УХВАЛА

04 листопада 2024 року

м. Київ

справа № 211/4141/23

провадження № 61-13229ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В. розглянувши заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Висоцького Олександра Олександровича про відвід судді Верховного Суду Луспеника Д. Д. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії російської федерації,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним вище позовом, в якому просив визнати дії російської федерації геноцидом Українського народу, стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду у розмірі 1 990 149,79 доларів США та моральну шкоду в розмірі 5 200 000,00 грн.

31 жовтня 2023 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області своєю ухвалою закрив провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до російської федерації про визнання дій російської федерації геноцидом українського народу з підстав, визначених частиною першою статті 255 ЦПК України.

21 лютого 2024 року Довгинцівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ухвалив рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнив частково. Стягнув з держави російська федерація на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок експропріації російською федерацією природних ресурсів українського народу під час незаконної збройної агресії проти України, у розмірі 1 000 000,00 грн (що на день ухвалення рішення згідно офіційного курсу Національного банку України становить 24 504,28 Євро або 26 388,64 доларів США) та моральної шкоди в розмірі 1 000 000,00 грн.

У березні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Висоцький О. О., звернувся до Дніпровського апеляційного суду із апеляційною скаргою на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2023 року.

25 квітня 2024 року Дніпровський апеляційний суд постановив ухвалу, якою залишив без руху апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Висоцького О. О. Запропонував заявникові звернутися до суду із клопотанням про поновлення пропущеного строку на оскарження ухвали суду першої інстанції із наведенням інших поважних причин пропуску строку. Зазначив строк виконання ухвали та попередив про наслідки її невиконання.

11 червня 2024 року Дніпровський апеляційний суд своєю ухвалою відмовив у відкритті апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Висоцького О. О. на ухвалу Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 жовтня 2023 року з підстав, передбачених пунктом 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Також заявник в апеляційному порядку оскаржив рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2024 року.

12 червня 2024 року Дніпровський апеляційний суд своєю постановою залишив без змін рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2024 року.

У липні 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Висоцький О. О., із застосуванням засобів поштового зв`язку, вперше звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2024 року, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2024 року у вказаній справі.

07 серпня 2024 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, якою повернув заявникові касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Висоцького О. О. з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, оскільки до касаційної скарги адвокатом Висоцьким О. О. не було додано доказів на підтвердження своїх повноважень представляти ОСОБА_1 у суді касаційної інстанції (провадження № 61-10575ск24).

19 вересня 2024 року представник ОСОБА_1 - адвокат Висоцький О. О., із застосуванням засобів поштового зв`язку, повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2024 року, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2024 року.

07 жовтня 2024 року Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду своєю ухвалою залишив без руху касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Висоцького О. О., на рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 лютого 2024 року, ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 12 червня 2024 року. Запропонував заявникові: 1) обґрунтувати підстави пропуску строку на касаційне оскарження з урахуванням повторного звернення до суду з касаційною скаргою на судові рішення, на підтвердження наведених обставин пропуску строку надати відповідні докази та звернутися до суду з відповідним клопотанням; 2) уточнити касаційну скаргу з посиланням на підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України, в частині зазначення повних відомостей стосовно учасників справи та надати суду касаційну скаргу у новій редакції та надати копії уточненої касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

30 жовтня 2024 року до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Висоцького О. О., про відвід судді Верховного Суду Луспеника Д. Д. від участі у розгляді справи, яка обґрунтована тим, що, залишаючи касаційну скаргу без руху з підстав пропуску заявником строку на касаційне оскарження, суддя Луспеник Д. Д. помилково не взяв до уваги зазначені у змісті клопотання підстави пропуску строку на касаційне оскарження. З огляду на вказане, представник ОСОБА_1 - адвокат Висоцький О. О., вважає, що суддя Луспеник Д. Д. не може брати участь у розгляді справи, оскільки, на його переконання, заінтересований у результаті розгляду справи на користь відповідача, що, в свою чергу, викликає у заявника сумніви щодо об`єктивної безсторонності судді під час розгляду справи.

01 листопада 2024 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду визнав необґрунтованою заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Висоцького О. О. про відвід судді Верховного Суду Луспеника Д. Д. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії російської федерації та передав заяву для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 листопада 2024 року справу призначено судді-доповідачеві: Коротенку Є. В.

Заява представника ОСОБА_1 - адвоката Висоцького О. О. про відвід судді Верховного Суду Луспеника Д. Д. задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (частина четверта статті 36 ЦПК України).

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Вивчивши матеріали касаційного провадження та зміст заяви про відвід судом встановлено, що заявник не вказав будь-яких об`єктивних і обґрунтованих підстав для відводу судді, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України.

Разом з тим, незгода представника заявника з ухваленим судовим (процесуальним) рішенням про залишення касаційної скаргибез руху не може бути підставою для відводу судді в силу приписів імперативної норми - частини четвертої статті 36 ЦПК України.

Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність будь-яких підстав стверджувати, що суддя Луспеник Д. Д. виявляє особисту упередженість або демонструє заінтересованість у результаті розгляду справи. Безпідставні сумніви представника заявника у відсутності безсторонності судді не є вирішальним і не можуть бути підставою для відводу судді.

Водночас, Верховний Суд наголошує на тому, що необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Враховуючи, що доводи заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Висоцького О. О. про відвід судді Луспеника Д. Д. не ґрунтуються на вимогах закону і не свідчать про упередженість та необ`єктивність судді, не доводять наявності у судді прямої чи побічної заінтересованості у результаті розгляду справи, тому підстави для його відводу відсутні.

Керуючись статтями 36, 37, 40 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Висоцького Олександра Олександровича про відвід судді Верховного Суду Луспеника Д. Д. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до російської федерації про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії російської федерації.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Коротенко