Справа № 489/3296/24
Провадження № 2/489/1488/24
02 жовтня 2024 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,
представника позивачів адвоката Істоміної К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що не прийняла спадщину,
В травні 2024 року позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 через свого представника адвоката Істоміну К.В. звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що не прийняла спадщину.
Свої вимоги мотивували тим, що вони є рідними синами ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді кв. АДРЕСА_1 . Оскільки позивачі є спадкоємцями першої черги, вони звернулись до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини після смерті матері. Проте згідно повідомлення нотаріуса, він не має можливості видати позивачам свідоцтво про право на спадщину, оскільки після смерті ОСОБА_5 є ще один спадкоємець першої черги її чоловік ОСОБА_4 , який був зареєстрованою за однією адресою зі спадкодавцем станом на час відкриття спадщини. Проте позивачі наполягають на тому, що ОСОБА_4 не проживав за адресою реєстрації з 2007 року, його місцезнаходження їм невідомо, станом на час смерті їх матері та протягом тривалого часу до того відповідач разом з нею не проживав, подружні відносини не підтримував. Враховуючи викладене позивачі вважають, що ОСОБА_4 не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 .
Посилаючись на вищезазначені обставини, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись із даним позовом до суду, відповідно до якого просили визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що не прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.05.2024 відкрито провадження справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі; витребувано у ПН ММНО ОСОБА_6 копію спадкової справи № 20/2024 після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Витребувана копія спадкової справи надійшла на адресу суду 21.05.2024.
Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05.08.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті; викликано в судове засідання для допиту в якості свідка ОСОБА_1 .
Представник позивачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 - адвокат Істоміна К.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Також просила долучити до матеріалів копію трудової книжки ОСОБА_5 , яка підтверджує зміну нею прізвища з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 ». Протокольно вказане клопотання задоволено.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, повідомлений судом про розгляд справи належним чином. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.
Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачів, допитавши свідка ОСОБА_1 , встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
У відповідності до свідоцтв про народження ОСОБА_9 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 19).
Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 ОСОБА_10 змінила прізвище з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 м. Талліна від 06.07.1984.
Згідно договору № 3231-Л купівлі-продажу нерухомого майна від 18.09.2001, укладеного на Миколаївській універсальній товарно-сировинній біржі, ОСОБА_5 купила кв. АДРЕСА_1 (а.с. 16-17).
22.11.2001 ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_3 (а.с. 12).
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді кв. АДРЕСА_1 .
За заявою позивача ОСОБА_2 18.03.2024 ПН ММНО ОСОБА_6 заведено спадкову справу № 20/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 (а.с. 37-46).
За відомостями Реєстру територіальної громади м. Миколаєва місце проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 . Станом на 18.09.2023 (дата смерті спадкодавця) за вказаною адресою також зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 (а.с. 42).
У відповідності до повідомлення ПН ММНО ОСОБА_6 від 27.04.2024 за вих. № 102/02-14 позивачам було повідомлено, що згідно матеріалів спадкової справи після смерті їх матері ОСОБА_5 є ще один спадкоємець чоловік померлої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину прийняв, постійно проживаючи разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини, що підтверджується витягом з Реєстру територіальної громади м. Миколаєва, і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не заявив про відмову від неї. Рекомендовано звернутись до суду із заявою про неприйняття останнім спадщини (а.с. 6).
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_2 , ОСОБА_3 посилались на те, що чоловік їх матері ОСОБА_4 , хоча і був зареєстрований з їх матір`ю за однією адресою, протягом тривалого часу не проживав разом з нею, не підтримував подружні відносини, місце його знаходження їм невідомо. Вважають, що сама по собі державна реєстрація відповідача у вказаній квартирі не є беззаперечним доказом постійного проживання зі спадкодавцем на момент її смерті.
Згідно акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 22.04.2024, складеного головою ОСББ «Космонавтів 140-В» в присутності свідків, мешканців даного будинку, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_2 , проте не проживає за цією адресою з 2007 року (а.с. 5).
Свідок ОСОБА_1 в суді пояснила, що за життя ОСОБА_5 з 2001 року по сусідські спілкувалась з нею, у 2007 та 2008 році була на весіллях її синів позивачів по справі, на яких вже не було ОСОБА_4 . При цьому, знала чоловіка ОСОБА_5 ОСОБА_4 з 2001 року, який часто приходив додому у нетверезому стані, був конфліктним, іноді уходив від дружини та повертався через деякий час. Так з 2007 року вона перестала бачити відповідача біля будинку та разом із ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_5 пояснила ОСОБА_1 , що у 2007 році він знов пішов від неї та вже не повертався до часу смерті.
Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги щодо предмета позову та їх обґрунтування.
Предмет позову - це конкретна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, заявлена через суд.
Підстава позову - це юридичні факти (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача.
Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб відповідно до викладеної у позові вимоги, який не суперечить закону.
При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Особа, звертаючись із позовом до суду, має право пред`явити таку вимогу на захист свого цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення, і призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.
Предметом позову позивачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 визначили вимогу про визнання відповідача ОСОБА_4 таким, що не прийняв спадщину після смерті спадкодавця.
Однак, виходячи зі змісту позову, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 фактично намагались довести те, що лише вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті їх матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , а відтак обраний ними спосіб захисту не узгоджується із положеннями ст. 16 ЦК України.
Вказаний юридичний факт підлягає встановленню при вирішенні спадкового спору, а не як окремі позовні вимоги, та не є належним способом захисту права, а є лише підставою для вимоги про визнання права на спадкове майно. Подібний правовий висновок був викладений Верховним Судом 23.03.2023 при розгляді справи № 361/6522/20.
За таких обставин, вимоги ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання спадкоємця таким, що не прийняв спадщину, задоволенню не підлягають у зв`язку з неналежним способом захисту.
Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Подібний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 11.01.2023 по справі № 461/56/20.
Враховуючи викладене, в задоволенні позову необхідно відмовити в повному обсязі.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд
В задоволенні позову ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що не прийняла спадщину відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ;
позивач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ;
відповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 02.10.2024.
Суддя Г.А. Микульшина