставини, просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.09.2023 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

22.11.2023 року від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог.

05.12.2023 року на електронну адресу представника відповідача була надіслана позовна заява з додатками.

20.12.2023 року від представника відповідача адвоката Тонкошкурої В.Л. надійшла заява про вступ у справу як представника.

25.12.2023 року на адресу суду надійшов відзив, який було відправлено 19.12.2023 року.

19.01.2024 року представником відповідача були надіслані додаткові підстави до відзиву.

22.01.2024 року представником відповідача були надіслані додаткові підстави до відзиву.

Позивач у судове засідання не з`явилася, представник за довіреністю у заяві вказав, що не заперечує проти розгляду за їх відсутності, проти заочного розгляду не заперечують.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся, причина неявки суду невідома.

Суд вважає за належне розглянути справу по суті позовних вимог, на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що в силу вимог п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши матеріали справи, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо з`ясувавши всі наявні докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 23.01.2013 року), а ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 09.04.2014 року). У свідоцтвах про їх народження батьками зазначені: ОСОБА_2 та ОСОБА_10 .

Заочним рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.09.2015 року у справі за № 495/4948/15-ц з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 (сімсот) гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.

На примусовому виконанні у головного державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Березнюка А.В. перебуває виконавчий лист № 495/4948/15-ц, виданий 24.05.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області, про стягнення з ОСОБА_2 /відповідача/ на Користь ОСОБА_7 /позивача/ аліментів у розмірі 700 грн., щомісячно на утримання дитини: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВП № 51274192), та доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ВП № 51274234).

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 31.10.2023 року заборгованість по аліментам відповідача на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВП № 51274192) складає 37 599,30 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 31.10.2023 року заборгованість по аліментам відповідача на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ВП № 51274234) складає 38 310,50 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 01.12.2023 року заборгованість по аліментам відповідача на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ВП № 51274192) складає 0,00 грн.

Згідно з розрахунком заборгованості станом на 01.12.2023 року заборгованість по аліментам відповідача на утримання доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (ВП № 51274234) складає 0,00 грн.

Норми права, які застосував суд

Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Частиною 1 ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Згідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності.

Це додаткові втрати належного боржника, майнове покарання його за невиконання або несвоєчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення.

Згідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У п. 22 постанови ПленумуВСУвід15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обов`язку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Відповідно до висновків Великої Палати ВС, загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за такою формулою:

p = (A1 х 1 % х Q1) + (A2 х 1 % х Q2) + ……. (An х 1 % х Qn), де:

p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів (обраховується позивачем на момент пред`явлення позову);

A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць;

Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць;

A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць;

Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць;

An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед пред`явленням позову;

Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Таким чином, позивачка має право вимагати від відповідача, який допустив утворення заборгованості по сплаті аліментів, сплати неустойки за несвоєчасну сплату аліментів.

Мотивована оцінка і висновки суду

Враховуючи зміну розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, збільшення рівня цін, зростання потреб дітей, суд вважає, що розмір аліментів у розмірі 700 грн. на дитину є явно недостатніми для матеріального утримання спільних дітей

Суд враховує, що доказів того, що заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей виникла не з вини відповідача суду не надано, незнання про існування рішення суду про стягнення аліментів протягом 8 років (з 2015 року по початок 2023 року) суд піддає сумніву, з огляду на те, що згідно з розрахунком заборгованості в грудні 2020 боржником було сплачено/було стягнуто з боржника аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1 393,00 грн., потім у лютому, березні 2021 року у розмірі 1 293,50 грн., 1 492,50 грн. (відповідно), у травні у розмірі 995,00 грн., а на утримання доньки ОСОБА_6 боржником було сплачено/було стягнуто з боржника аліменти за січень 2021 року у розмірі 995,00 грн., за лютий 695,00 грн., за квітень 1 393,00 грн.

Відповідно до розрахунку сторони позивача, з яким погоджується суд, загальний розмір неустойки (пені) за 24.01.2023 року по 01.11.2023 року становить 14 842,01 грн. (за несвоєчасну сплату аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 ) та 6 991,26 грн. (за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_5 ).

З урахуванням того, що відповідачем не надано жодних доказів щодо поважності причин прострочення сплати аліментів, беручи до уваги той факт, що обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України, суд вважає, що з відповідача слід стягнути неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів.

Відповідач посилався на погіршення свого стану здоров`я, на підтвердження чого надав медичну документацію, однак не надав доказів того, що це призвело до погіршення його матеріального становища. Наявність у відповідача непрацездатної дружини також не береться судом до уваги, адже не має доказів того, що дружина перебуває на повному утриманні відповідача, крім того як зазначено, у самому відзиві, борг по аліментам відповідача був сплачений саме за допомогою його дружини за рахунок її накопичень.

Крім того позивач, як одержувач, довела свої вимоги щодо необхідності зміни способу стягнення аліментів і суд з нею погодився, зокрема тому, що розмір присуджених до стягнення аліментів на даний час є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, оскільки на даний час збільшилися потреби у розвитку, навчанні та вихованні дитини.

Враховуючи, що відповідач є працездатною людиною, з урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов`язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать їх матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст. 141 ЦПК України в дохід держави судового збору у розмірі по 1073,60 грн. за кожну позовну вимогу (на день подання позовної заяви до суду), що складає 2147,20 грн.

Керуючись ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 258, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання дітей - задовольнити.

Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.09.2015 року з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 700,00 (семиста) гривень щомісячно, на стягнення аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, та не менш 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку.

Починаючи з дня набрання рішенням законної сили, припинити стягнення аліментів на підставі заочного рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02.09.2015 року (справа № 495/4948/15-ц).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) пеню за несвоєчасну сплату аліментів на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в сумі 6 991.26 гривень та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в сумі 14 842.01 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ) на користь держави 2147,20 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження,якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.Д. Анісімова