справа № 363/4864/23
головуючий у суді І інстанції Лукач О.П.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянув в порядку письмового провадження в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 11 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, третя особа: Вишгородська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

26 червня 2024 року до Вишгородського районного суду Київської області, через електронний суд, адвокатом Скрипчуком М.Є. подано заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №363/4864/23, яка одночасно містить клопотання про визнання поважними причини пропуску строку та його поновлення для подання заяви про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, третя особа: Вишгородська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно.

У заяві адвокат просить: прийняти додаткове рішення по справі №363/4864/23, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 гривень (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок та гонорар успіху за ведення справи у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок, а разом 40000 гривень 00 копійок;

прийняти додаткове рішення по справі №363/4864/23, яким стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 гривень (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок та гонорар успіху за ведення справи у розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок, а разом 40000 гривень 00 копійок.

В обґрунтування клопотання про визнання поважними причини пропуску строку та його поновлення для подання заяви про ухвалення додаткового рішення у цій справі адвокат зазначає, що у провадженні Вишгородського районного суду Київської області перебувала цивільна справа №363/4864/23 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, третя особа: Вишгородська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно.

Рішенням суду від 16 лютого 2024 року позовні вимоги було задоволено у повному обсязі.

22 травня 2024 року Вишгородським районним судом Київської області ухвалено додаткове рішення по справі, яким заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, третя особа: Вишгородська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно - задоволено частково.

Заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - залишено без розгляду.

Як підставу для залишення заяви без розгляду, судом зазначено, що заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу подана поза межами процесуального строку. Адвокат зазначає, що судом не враховано того, що 20 лютого 2024 представником позивачів вже направлялася заява про ухвалення додаткового рішення, яка судом не прийнята до уваги. Адвокат, посилаючись на умови Договорів про надання правової допомоги від 11.08.2023 №1108/23 та №1108/23-1, що були укладені між адвокатом Скрипчуком М.Є. та ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , акти приймання-передачі наданих послуг від 15 травня 2024 року та акти надання послуг від 16 травня 2024 року, що були складені адвокатом та позивачами у цій справі, вказує, що позивачі не могли підписати акти приймання-передачі наданих послуг, оскільки обидва перебували за межами Київської області, а договором передбачено, що послуги відшкодовуються протягом 30 днів після набранням законної сили рішення суду. Крім цього, адвокат зазначає, що позивачем було направлено відповідну заяву з додатками на адресу суду 20 лютого 2022 року через відділення Укрпошти. Однак, у зв`язку з військовою агресією станом на 18 травня 2022 року пошта до суду не доставлена й позивач був вимушений повторно звернутися з вказаною заявою до суду.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 11 липня 2024 року у задоволенні клопотання адвоката Скрипчука М.Є. про визнання поважними причини пропуску строку та його поновлення для подання заяви про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, третя особа: Вишгородська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, - відмовлено.

Заяву адвоката Скрипчука М.Є. про ухвалення додаткового рішення - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просив скасувати вказану ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду першої інстанції від 16 лютого 2024 року (повний текст якого складено 26 лютого 2024 року), представником позивача отримано через підсистему «Електронний кабінет» - 26 лютого 2024 року.

Вказує, що представник позивачів звернувся до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, до якої додав також копії документів, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу - 4 березня 2024 року, тобто в 5-денний строк, передбачений нормами ЦПК України.

Зазначена заява була подана через підсистему «Електронний суд», за допомогою вбудованого функціоналу, але через технічний збій, зазначена заява не була відправлена до суду.

Для того, щоб підтвердити наявність технічного збою 4 березня 2024 року, представник позивачів звернувся до ДП «Інформаційні судові системи» з адвокатським запитом (5 серпня 2024 року). Проте станом на день подання апеляційної скарги відповідь на запит не отримано.

Зазначає, що одразу після отримання відповіді суду буде надана копія, дослідження та підтвердження обставин.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги також посилається на те, що згодом представник позивачів звернувся до суду першої інстанції повторно (16 травня 2024 року), яка відповідною ухвалою суду першої інстанції залишена без розгляду.

Крім того, вказує, що позивачі не могли підписати акт приймання-передачі наданих послуг, оскільки обидва перебували поза межами Київської області.

Відзиву на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надійшло.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відтак, апеляційні скарги на ухвалу суду про відмову поновити або продовжити пропущений процесуальний строк у справі розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (п.10 ч.1 ст. 353 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 3 ст.270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частинами першою, другою, третьою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України).

Аналіз вищезазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 березня 2020 року у справі №520/8309/18, законодавцем визначено процесуальний наслідок не заявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з моменту винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та ухвалах Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі №750/14822/21, від 24 травня 2023 року у справі №446/2455/21.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч.1, 3, 4 статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Аналіз положень статті 126 ЦПК України, ч.8 статті 141 ЦПК України дозволяє дійти висновку, що у випадку неподання доказів витрат протягом визначеного частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденного строку заява про розподіл судових витрат, зроблена стороною до закінчення судових дебатів у справі, повинна залишатися судом без розгляду, що унеможливлює розгляд судом питання розподілу судових витрат без поновлення цього строку.

Законодавець не пов`язує подання доказів понесення витрат на правничу допомогу із моментом отримання рішення, а подання таких доказів пов`язується з датою ухвалення рішення, що й і зазначено в частині восьмій статті 141 ЦПК України, яка за своїм змістом є імперативною нормою і не допускає іншого тлумачення.

Крім того, приписи діючого ЦПК України не пов`язують право суду поновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку; в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, адвокат Скрипчук М.Є. в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в позовній заяві зазначив, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, який складається з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, розмір яких складає 10% від ціни позову. Докази на підтвердження будуть надані суду в порядку, визначеному ЦПК України, після ухвалення судового рішення.

При цьому, представником позивачів не зазначено поважних причин неможливості подання ним доказів щодо понесених позивачами витрат на правову допомогу або, які вони очікують понести. Таких доказів не було подано і під час розгляду справи судом до ухвалення рішення по суті.

Як убачається із матеріалів справи, рішення по суті спору було ухвалено судом 16 лютого 2024 року.

16 лютого 2024 представником позивачів було надіслано клопотання про неможливість взяти участь у судовому засіданні, просив справу розглянути у його відсутності за наявними матеріалами справи, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

До моменту ухвалення остаточного судового рішення стороною позивачів так і не було подано заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Повний текст рішення суду від 16 лютого 2024 року було складено 26 лютого 2024 року та, цього самого дня, надіслано і доставлено до електронного кабінету адвоката Скрипчука М.Є.

За правилом ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Як убачається з матеріалів справи, у судове засідання, призначене на 16 лютого 2024 року, учасники провадження не з`явились. Тому, датою ухвалення рішення є дата складення повного тексту судового рішення, якою є 26 лютого 2024 року.

Отже, для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, представник позивачів зобов`язаний був надати суду докази понесення таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення, тобто до 4 березня 2024 року.

Як убачається з матеріалів справи, 16 травня 2024 року до суду першої інстанції, через електронний суд, адвокатом Скрипчуком М.Є. подано заяву про ухвалення додаткового рішення, заявляючи ідентичні вимоги, в тому числі щодо поважності причин пропуску процесуального строку, які зазначено у заяві про ухвалення додаткового рішення від 28 червня 2024 року.

Додатковим рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 22 травня 2024 року заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, третя особа: Вишгородська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно - задоволено частково.

Ухвалено додаткове рішення у цивільній справі №363/4864/23 за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області, третя особа: Вишгородська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, в резолютивній частині якого зазначено:

Стягнути з Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 632 (чотири тисяч шістсот тридцять дві) гривні 17 копійок.

Стягнути з Димерської селищної ради Вишгородського району Київської області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4 632 (чотири тисяч шістсот тридцять дві) гривні 17 копійок.

Заяву ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - залишено без розгляду.

Залишаючи заяву адвоката Скрипчука М.Є. про ухвалення додаткового рішення в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу без розгляду, суд першої інстанції зазначив, що вказану заяву подано поза межами процесуальних строків, встановлених частиною восьмою статті 141 ЦПК України, при цьому, поважних причин пропуску строку для подання заяви про відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, крім неотримання позивачами рішення від 16 лютого 2024 року, що суд вважав неповажною причиною, у заяві про ухвалення додаткового рішення стороною позивача не зазначено та не доведено. Так само поважних причин пропуску 5-денного строку для подання доказів на підтвердження понесених судових витрат, крім перебування позивачів за межами Київської області, що не доведено жодними доказами, у заяві про ухвалення додаткового рішення стороною позивача не зазначено та не доведено.

Звертаючись 28 червня 2024 року повторно із заявою про ухвалення додаткового рішення, представник позивачів посилається на складання 15 та 16 травня 2024 року актів приймання-передачі наданих адвокатом послуг, що також не є поважними причинами пропуску строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції розглянув питання про поновлення строку для подання доказів понесених витрат та дійшов вірного висновку про відсутність підстав для поновлення зазначеного строку, оскільки адвокат Скрипчук М.Є., отримавши копію рішення суду від 16 лютого 2024 року до електронного кабінету у день складання його повного тексту - 26 лютого 2024 року, з порушенням вимог частини восьмої статті 141 ЦПК України, тобто після спливу п`яти днів після ухвалення рішення суду у цій справі, звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, які понесли позивачі.

Під час розгляду справи Вишгородським районним судом Київської області, представник позивачів не повідомив суд про наявність понесених судових витрат на правову допомогу адвоката та необхідність їх стягнення з відповідача на користь позивачів, при цьому докази таких витрат було подано вперше лише 16 травня 2024 року.

Колегія суддів звертає увагу на те, що представник позивача був обізнаний про призначення справи до розгляду в судовому засіданні на 16 лютого 2024 року. Подавши заяву про розгляд справи без участі адвокат Скрипчук М.Є. повинен був проявити обачність та у визначений законом строк здійснити дії, пов`язані з наданням відповідних доказів, чого не зробив.

В додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) зазначено, що вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні. Така практика запроваджена у Касаційному адміністративному суді у складі Верховного Суду, зокрема у постанові від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

Згідно з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі №161/5317/18 (провадження №61-3454св22), неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про залишення заяви адвоката Скрипчука М.Є. про ухвалення додаткового рішення без розгляду, оскільки у заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивачів - адвокат Срипчук М.Є., не довів перед судом наявності поважних причин пропуску строку подання такої заяви після отримання ним копії рішення суду 26 лютого 2024 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що представник позивачів звернувся до суду першої інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення, до якої додав також копії документів, що підтверджують витрати на професійну правничу допомогу - 4 березня 2024 року, тобто в 5-денний строк, передбачений нормами ЦПК України, однак через технічний збій у підсистемі «Електронний суд», зазначена заява не була відправлена до суду, не знайшли свого підтвердження, оскільки станом на 4 листопада 2024 року, адвокат Скрипчук М.Є. не надав суду жодних доказів на підтвердження таких обставин.

Також не знайшли свого підтвердження, та відсутні доводи у апеляційній скарзі про те, що 21 (20) лютого 2022 (2024) року було направлено заяву про ухвалення додаткового рішення.

Крім того, судом першої інстанції було надано оцінку заявленим у заяві відповідним обставинам та правильно встановлено, що позивачем фактично було направлено відповідну заяву з додатками на адресу господарського суду 21 лютого 2022 року через відділення Укрпошти, однак позов у цій справі було подано до суду через електронний суд 6 вересня 2023 року.

Доводи про неможливість підписати позивачами акт приймання-передачі наданих послуг, оскільки обидва перебували за межами Київської області, суд не приймає до уваги, оскільки це не доведено жодними доказами.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.268, 367, 368, 374, 375, 381-383 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 11 липня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

ГоловуючийТ.О. Писана
СуддіК.П. Приходько

С.О. Журба