Провадження №: 2-з/755/301/24
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

"24" вересня 2024 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Натальчук Валентини Вікторівни, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної сумісної власності на майно та стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в особі свого представника - адвоката Натальчук В.В., звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 про припинення спільної часткової власності на майно та стягнення грошових коштів, в якому просить: 1) стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості частини автомобіля марки Dodge Journey, 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , в розмірі 319 270,70 грн, з яких: 266 405,00 грн - вартість автомобіля, 36 968,94 грн - інфляційні втрати, 15 896,70 грн - 3 % річних;

2) право спільної часткової власності ОСОБА_1 на частини автомобіля марки Dodge Journey, 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , припинити та виділити вказаний автомобіль ОСОБА_2 з дня отримання ОСОБА_1 компенсації за частку вартості даного автомобіля.

Одночасно з позовною заявою подано заяву про забезпечення даного позову, в якій представник позивача просить вжити заходів забезпечення позову шляхом: 1) заборони відчуження у будь-який спосіб автомобіля марки Dodge Journey, 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано ТСЦ МВС № 8041 за ОСОБА_2 ; 2) заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав, проводити будь-які реєстраційні дії щодо автомобіля марки Dodge Journey, 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , право власності на який зареєстровано ТСЦ МВС № 8041 за ОСОБА_2 .

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями позовну заяву та заяву про забезпечення позову передано на розгляд судді Хромовій О.О. 20 вересня 2024 року о 15-20 год.

Вивчивши матеріали заяви про забезпечення позову судом встановлено таке.

Заява мотивована тим, що позивач звернувся до суду з позовом про припинення спільної часткової власності на автомобіль марки Dodge Journey, 2017 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , та стягнення грошових коштів. Після розірвання шлюбу спірний транспортний засіб перебуває у користуванні та володінні ОСОБА_2 . Інформації про його місцезнаходження та технічний стан ОСОБА_3 надати не може.

На думку заявника, враховуючи розмір суми, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 , існує ризик відчуження ОСОБА_2 спірного автомобіля з метою уникнення виконання зобов`язання.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до частини першої статті 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходів забезпечення позову.

Згідно із частиною другою статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною першою статті 153 ЦПК України встановлено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи інших осіб.

Забезпечення позову - це заходи цивільного процесуального припинення дій, які можуть утруднити виконання майбутнього рішення суду чи зробити його виконання неможливим.

Згідно із пунктом першим частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року

№ 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову» при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконанню чи утрудненню виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Особа, яка подала заяву про забезпечення, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Судом встановлено, що 01 грудня 2020 року за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на транспортний засіб марки Dodge Journey, 2017 року випуску 3604 куб. см, № куз. НОМЕР_2 , орган реєстрації - ТСЦ 8041.

Постановою Київського апеляційного суду від 11 липня 2023 року по справі № 755/12702/22, залишеною без змін постановою Верховного Суду від 10 листопада 2023 року, у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 право власності на частину автомобіля марки Dodge Journey, державний номерний знак НОМЕР_1 . Також у порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнано за ОСОБА_2 право власності на частину автомобіля марки Dodge Journey, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до частини третьої статті 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Згідно з пунктом 1,4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року

№ 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Зі змісту заявлених у справі позовних вимог вбачається, що ОСОБА_1 вважає за можливе залишити автомобіль у власності (користуванні) ОСОБА_2 , стягнувши з нього грошову компенсацію у розмірі вартості транспортного засобу.

Тобто, питання про фактичне вилучення з користування ОСОБА_2 транспортного засобу у позовній заяві не порушено.

Доказів того, що його відчуження може негативно вплинути на виконання рішення суду (у випадку задоволення позовних вимог), а також того, що відповідач має намір здійснити відчуження транспортного засобу, матеріали справи не містять.

Отже, позивачем не наведено достатніх підстав та не надано доказів того, як саме може бути утруднено або унеможливлено виконання рішення по суті позовних вимог в майбутньому в разі задоволення позову та відчуження транспортного засобу відповідачем.

Таким чином, враховуючи вищезазначені положення статей 149, 150, 151 ЦПК України, відповідні роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», в задоволенні заяви про застосування заходів забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 149, 153 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Натальчук Валентини Вікторівни, про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної часткової власності на майно та стягнення грошових коштів - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова