Справа № 473/2574/23
РІШЕННЯ

іменем України

"20" травня 2024 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю секретаря судових засідань Багрін І.А., представників позивача адвокатів Сторчака П.О., Могили С.М., представника відповідача адвоката Вуїв О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії та зустрічним позовом Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди, повернення земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ

у травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, зобов`язання вчинити певні дії, в якому вказував, що 29 грудня 2012 року між ним та Вознесенською районною державною адміністрацією було укладено договір оренди земельної ділянки площею 31,0050 га, розташованої в межах території Тімірязєвської сільської ради Вознесенського району, призначеної для сінокосіння і випасання худоби, кадастровий номер :04:000:0348, строком на 49 років, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис за №0827.

10 квітня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, як розпорядника земель в межах Прибужанівської об`єднаної територіальної громади, з заявою про зміну цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0348, визначивши цільове призначення вказаної ділянки «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

26 квітня 2023 року вказане питання розглядалося на засіданні постійної комісії з питань земельних відносин, будівництва, архітектури, просторового планування, природних ресурсів та екології Прибужанівської сільської ради Вознесенського району, на якому комісія рекомендувала раді відмовити в зміні цільового призначення земельної ділянки та розірвати договір оренди земельної ділянки від 29 грудня 2012 року в зв`язку з її використанням орендарем не за цільовим призначенням.

Рішенням Прибужанівської сільської ради Вознесенського району від 28 квітня 2023 року №10 позивачу відмовлено в зміні цільового призначення земельної ділянки та прийнято рішення розірвати договір оренди земельної ділянки від 29 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та Вознесенською районною державною адміністрацією, у зв`язку з її використанням орендарем не за цільовим призначенням.

Оскільки рішення Прибужанівської сільської ради Вознесенського району від 28 квітня 2023 року №10 в частині відмови у зміні цільового призначення земельної ділянки є необґрунтованим (відсутнє будь-яке його обґрунтування), а в частині розірвання договору оренди земельної ділянки від 29 грудня 2012 року є безпідставним, оскільки земельна ділянка використовувалася орендарем за цільовим призначенням, ОСОБА_1 просив визнати незаконним та скасувати оскаржуване рішення, а також зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про зміну цільового призначення земельної ділянки.

Ухвалою суду від 31 травня 2023 року відкрито провадження у справі. Цією ж ухвалою визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого засідання.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 13 червня 2023 року заяву судді ОСОБА_2 по самовідвід було задоволено, обумовлена справа згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначена до провадження судді Лузан. Л.В.

26 червня 2023 року представниця відповідача адвокат Вуїв О.В. звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 , в якому просила розірвати договір оренди земельної ділянки від 29 грудня 2012 року, укладений між ОСОБА_1 та Вознесенською районною державною адміністрацією, а також зобов`язати позивача повернути відповідачу земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0348. В обґрунтування вказаних вимог зазначено, що вищевказана земельна ділянка, яка надана в оренду для сінокосіння і випасання худоби, використовується позивачем для вирощування сільськогосподарських культур, зокрема кукурудзи, залишки якої були виявлені під час обстеження земельної ділянки. З огляду на викладене, порушення права комунальної власності внаслідок використання позивачем переданої йому в оренду земельної ділянки не за цільовим призначенням, відповідач просив зустрічний позов задовольнити.

Ухвалою суду від 07 вересня 2023 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, позови об`єднано в одне провадження.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Сторчак П.О. позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити з огляду на його необґрунтованість (спірна земельна ділянка використовувалася позивачем виключно за цільовим призначенням).

Представник позивача адвокат Могила С.М. у судовому засіданні також вказував на безпідставність заявлених відповідачем вимог, оскільки останнім не надано належних та допустимих доказів щодо нецільового використання позивачем земельної ділянки. Зокрема, надані представницею відповідача акти обстеження земельної ділянки, проведені в межах кримінальних проваджень, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки проводилися за відсутності законних підстав, при цьому не були залучені відповідні спеціалісти, не відбиралися зразки, не проводилися відповідні дослідження. Крім того, заявив про застосування позовної давності. Водночас, представник позивача вказував на наявність підстав для задоволення первісного позову ОСОБА_1 з підстав вказаних у позові.

Представниця відповідача адвокат Вуїв О.В. зустрічний позов підтримала, вказуючи на те, що матеріали справи містять достатньо належних доказів щодо використання позивачем земельної ділянки не за цільовим призначенням. При цьому, звертала увагу суду на те, що представники позивача були присутні як під час обстеження земельної ділянки 19 квітня 2023 року (представник за довіреністю ОСОБА_3 ), так і на засіданні сесії Прибужанівської сільської ради Вознесенського району (адвокат Сторчак П.О.), проте жодних заперечень стосовно нецільового використання земельної ділянки не висловлювали, жодних доказів не надали. Що стосується первісного позову, останній не підлягає задоволенню, оскільки спірне рішення було прийнято відповідачем з дотримання вимог закону (відсутні законні підстави щодо зміни цільового призначення земельної ділянки).

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, матеріали кримінальних проваджень № 0000032, № 0000007, суд прийшов до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та Вознесенською районною державною адміністрацією було укладено договір оренди земельної ділянки площею 31,0050 га, розташованої в межах території Тімірязєвської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, кадастровий номер :04:000:0348, строком на 49 років з правом пролонгації, визначено вид цільового призначення земельної ділянки для сінокосіння і випасання худоби.

В подальшому, в порядку виконання розпорядження КМУ від 31 січня 2018 року за № 60 «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» вищевказана земельна ділянка була передана в комунальну власність. Право власності на спірну земельну ділянку було зареєстровано за Прибужанівською сільською радою Вознесенського району Миколаївської області.

10 квітня 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв ОСОБА_3 (уповноважений на представництво інтересів позивача довіреністю, яка посвідчена 03 квітня 2023 року приватним нотаріусом Вознесенського районного нотаріального округу Миколаївської області Франкевич І.М.), звернувся до Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, в якій просив змінити цільове призначення земельної ділянки, кадастровий номер :04:000:0348, а саме з «сінокосіння і випасання худоби» на «ведення товарного сільськогосподарського виробництва».

19 квітня 2023 року спеціалістом-землевпорядником Прибужанівської сільської ради Бабієм О.П, старостою Тімірязєвського старостинського округу Прибужанівської сільської ради Гайдай Г.В., інженерами-землевпорядниками ОСОБА_4 , ОСОБА_5 було проведено обстеження вищевказаної земельної ділянки з застосуванням GPS приладів, смартфону Xiaomi Redmi 9С NFS. Обстеження було проведено в присутності представника позивача ОСОБА_3 . За наслідками обстеження був складений акт від 19 квітня 2023 року, акт виносу меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), здійснювалися відео-/ фотофіксація. При обстеженні було встановлено, що частина земельної ділянки площею 0,1855 га (на акті виносу меж земельної ділянки в натурі позначена зеленим кольором) - пасовища, частина земельної ділянки площею 0,1859 га (на акті виносу меж земельної ділянки в натурі позначена синім кольором) самовільно захоплена, частина земельної ділянки площею 31,0050 га (на акті виносу меж земельної ділянки в натурі позначена білим кольором) оброблена дисковим плугом, закультивована.

26 квітня 2023 року відбулося засідання постійної комісії з питань земельних відносин, будівництва, архітектури, просторового планування, природних ресурсів та екології Прибужанівської сільської ради Вознесенського району з розгляду заяви ОСОБА_1 щодо зміни цільового призначення земельної ділянки. На засіданні комісії був присутній представник позивача Феняк С.П. Комісія, розглянувши матеріали щодо стану земельної ділянки, в тому числі акт обстеження земельної ділянки з додатками до нього, дослідивши положення діючого законодавства щодо спірного питання, рекомендувала відмовити в зміні цільового призначення земельної ділянки (в зв`язку з відсутністю правових підстав), розірвати договір оренди земельної ділянки від 29 грудня 2012 року (в зв`язку з використанням земельної ділянки не за цільовим призначенням).

28 квітня 2023 року на засіданні XXIV (позачергова) сесії VIII скликання Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області було розглянуто заяву ОСОБА_1 (подана в його інтересах представником ОСОБА_3 ) від 10 квітня 2023 року щодо зміни цільового призначення земельної ділянки та прийнято рішення про відмову в її задоволенні (з огляду на відсутність законних підстав), а також розірвання договору оренди спірної земельної ділянки (в зв`язку з її використанням орендарем не за цільовим призначенням). На засіданні був присутній представник позивача адвокат Сторчак П.О.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 18 ЗК України до земель України належать усі землі в межах її території, в тому числі острови та землі, зайняті водними об`єктами, які за основним цільовим призначенням поділяються на категорії. Категорії земель України мають особливий правовий режим.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 19 ЗК України землі України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Земельна ділянка, яка за основним цільовим призначенням належить до відповідної категорії земель, відноситься в порядку, визначеному цим Кодексом, до певного виду цільового призначення, що характеризує конкретний напрям її використання та її правовий режим (ст. 19 ЗК України).

За змістом ч.5 ст. 20 ЗК України (в редакції, чинній на час укладення договору оренди) види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених ст. ст. 31, 33-37 цього Кодексу.

Зокрема, згідно ст. 34 ЗК України громадяни можуть орендувати земельні ділянки для сінокосіння і випасання худоби. Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування можуть створювати на землях, що перебувають у власності держави чи територіальної громади, громадські сіножаті і пасовища.

Згідно з Додатком 4 «Перелік угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь» Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17 жовтня 2012 року за № 1051, код та цільове призначення земель застосовуються для забезпечення обліку земельних ділянок за видами цільового призначення у державному земельному кадастрі. Класифікація визначає поділ земель на окремі види цільового призначення земель, які характеризуються власним правовим режимом, екосистемними функціями, видом господарської діяльності, типами забудови, типами особливо цінних об`єктів. Зокрема, група «001» - рілля включає сільськогосподарські угіддя, які систематично обробляються і використовуються під посіви сільськогосподарських культур, включаючи посіви багаторічних трав, а також чисті пари (ГОСТ 26640-85) та парники, оранжереї і теплиці До ділянок ріллі не належать сіножаті і пасовища, що розорані з метою їх докорінного поліпшення і використовуються постійно під трав`яними кормовими культурами для сінокосіння та випасання худоби, а також міжряддя садів, які використовуються під посіви. До вказаної групи належить підгрупа «02-пасовища», яка включає сільськогосподарські угіддя, які систематично використовуються для випасання худоби (ГОСТ 26640-85).

Отже, зазначені норми розрізняють категорії земель за їх цільовим призначенням та види використання земельної ділянки в межах кожної категорії земель. Зміна виду використання земельної ділянки в межах однієї категорії земель не є зміною її цільового призначення. Зміна цільового призначення земельних ділянок сільськогосподарського призначення на іншу категорію цільового призначення здійснюється за погодженими проектами землеустрою щодо їх відведення. При цьому такої процедури для зміни виду використання земельної ділянки без зміни її категорії цільового призначення (землі сільськогосподарського призначення) чинним законодавством не передбачено.

Як зазначалося вище, спірна земельна ділянка за своїм цільовим призначенням належать до земель сільськогосподарського призначення, за видом використання для сінокосіння і випасання худоби.

Водночас суд встановив, що позивач не використовує спірну земельну ділянку відповідно до того виду використання, за яким ця земельна ділянка була передана в користування власником.

Актом обстеження земельної ділянки від 19 квітня 2023 року, фото-, відеоматеріалами до нього було встановлено факт нецільового використання позивачем вказаної земельної ділянки. Вказане обстеження було проведено в присутності повноважного представника позивача ( ОСОБА_3 ), який не висловив жодних заперечень щодо встановлених під час обстеження обставин та не вказав на наявність жодних доказів на їх спростування. Відповідний акт був підписаний останнім без будь-яких зауважень. Не були спростовані висновки за актом від 19 квітня 2023 року, не надано жодних доказів також іншим представником позивача адвокатом Сторчаком П.О., який був присутній на засіданні сесії Прибужанівської сільської ради Вознесенського району 28 квітня 2023 року, був заслуханий перед прийняттям спірного рішення відповідачем.

В зв`язку з наведеним, до наданих позивачем до суду договорів на виконання робіт від 04 березня 2019 року, 12 листопада 2022 року (з актами прийому-передачі робіт від 09 березня 2019 року, 14 листопада 2022 року, відповідно) суд відноситься критично.

При цьому, суд приймає до уваги постанови про закриття кримінального провадження № 0000032 від 28 червня 2022 року, кримінального провадження № 0000007 від 14 листопада 2023 року, відповідно до яких було встановлено порушення вимог земельного законодавства з боку позивача при використанні ним спірної земельної ділянки (всупереч погодженого сторонами виду використання земельної ділянки).

Згідно ч.ч.1,2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема такими засобами, як письмовими доказами.

Відповідно до приписів цієї норми немає правових підстав вважати, що вказані постанови слідчого відділу не можуть вважатися письмовими доказами.

Посилання представника позивача щодо неможливості врахування вказаних доказів суд не приймає до уваги, оскільки заперечення останнього фактично зводяться до перевірки дотримання слідчими під час проведення слідчих дій норм кримінального процесуального законодавства. Водночас, правомірність вищевказаних постанов позивачем не оскаржувалась.

Відносини найму (оренди) врегульовані главою 58 ЦК України.

Зокрема, ч. 2 ст. 759 ЦК України вказує, що законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Ст. 792 ЦК України визначено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.

Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства (ст. 13 Закону України «Про оренду землі»).

Ч. 1 ст.15 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на час укладення договору) передбачено, що істотними умовами договору оренди землі є: умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди.

Згідно ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець має право вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди.

Відповідно до п. "а" ч. 1 ст.96 ЗК України землекористувачі зобов`язані забезпечувати використання землі за цільовим призначенням.

Згідно ч.1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Підставою припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням (п. «ґ» ч.1 ст. 141 ЗК України).

Спірним у межах даної справи є питання щодо наявності підстав для розірвання договору оренди землі з підстав її використання орендарем ОСОБА_1 не за цільовим призначенням.

Цільове призначення земельної ділянки - допустимі напрями використання земельної ділянки відповідно до встановлених законом вимог щодо використання земель відповідної категорії та визначеного виду цільового призначення (ст.1 Закону України «Про землеустрій).

Вид цільового призначення земельної ділянки - визначений відповідно до встановлених законом вимог конкретний напрям використання земельної ділянки та її правовий режим в межах відповідної категорії земель та функціонального призначення територій.

У постанові по справі №715/214/17 від 25 березня 2020 року Верховним Судом надано визначення «використання земельної ділянки не за цільовим призначенням», що передбачає здійснення на земельній ділянці із певним цільовим призначенням діяльності, яка виходить за межі цього цільового призначення. Використання не за цільовим призначенням передбачає активну дію - використання.

Таким чином, нецільове використання земельної ділянки - це використання земельної ділянки, яка на відповідній правовій підставі належить на праві власності, користування, тощо, фізичній чи юридичні особі всупереч виду її цільового призначення, визначеного у відповідній земельній документації та/або договорі оренди такої земельної ділянки.

Як зазначалося вище, спірна земельна ділянка, яка була передана позивачу в оренду, віднесена до категорії земель сільськогосподарського призначення з видом цільового використання - для сінокосіння та випасання худоби (пасовища).

У постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року при розгляді справи №473/4413/17 зазначено, що при істотному порушенні умов договору оренди землі (а саме нецільовому використанню земельної ділянки), для дострокового його розірвання за рішенням суду достатньо встановлення самого факту такого істотного порушення.

Відповідно до ст. 651 ЦК України істотним є таке порушення умов договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона позбавляється значною мірою того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що земельна ділянка, яка була надана в позивачку в оренду для сінокосіння та випасання худоби, використовувалася останнім з порушенням (зміною) виду її цільового використання в межах однієї категорії.

Разом з тим, користувачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення повинні використовувати такі земельні ділянки відповідно до того виду використання, за яким ці земельні ділянки були передані їм власником.

Наведене свідчить, що позивач без погодження з орендодавцем фактично змінив вид використання сільськогосподарських земель, тим самим порушив вимоги раціонального землекористування та одного з основних принципів державної політики у сфері охорони земель, передбаченого ст.3 Закону України «Про охорону земель» - забезпечення охорони земель, як основного національного багатства Українського народу.

Таким чином, оскільки встановлено факт використання позивачем орендованої ним земельної ділянки не за видом її цільового використання, чим останнім істотно порушено умови укладеного договору оренди, наявні підстави для задоволення зустрічного позову щодо розірвання договору оренди землі від 29 грудня 2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та Вознесенською районною державною адміністрацією стосовно спірної земельної ділянки.

Згідно ст.34 Закону України «Про оренду землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

Враховуючи викладене, вимога відповідача щодо зобов`язання позивача повернути Прибужанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївської області спірну земельну ділянку також підлягає задоволенню.

Щодо спливу позовної давності.

Обов`язок орендаря використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням відповідно до умов договору оренди землі та вимог земельного законодавства повинен виконуватись ним безперервно, протягом усього строку дії договору оренди землі. Використання позивачем земельної ділянки всупереч її цільовому призначенню - це протиправні дії, які тривають у часі, існують на момент звернення до суду та ухвалення рішень судом. Отже, протягом строку дії договору оренди землі орендодавець не може бути обмежений у праві звернутися до суду з позовом, покликаним усунути нецільове використання земельної ділянки, зокрема і шляхом розірвання договору оренди землі. Такий позов може бути пред`явлений протягом всього строку дії договору (та існування обумовленого таким договором обов`язку виконувати зобов`язання щодо цільового використання земельної ділянки). Вказаний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 2 листопада 2022 року в справі № 922/3166/20.

В силу ст. 141 ЦПК України з позивача на користь відповідача слід стягнути 5 368 грн. 00 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст.12,13,81,141,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Розірвати договір оренди землі від 29 грудня 2012 року укладений між ОСОБА_1 та Вознесенською районною державною адміністрацією стосовно земельної ділянки площею 31,0050 га, розташованої в межах території Тімірязєвської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, призначеної для сінокосіння і випасання худоби, кадастровий номер :04:000:0348.

Зобов`язати ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) повернути Прибужанівській сільській раді Вознесенського району Миколаївській області (місцезнаходження: Миколаївська область, Вознесенський район, село Прибужани, ідентифікаційний код 04376245) земельну ділянку площею 31,0050 га, кадастровий номер :04:000:0348.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь Прибужанівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області (місцезнаходження: Миколаївська область, Вознесенський район, село Прибужани, ідентифікаційний код 04376245) судові витрати в розмірі 5 368 (п`ять тисяч триста шістдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29 травня 2024 року.

Суддя Л.В.Лузан