Дата документу 12.02.2024
Справа № 501/2989/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2024 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючої судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС», місце знаходження: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36

до

відповідачів:

1 ОСОБА_1 , місце проживання/реєстрації: АДРЕСА_1

2 ОСОБА_2 , АДРЕСА_2

предмет та підстави позову: про стягнення 3% річних за користування грошовими коштами,

учасники справи:

представник позивача Жилко Е,

представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Главацький Ю.А.,

ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та відповідача.

Представник ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (надалі позивач) 25.10.2022 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (надалі відповідачі), в якій просить суд стягнути з відповідачів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» заборгованість у розмірі 2 669 доларів США 91 цент за користування грошовими коштами та судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 16.11.2007 між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №148-МКЦ/2007-840, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 29 250,00 доларів США в порядку та на умовах, визначених цим кредитним договором. За змістом пункту 3.4.4 кредитного договору банк надає позичальнику кредит з кінцевим терміном погашення до 14.11.2014.

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2014 по справі №501/6265/13-ц позов ПАТ «КБ «НАДРА» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором «Автопакет» - задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 : та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованість за договором «Автопакет» №148-МКЦ/2007-840 від 16.11.2007 у розмірі 46 334,29 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 370 349,95 грн.

Правовідносини предмету судового розгляду витікали з кредитного договору №148-МКЦ/2007-840 від 16.11.2007.

Відповідно до відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №6995/10.04-08 від 16.04.2021 у Приморському ВДВС міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області у період з 04.08.2014 по 17.11.2015 перебувало виконавче провадження №44326821 з примусового виконання виконавчого листа №501/6265/2013, виданого 25.06.2014 Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» в рамках якого 01.10.2015 реалізовано транспортний засіб Mitsubishi L200, р/н НОМЕР_1 , 2007 року випуску, що був предметом застави у кредитному договорі №148-МКЦ 2007-840 від 16.11.2007, а кошти в розмірі 191 584,68 грн., отримані від реалізації транспортного засобу, зараховано в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 перед ПАТ «КБ «НАДРА».

Вказане підтверджується також протоколом №119160 проведення електронних торгів за лотом 96690.

Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют (Витяг з веб-сайту Національного банку України-Додаток №7) станом на 01.10.2015, а саме 2 129,56 грн. за 100 дол. США, розмір реалізованого заставного майна становить 8 996,44 дол. США.

Таким чином, внаслідок реалізації заставного майна, заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ПАТ «КБ «НАДРА» в розмірі 46 334,29 дол. США, що була встановлена рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2014 зменшилась до 37 337,85 дол. США.

Між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі ПАТ «КБ «НАДРА») та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» (далі - новий кредитор, позивач) 26.02.2020 укладено договір №GL2N79746 про відступлення прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Толочко Я.М. та зареєстрованим в реєстрі за №99, (далі договір) за змістом п.1 якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників, та/або заставодавців, та/або поручителів, зазначених у додатку 1 до цього договору, надалі за текстом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), та/або договорами поруки та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них, згідно реєстру у додатку № 1 до цього договору, надалі за текстом - «Основні договори», надалі за текстом - права вимоги. новий кредитор сплачує банку за права вимоги грошові кошти сумі та у порядку, визначених цим договором.

За змістом пункту 2 договору за цим договором новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4 цього договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у додатку №1 до цього договору, право вимагати сплати неустойок, пеней, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень, право отримання коштів від реалізації заставного майна за Основними договорами. Розмір прав вимоги, які переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов Основних договорів.

За змістом додатку № 1 до договору № GL2N79746 про відступлення прав вимоги від 26.02.2020 до ТОВ «Консалт Солюшенс» перейшло право вимоги, серед іншого, до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кредитним договором «Автопакет» №148-МКЦ/2007-840 від 16.11.2007.

ТОВ «Констант Солюшенс» сплатило ПАТ «КБ «НАДРА» кошти в порядку пункту 4 договору до моменту набуття чинності договором у розмірі 1 568 700,27 грн. без ПДВ, що підтверджується платіжним дорученням № 35 від 13.02.2020.

ТОВ «Консалт Солюшенс» є фінансовою установою згідно Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи ФК № 1239, реєстраційний номер 13103989, виданого 29.08.2019 та здійснює господарську діяльність з надання фінансових послуг на підставі розпорядження Нацкомфінпослуг № 1739 від 10.09.2019.

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05.02.2021 замінено стягувача його правонаступником на виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2014, ухваленому по цивільній справі №501/6265/13-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а саме: замінено стягувача з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС".

ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» у правовідносинах що були предметом розгляду у справі № 501/6265/13-ц за позовом ПАТ «КБ «НАДРА» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В період з 01.10.2015 по 06.10.2022 погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем не здійснювалось.

Розрахунок 3% річних ТОВ «Консалт Солюшенс» провело на суму боргу 37337,85 доларів США 07.10.2019 по 23.02.2022, що становить2 669,91 доларів США.

На підставі викладеного позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Представник позивача 05.07.2023 надав до суду заяву про збільшення позовних вимог (а.с.161-163), згідно якої просить суд стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (, 65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд. 36 офіс 308) заборгованість у розмірі 3366 доларів США 54 центи, що по курсу НБУ становить 123 109,65 грн. за користування грошовими коштами та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Главацький Ю.А. 02.10.2023 надав до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог (а.с.172-173) та відзив на позов (а.с.177-179), просить суд застосувати строк позовної давновсті до частини позовних вимог про стягнення 3% річних за користування грошовими коштами, відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі.

Відзиви обгрунтовано тим, що у Приморському ВДВС м.Одеса у період з 04.08.2014 по 17.11.2015 перебувало виконавче провадження №44326821 з примусового виконання виконавчого листа №501/6265/2013, виданого Іллічівським міським судом Одескої області, в рамках якого реалізовано транспортний засіб Mitsubishi L200, р/н НОМЕР_1 , 2007 року випуску, що був предметом застави у кредитному договорі №148-МКЦ 2007-840 від 16.11.2007, а кошти в розмірі 191 584,68 грн., отримані від реалізації транспортного засобу, зараховано в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 перед ПАТ «КБ «НАДРА».

Вказане підтверджується також протоколом №119160 проведення електронних торгів за лотом 96690.

Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют (Витяг з веб-сайту Національного банку України-Додаток №7) станом на 01.10.2015, а саме 2 129,56 грн. за 100 дол. США, розмір реалізованого заставного майна становить 8 996,44 дол. США.

Внаслідок реалізації заставного майна, заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ПАТ «КБ «НАДРА» в розмірі 46 334,29 дол. США, що була встановлена рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2014 зменшилась до 37 337,85 дол. США.

До суми погашення заборгованості по кредиту за договором №148-МКЦ/2007-840 від 16.11.2007 зарахвано 8396,94 доларів США від реалізації заставного майна, вказана сума була зарахована на погашення відсотків по кредиту.

Заявник вказує у відзиві, що три проценти річних повинні нараховуватись на суму оснвоного боргу без урахування вже нарахованих відсотків.

Станом на 31.03.2016 основний борг за кредитним договором складав 25523,83 доларів США, тому саме на цю суму заборгованості повинно бути нараховано 3% річних за ст.625 ЦК України.

Отже., борг 25523,83 доларів США, період з 07.10.2019 по 23.02.2022 3% річних становить 1825,12 доларів США.

Щодо строку звернення до суду із заявою про збільшення позовних вимог, заявник вказує у відзиві, що позивач, звертаючись до суду із позовом, визначив період нарахування 3% річних з 07.10.2019 по 23.02.2022, однак вказаний період виходить за межі строку позовної давності, в звязку з чим до частини заявлених вимог повинна бути застосована позовна давність.

Представник позивача 04.10.2023 надав до суду відповідь на відзив (а.с.182-187), просить суд задовольнити позовні вимоги з урахуванням збільшених позовних вимог, посилаючись на те, що:

- розмір заборгованості відповідно до рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2014 становить 46334,29 доларів США, що в еквіваленті курсу НБУ складає 370 349,95 грн.;

- у Приморському ВДВС м.Одеса у період з 04.08.2014 по 17.11.2015 перебувало виконавче провадження №44326821 з примусового виконання виконавчого листа №501/6265/2013, виданого Іллічівським міським судом Одескої області, в рамках якого реалізовано заставний транспортний засіб, а кошти в розмірі 191 584,68 грн., отримані від реалізації транспортного засобу, зараховано в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 перед ПАТ «КБ «НАДРА»;

- .сума, отримана від реалізації заставного майна становить 8 996,44 дол. США;

- згідно математичних розрахунків (46334,29 8 996,44 = 37337,85), сума заборгованості відповідачів зменшилась перед ТОВ «Консалт Солюшен» до 37 337,85 доларів США;

- позивачем надано вірний та обгрунтований розрахунок залишку заборгованості відповідачі перед позивачем, на який нараховано 3% річних;

- ТОВ «Консалт Сольшен» при розрахунку 3% річних вийшло за строки позовної давності на 1 день;

- невиконання боржником грошового зобовязання є триваючим правопорушенням;

- розрахунок 3% річних ТОВ «Консалт Солюшенс» провело на суму боргу 37337,85 доларів США з 23.02.2019 по 23.02.2022, що становить 3363,48 доларів США, що по курсу НБУ становить 122 997 грн. за користування грошовими коштами (а.с.186).

В судовому засіданні представник позивача Жилко Е. просив суд задовольнити позов у повному обсязі з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Главацький Ю.А. в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову з підстав викладених у відзивах на позов.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 25.10.2022, справа розподілена для розгляду судді Петрюченко М.І. (а.с.31).

Ухвалою судді Іллічівського міського суду Одеської області Петрюченко М.І. від 15.11.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.39-40).

Заочним рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 14.02.2023 позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних за користування грошовими коштами задоволено повністю (а.с.56-62).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 25.04.2023 заочне рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 14.02.2023 скасовано, справу призначено до розгляду (а.с.136-137).

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин.

Судом встановлено, 16.11.2007 між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 укладено кредитний договір №148-МКЦ/2007-840, відповідно до умов якого, банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 29 250,00 доларів США в порядку та на умовах, визначених цим кредитним договором. За змістом пункту 3.4.4. кредитного договору банк надає позичальнику кредит з кінцевим терміном погашення до 14.11.2014 (а.с. 7-10).

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2014 по справі №501/6265/13-ц позов ПАТ «КБ «НАДРА» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором «Автопакет» - задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 : та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованість за договором «Автопакет» №148-МКЦ/2007-840 від 16.11.2007 у розмірі 46 334,29 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 370 349,95 грн. та стягнуто судові витрати (а.с.11-13).

Правовідносини предмету судового розгляду витікали з кредитного договору №148-МКЦ/2007-840 від 16.11.2007.

Наданий відповідачу ОСОБА_1 кредит забезпечений порукою ОСОБА_2 , яка відповідно до п.п.3.2.4 Кредитного договору відповідає перед банком за виконання зобов`язань у повному обсязі, всім належним на праві власності майном та грошовими коштами.

Між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» 26.02.2020 укладено договір № GL2N79746 про відступлення прав вимоги (а.с.16-17 зв.).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05.02.2021 у справі №501/6265/13-ц замінено стягувача його правонаступником на виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2014, а саме: замінено стягувача з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС" (а.с.21-22).

ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» у правовідносинах що були предметом розгляду у справі № 501/6265/13-ц за позовом ПАТ «КБ «НАДРА» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №6995/10.04-08 від 16.04.2021 у Приморському ВДВС міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області у період з 04.08.2014 по 17.11.2015 перебувало виконавче провадження №44326821 з примусового виконання виконавчого листа №501/6265/2013, виданого 25.06.2014 Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» в рамках якого 01.10.2015 реалізовано транспортний засіб Mitsubishi L200, р/н НОМЕР_1 , 2007 року випуску, що був предметом застави у кредитному договорі №148-МКЦ 2007-840 від 16.11.2007, а кошти в розмірі 191 584,68 грн., отримані від реалізації транспортного засобу, зараховано в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 перед ПАТ «КБ «НАДРА» (а.с.13).

Вказане підтверджується також протоколом №119160 проведення електронних торгів за лотом 96690 (а.с.14).

Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют (Витяг з веб-сайту Національного банку України-Додаток №7) станом на 01.10.2015, а саме 2 129,56 грн. за 100 дол. США, розмір реалізованого заставного майна становить 8 996,44 дол. США (а.с.15).

Таким чином, внаслідок реалізації заставного майна, заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ПАТ «КБ «НАДРА» в розмірі 46 334,29 дол. США, що була встановлена рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2014 зменшилась до 37 337,85 дол. США.

В період з 01.10.2015 по 06.10.2022 погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем не здійснювалось.

Розрахунок 3% річних ТОВ «Консалт Солюшенс» провело на суму боргу 37337,85 доларів США з 07.10.2019 по 23.02.2022, що становить 2 669,91 доларів США (а.с.6).

Розрахунок 3% річних ТОВ «Консалт Солюшенс» провело на суму боргу 37337,85 доларів США з 23.02.2019 по 23.02.2022, що становить 3363,48 доларів США, що по курсу НБУ становить 122 997 грн. за користування грошовими коштами (а.с.186).

ІV. Оцінка Суду.

Предметом позову є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3% річних, нарахованих боржнику за період невиконання грошового зобов`язання боржником.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц).

Згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу I книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Стаття 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань, яке може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК і статті 230 Господарського кодексу України.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

За змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У постанові Верховного Суду (від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17, від 26.04.2017 у справі №918/329/16) наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц.

Також, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі №310/11534/13-ц дійшла висновків про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі . Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Якщо за рішенням про звернення стягнення на предмет застави заборгованість за кредитним договором указана в такому рішенні у повному обсязі, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів.

Також, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зазначено, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, і права та інтереси позивача в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Тобто, у постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово і послідовно вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Судом встановлено, що відповідач мав зобов`язання перед ВАТ КБ «Надра» (правонаступником за кредитним та іпотечними договорами якого є ТОВ «Консалт Солюшенс»).

З огляду на те, що відповідач порушив ці зобов`язання, в позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення згідно з вимогами ст.625 ЦК України.

Кредитором нараховно 3% річних на суму невиконаного та переданого правонаступнику грошового зобов`язання в межах трирічного строку позовної давності.

Законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін вказаного договору та не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а також не позбавляє кредитора права на отримання коштів, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховних Судом в постанові від 31.05.2018 по справі № 902/330/17.

Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з відповідачів трьох відсотків річних за користування грошовими коштами підлягають задоволенню.

У свою чергу, відповідач звернулася до суду із письмовою заявою про застосування до позовних вимог строку позовної давності.

За змістом ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Відповідно до ст.252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Стаття 267 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При цьому, відмовити у позові через пропуск без поважних причин строку звернення до суду можливо лише в тому разі, коли позов є обґрунтованим. У разі безпідставності позовних вимог при пропуску строку звернення до суду в позові належить відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Крім того, відповідно до пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд має встановити обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивувати свої висновки. Так, у випадку обґрунтованості позовних вимог суд може відмовити у їх задоволенні у зв`язку з пропуском строку позовної давності. У випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності.

Стаття 257 Цивільного кодексу України визначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Згідно пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України.

Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Судом встановлено, що рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2014 по справі №501/6265/13-ц позов ПАТ «КБ «НАДРА» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором «Автопакет» - задоволено; стягнуто солідарно з ОСОБА_1 : та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованість за договором «Автопакет» №148-МКЦ/2007-840 від 16.11.2007 у розмірі 46 334,29 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 370 349,95 грн. та стягнуто судові витрати (а.с.11-13).

Між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Консалт Солюшенс» 26.02.2020 укладено договір № GL2N79746 про відступлення прав вимоги (а.с.16-17 зв.).

Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 05.02.2021 у справі №501/6265/13-ц замінено стягувача його правонаступником на виконання рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2014, а саме: замінено стягувача з публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС" (а.с.21-22).

ТОВ «Консалт Солюшенс» є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» у правовідносинах що були предметом розгляду у справі № 501/6265/13-ц за позовом ПАТ «КБ «НАДРА» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Отже, з огляду на те, що ПАТ «КБ «НАДРА» пред`явило вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, позивач, як кредитор, у порядку ч.2 ст.1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання та був зобов`язаний пред`явити позов до відповідача, як майнового поручителя (іпотекодавця) за його ж зобов`язаннями, протягом трьох років від дати порушення останнім дострокової вимоги за договором кредиту.

Судом встановлено, що відповідно до відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №6995/10.04-08 від 16.04.2021 у Приморському ВДВС міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області у період з 04.08.2014 по 17.11.2015 перебувало виконавче провадження №44326821 з примусового виконання виконавчого листа №501/6265/2013, виданого 25.06.2014 Іллічівським міським судом Одеської області про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» в рамках якого 01.10.2015 реалізовано транспортний засіб Mitsubishi L200, р/н НОМЕР_1 , 2007 року випуску, що був предметом застави у кредитному договорі №148-МКЦ 2007-840 від 16.11.2007, а кошти в розмірі 191 584,68 грн., отримані від реалізації транспортного засобу, зараховано в рахунок погашення боргу ОСОБА_1 перед ПАТ «КБ «НАДРА» (а.с.13).

Вказане підтверджується також протоколом №119160 від 01.10.2015 проведення електронних торгів за лотом 96690 (а.с.14).

Таким чином, внаслідок реалізації заставного майна, заборгованість ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перед ПАТ «КБ «НАДРА» в розмірі 46 334,29 дол. США, що була встановлена рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.04.2014 зменшилась до 37 337,85 дол. США.

В період з 01.10.2015 по 06.10.2022 погашення заборгованості за кредитним договором відповідачем не здійснювалось.

У відповідності до наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача, розрахунок 3% річних ТОВ «Консалт Солюшенс» провело на суму боргу 37337,85 доларів США з 23.02.2019 по 23.02.2022, що становить 3363,48 доларів США, що по курсу НБУ становить 122 997 грн. за користування грошовими коштами (а.с.186).

Позивач звернувся до суду з позовом 25.10.2022.

Отже, вказаний позивачем у розрахунку 3% річних період не виходить за межі строків позовної давності.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

У постанові Верховного Суду (у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду) від 26.10.2018 у справі № 922/4099/17 з огляду на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду України від 26.04.2017 у справі № 918/329/16, наведено висновок про те, що вимоги про стягнення грошових коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, не є додатковими вимогами в розумінні статті 266 ЦК України, а тому закінчення перебігу позовної давності за основною вимогою не впливає на обчислення позовної давності за вимогою про стягнення 3 % річних. Стягнення 3% річних можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову.

Аналогічні за змістом висновки сформульовано у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/16945/14, від 27.04.2018 у справі № 908/1394/17, від 21.11.2018 у справі № 642/493/17-ц та від 30.01.2019 у справі № 922/175/18.

Зважаючи на викладене, суд доходить висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «Консалт Солюшенс» щодо стягнення 3 % річних, нарахованих відповідно до статті 625 ЦК на суму основного боргу, який відповідачем не сплачено, заявлено у межах строку позовної давності, тому посилання представника відповідача про сплив строку позовної давності за такими вимогами є помилковими.

На підставі викладеного, суд доходить до висновку про задоволення позову.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача судовий збір, витрати по сплаті якого понесені позивачем і документально підтвердженні.

Зокрема, згідно платіжного доручення №293 від 07.10.2022 (а.с.1) позивачем при подачі позову сплачено 2 481,00 грн. судового збору, який підлягає стягненню з відповідача.

З цих підстав, керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення 3% річних за користування грошовими коштами задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОНСАЛТ СОЛЮШЕНС» (, 65048, м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.36 офіс 308) заборгованість у розмірі 3366 доларів США 54 центи, що по курсу НБУ становить 123 109,65 грн. за користування грошовими коштами та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко