Провадження № 22-ц/812/1485/24 Суддя першої інстанції Савін О.І.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 жовтня 2024 року м. Миколаїв Справа № 486/638/22

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж. М.,

при секретарі судового засідання Лівшенко О.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 червня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Савіна О.І., в залі судового засідання в м. Южноукраїнськ, за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації,

В С Т А Н О В И В:

24 червня 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації .

Позов обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 розмістила електронну петицію на офіційному веб-сайт м. Южноукраїнська під заголовком «Усунути ОСОБА_4 з посади та звільнити працівників планово-економічного відділу КП ТВКГ», в якій поширила недостовірну інформацію наступного змісту:

- «На першому засіданні робочої групи керівництво КП ТВКГ отримало доручення підготувати та надати членам робочої групи пакет документів, на підставі яких підприємством здійснено розрахунок тарифів та розміру абонентської плати»;

- «...за тиждень члени робочої групи неодноразово прибували до КП ТВКГ для ознайомлення з необхідними документами, але економіст ОСОБА_5 направляла їх до юриста підприємства, який надав відписку (відмову) в наданні документів та вимагав припинити діяльність робочої групи. Слова юриста: «Навіщо Вам це потрібно? Не там копаєте ми не встановлюємо тарифи, копайте під Виконком»;

- «... ОСОБА_6 був одним з перших очільників КП ТВКГ, саме вій започаткував стан неплатоспроможності підприємства»;

- «…саме ОСОБА_6 опікувався діяльністю КП ТВКГ, перебуваючи з досаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради до того, як втік з посади та території міста після «Революції Гідності»;

- « ОСОБА_6 до призначення майже рік на кожній сесії міської ради кричав про те, що виведе підприємство з кризи протягом 6 місяців...»;

- «...не провів оптимізацію штату підприємства (скоротив лише 5 посад, які вже рік були вакантними), збільшив заробітну плату собі та працівникам адміністративно-управлінського персоналу, влаштував на роботу восьмим юристом свою подругу ОСОБА_7 із заробітною платою понад 20 000 грн/місяць»;

- «...отримав у власне постійне користування службовий автомобіль підприємства, систематично закупає комп`ютерне обладнання на підприємстві, яке належить його дружині».

Викладене відповідачем у петиції є цілковитою неправдою оскільки жодних доручень від робочої групи на підприємство не надходило, на підприємство члени робочої групи не приходили жодного разу. Лише 02 червня 2022 року відповідач принесла чотири запита про отримання публічної інформації, на які своєчасно були надані відповіді, при цьому дані запити були складені та направлені навіть не головою робочої групи, не членом робочої групи а відповідачем, як громадянкою України. Планово-економічний відділ підготував відповіді на запити та віддали їх на перевірку до юридичного відділу. Але, відповідач ОСОБА_1 звернулася не як член робочої групи, а як громадянка, а члени робочої групи взагалі на підприємство не приходили і до нього не зверталися.

Він - ОСОБА_2 дійсно з 01 грудня 2002 року по 01 грудня 2005 року перебував на посаді директора КП «ТВКГ», однак жодних заборгованостей перед контрагентами, або перед державою у підприємства не існувало. Проваджень про визнання підприємства банкрутом не відкривалося. Підприємство існувало стабільно і продуктивно. Зазначене підтверджується балансом підприємства станом на 31 грудня 2005 року відповідно до якого на початок року нерозподілений прибуток складав 2 426.6 тис. грн, а на кінець року складав 2 923,2 тис. грн.

Він, перебуваючи на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради з 02 січня 2013 року по 11 грудня 2015 року виконував посадові обов`язки відповідно до розпорядження Южноукраїнського міського голови № 03-р від 02 січня 2013 року лише контроль господарської діяльності комунальних підприємств, а повноцінною діяльністю КП «ТВКГ» опікувалися діючі на той час директори підприємства, а саме ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Відповідно до запису у його трудовій книжці № НОМЕР_1 від 11 грудня 2015 року його було звільнено з займаної посади на підставі рішення міської ради № 13 від 11 грудня 2015 року, у зв`язку із закінченням строку повноважень виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради шостого скликання пункт 1 статті 51 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що підтверджується копією трудової книжки. Надалі він продовжив проживати у м. Южноукраїнськ.

У 2021 році (за рік до його призначення тимчасово виконуючим обов`язки директора КП «ТВКГ») він був присутній лише один раз на засіданні 16 сесії Южноукраїнської міської ради VIII скликання, яка відбулася 29 липня 2021 року і відповідно до протоколу засідання цієї сесії, що є у відкритому доступі на сайті: http://www.yu.mk.ua/, йому права виступу не надавалося.

Щодо оптимізації на підприємстві, то треба зазначити, що фактично на підприємстві проводиться оптимізація постійно так на теперішній час скорочено 7 одиниць посад та звільнено 19 осіб, відповідно до аналізу штатного розкладу, загалом витрати на заробітну плату з лютого 2022 року по 15 червня 2022 року не збільшилися, а зменшилися майже на 38 000 тисяч гривень. Також, необхідно вказати що на підприємстві існувало та існує три посади юриста, з яких одна тимчасово вакантна (особа за контрактом приймає участь у воєнних діях) і саме на дану вакантну посаду тимчасово і було прийнято ОСОБА_11 і з окладом не 20 000 грн, а відповідно до наказу № 23-ОС від 08 квітня 2022 року тарифна ставка складає 13 532 грн. Зазначає, що в рамках оптимізації ним, як керівником підприємства за період з 14 січня 2022 року по 20 червня 2022 року погашено борг перед ВП «ПАЕС» НАЕК ЕНЕРГОАТОМ в сумі 34 297 994.41 грн.

Відповідно до довідки головного бухгалтера КП «ТВКГ» автомобіль марки Ланос, 2005 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 перебуває на балансі КП «ТВКГ» під інвентарним номером 260301008, а також з метою економії коштів підприємства позивач сам керує даним транспортним засобом, внаслідок чого підприємство має можливість зекономити на заробітній платі найманого водія 184 166.76 грн./міс. Стосовно систематичної закупівлі комп`ютерного обладнання на підприємстві, яке належить його дружині, повідомляє, що все комп`ютерне обладнання за період його роботи підприємством закуповується тільки у ФОП ОСОБА_12 .

Вказані висловлювання ОСОБА_1 , виражені у посиланні на конкретні факти та події. Позивач вважає, що інформація, яка поширена відповідачем містить фактичні дані, та викладена у категоричній стверджувальній формі, а відтак може бути перевірена на предмет її відповідності дійсності і як наслідок може бути визнана недостовірною. Поширену відповідачем інформацію про нього можна перевірити на предмет її істинності, дійсності; зазначена інформація не підпадає під ознаки критики; в оспорюваній інформації відсутня оцінка дій, суб`єктивна думка, переконання і погляди відповідача, припущення, а також мовно-стилістичні засоби (гіпербола, алегорія, сатира) тощо, тому вона не є оціночними судженнями, і може бути спростована. Висловлювання відповідача у її петиції за своїм характером та змістом ґрунтується на твердженнях про причетність позивача до вчинення порушень.

Таким чином, інформація сформульована відповідачем способом категоричного висловлювання у формі існування конкретних обставин (фактів), при цьому форма вираження вищезазначеної інформації не містить критики або оцінки дій, без застосування та вживання гіпербол, алегорій, сатири (чи інших мовностилістичних способів) та у формі констатації конкретних фактів (обставин), які нічим не підтверджені.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_2 просив суд визнати дану інформацію, як недостовірну, таку, що порушує його особисті немайнові права.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 червня 2024 року позов задоволено.

Визнано недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права ОСОБА_2 інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 на офіційному веб-сайті м. Южноукраїнськ за адресою в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_2 в петиції ОСОБА_1 під заголовком: «Усунути ОСОБА_4 з посади та звільнити працівників планово-економічного відділу КП ТВКГ», а саме:

- «На першому засіданні робочої групи керівництво КП ТВКГ отримало доручення підготувати та надати членам робочої групи пакет документів, на підставі яких підприємством здійснено розрахунок тарифів та розміру абонентської плати»;

- «...за тиждень члени робочої групи неодноразово прибували до КП ТВКГ для ознайомлення з необхідними документами, але економіст ОСОБА_5 направляла їх до юриста підприємства, який надав відписку (відмову) в наданні документів та вимагав припинити діяльність робочої групи. Слова юриста: «Навіщо Вам це потрібно? Не там копаєте ми не встановлюємо тарифи, копайте під Виконком»;

- «... ОСОБА_6 був одним з перших очільників КП ТВКГ, саме вій започаткував стан неплатоспроможності підприємства»;

- «…саме ОСОБА_6 опікувався діяльністю КП ТВКГ, перебуваючи з досаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради до того, як втік з посади та території міста після «Революції Гідності»;

- « ОСОБА_6 до призначення майже рік на кожній сесії міської ради кричав про те, що виведе підприємство з кризи протягом 6 місяців...»;

- «...не провів оптимізацію штату підприємства (скоротив лише 5 посад, які вже рік були вакантними), збільшив заробітну плату собі та працівникам адміністративно-управлінського персоналу, влаштував на роботу восьмим юристом свою подругу ОСОБА_7 із заробітною платою понад 20 000 грн/місяць»;

- «...отримав у власне постійне користування службовий автомобіль підприємства, систематично закупає комп`ютерне обладнання на підприємстві, яке належить його дружині»;

Зобов`язано ОСОБА_1 протягом п`яти календарних днів з дня набрання судовим рішенням у даній справі законної сили спростувати недостовірну інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_3 на офіційному веб-сайті м. Южноукраїнськ за адресою в мережі Інтернет: http://www.yu.mk.ua викладену в петиції шляхом надання власнику веб-сайту м. Южноукраїнськ за адресою в мережі Інтернет: ІНФОРМАЦІЯ_2 для розміщення тексту спростування наступного змісту: « ОСОБА_13 , ОСОБА_1 , повідомляю, що інформація, поширена ІНФОРМАЦІЯ_3 в моєї петиції, розміщеної на офіційному веб-сайті м. Южноукраїнськ за адресою в мережі Інтернет: http://www.yu.mk.ua під заголовком: «Усунути ОСОБА_4 з посади та звільнити працівників планово-економічного відділу КП ТВКГ» є недостовірною та такою, що підлягає спростуванню в частинах тверджень про те, що:

- «На першому засіданні робочої групи керівництво КП ТВКГ отримало доручення підготувати та надати членам робочої групи пакет документів, на підставі яких підприємством здійснено розрахунок тарифів та розміру абонентської плати»;

- «...за тиждень члени робочої групи неодноразово прибували до КП ТВКГ для ознайомлення з необхідними документами, але економіст ОСОБА_5 направляла їх до юриста підприємства, який надав відписку (відмову) в наданні документів та вимагав припинити діяльність робочої групи. Слова юриста: «Навіщо Вам це потрібно? Не там копаєте, ми не встановлюємо тарифи, копайте під Виконком»;

- «.. ОСОБА_6 був одним з перших очільників КП ТВКГ, саме він започаткував стан неплатоспроможності підприємства»;

- «…саме ОСОБА_6 опікувався діяльністю КП ТВКГ, перебуваючи на посаді заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради до того, як втік з посади та території міста після «Революції Гідності»

- « ОСОБА_6 до призначення майже рік на кожній сесії міської ради кричав про те, що виведе підприємство з кризи протягом 6 місяців…».

- «…не провів оптимізацію штату підприємства (скоротив лише 5 посад, які вже рік були вакантними), збільшив заробітну плаху собі та працівникам адміністративно-управлінського персоналу, влаштував на роботу восьмим юристом свою подругу ОСОБА_7 із заробітною платою понад 20 000 грн/місяць»;

- «...отримав у власне постійне користування службовий автомобіль підприємства, систематично закупає комп`ютерне обладнання на підприємстві, яке належить його дружині».

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 992 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що спірна інформація містить саме недостовірні дані, а не оціночні судження, оскільки, не містить алегорій, сатири, гіпербол тощо. Крім того, аналіз вказаної інформації вказує на те, що у ній висловлено не оціночне суб`єктивне судження відносно позивача, не особисте відношення автора до нього, а стверджується щодо об`єктивних чітко висловлених фактів, які можуть бути перевіреними.

Поширена інформація стосовно позивача нічим не підтверджується, є недостовірною та носить негативний характер щодо нього. Вищевикладена інформація не має статусу офіційної, не підтверджена доказами чи судовим рішенням у цивільній справі.

В ході розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи позивача відносно того, що подана в стверджувальній формі інформація в оспорюваній петиції порушує немайнові права позивача, а саме: фактично створює негативний образ позивача.

Публікація ІНФОРМАЦІЯ_1 в петиції ОСОБА_1 , яку поширила на офіційному веб-сайті м.Южноукраїнська за адресою в мережі Інтернет: http://www.yu.mk.ua, стосуються діяльності ОСОБА_2 , дана інформація, за своїм змістом фактично вказує на вчинення протиправної поведінки позивача, і зокрема звинувачення його у вчиненні протиправних дій, що сприймається негативно в суспільстві та порушує його особисті немайнові права. Отже, враховуючи формулювання використаних при поширенні інформації тверджень, поширена відповідачем недостовірна інформація висловлена у формі фактичного твердження.

Не погодившись з рішення суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, та посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції при розгляді справи був упередженим, оскільки він особисто знайомий з позивачем по справі.

Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що позов подано тимчасово виконуючим обов`язки директора КП «ТВКГ», тобто посадовою особою, яка є представником юридичної особи.

Не зважаючи на це суд ані в підготовчому засіданні, ані під час розгляду справи по суті, якого фактично не було, не встановив суб`єктивний склад, не визначився із статусом позивача, а саме не встановив чи є позивач фізичною особою, чи він є представником юридичної особи.

В рішенні суд також не зазначив права якої особи підлягали захисту, а вказав, що права юридичної особи також підлягають захисту в суді.

При розгляді справи суд не врахував, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову є сукупність обставин, проте суд, задовольняючи позов не зазначив ці обставини.

Поза увагою суду залишилось те, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Оскільки відповідачка звернулася із петицією до органу місцевого самоврядування щодо дій позивача, з проханням ініціювати перевірку щодо ОСОБА_2 виконуючого обов`язки директора КП «ТВКГ», реалізувавши таким чином своє право на звернення до компетентних органів, уповноважених розглянути і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк, у такому разі мало місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації, тому рішення суду першої інстанції є незаконним, таким, що ухвалене без належного з`ясування всіх обставин справи, що призвело до того, що висновки суду не відповідають обставинам справи, обставини на які суд посилається в рішенні як на доведені, не знайшли свого підтвердження. Зазначене відповідає висновкам Верховного Суду, які суд першої інстанції не застосував під час розгляду справи.

Суд першої інстанції не врахував, що з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири, іронії, сарказму, є оцінкою та критичними висловлюваннями щодо дій відповідача, як посадової особи, які не можуть бути витлумачені як такі, що містять дані, правдивість яких можна перевірити на предмет їх дійсності. Окрім того, в суді знайшло підтвердження та позивач надав письмові докази, що він, перебуваючи на посаді заступника міського голови опікувався діяльністю КП ТВКГ, що він дійсно був першим директором КП «ТВКГ», що дійсно при наявності юридичного відділу він прийняв на роботу Ніколаєнко, яка є керівником приватного юридичного бюро, особисто використовував службовий автомобіль та керував ним самостійно, без штатного водія, що давало підстави вважати, що він користується ним не лише у службових цілях, а також й в особистих. Суд безпідставно ухвалив рішення про спростування цих обставин, як таких, що порочить честь та гідність позивача.

Суд також не врахував, що позивач є посадовою особою і межа допустимої критики щодо нього є ширшою, ніж щодо пересічної особи, тому враховуючи положення статті 10 Конвенції, скаржник вважає, що суд зробив помилковий висновок про наявність підстав для задоволення позову про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування неправдивої інформації.

Суд першої інстанції задовольнив клопотання про долучення до справи доказів наданих відповідачем, зокрема двох аудіо дисків та роздруківку статті народного депутата ОСОБА_14 , з якої були взяті факти викладені у петиції, проте, суд ці докази не дослідив та не надав їм належну правову оцінку, що вказує на неповне з`ясування судом обставин справи та визнання обставин, які позивачем не були доведені.

На день розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надходило.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, повідомлені судом про дату, час і місце розгляду справи належним чином. 25 вересня 2024 року через систему «Електронний суд» представниця відповідачки адвокатка Саннікова Н.Г. надала до апеляційного суду заяву з проханням розглядати справу без її участі та участі відповідачки ОСОБА_1 , а також просила апеляційну скаргу задовольнити. З огляду на приписи частини 2 статті 372 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу без участі учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 14 червня 2022 року на офіційному веб-сайті м. Южноукраїнська за адресою в мережі Інтернет: http://www.yu.mk.ua, автором ОСОБА_1 була опублікована електронна петиція під назвою «Усунути ОСОБА_4 з посади та звільнити працівників планово-економічного відділу КП «ТВКГ».

Автором електронної петиції на веб-сайті м. Южноукраїнська за адресою в мережі Інтернет: http://www.yu.mk.ua, є ОСОБА_1 до якої і були заявлені позовні вимоги (т. 1 а.с. 9).

Розпорядженням Южноукраїнського міського голови від 27 травня 2022 року № 115-р створена робоча група для здійснення перевірки обґрунтованості встановлених тарифів на послуги за постачання теплової енергії, постачання гарячої води, які надає комунальне підприємство «Теплопостачальне та водо-каналізаційне господарство» та плати за абонентське обслуговування і затвердити її склад.

В цьому є розпорядженні передбачено у термін до 20 червня 2022 року за результатами проведеної роботи скласти відповідний акт та надати його міському голові (пункт 3 Розпорядження).

Розпорядженням Южноукраїнського міського голови від 14 січня 2022 року № 10-р позивача ОСОБА_2 призначено тимчасово виконуючим обов`язки директора комунального підприємства «Теплопостачальне та водо-каналізаційне господарство» з 17 січня 2022 року до призначення на посаду директора підприємства в установленому законодавством порядку за результатами конкурсного відбору.

Відповідачка 02 червня 2022 року зверталася до комунального підприємства за наданням публічної інформації щодо фінансування підприємства та його рухомого та нерухомого майна, структури тарифів на послуги, щодо скорочення штату (т. 1 а.с. 18-19). На ці звернення їй була надана одна відповідь від 08 червня 2022 року № 06/853 за підписом тимчасово виконуючого обов`язки директора КП ТВКГ ОСОБА_2 ( т. 1. а.с. 20).

Відповідно до штатного розкладу КП ТВКГ з 01 березня 2022 року по підприємстві передбачено посад 282 осіб (т. 1 а.с. 32-34).

У статті 34 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Тлумачення статті 40 Конституції України свідчить, що у випадку, коли особа звертається до органів державної влади, органів місцевого самоврядування із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації.

Подібні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 755/7842/16-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 209/1936/17, від 05 жовтня 2021 року у справі № 757/41356/18-ц, від 21 січня 2019 року у справі № 640/593/17, від 13 березня 2019 року у справі № 918/233/18, від 16 жовтня 2019 року у справі №209/2687/16-ц.

Разом із тим, відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших осіб.

Відповідно до статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Отже, праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію, а також інформацію, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

З позиції правової природи, право на захист честі, гідності та ділової репутації є частиною права на повагу до приватного життя, а підстави захисту такого права виникають, як правило, на стику взаємодії права (свободи) на вираження (думки) та права на повагу до приватного життя.

Колегія суддів наголошує на важливості права кожної людини на приватність і права на свободу вираження поглядів як основи демократичного суспільства. Ці права не є абсолютними і не мають ієрархічного характеру, оскільки мають однакову цінність.

Електронна петиція - це звернення громадян до органів державної влади та місцевих рад з вимогою розглянути важливе питання чи вирішити проблему.

Електронна петиція до органу місцевого самоврядування подається та розглядається відповідно до вимог статті 23-1 Закону України «Про звернення громадян».

Відповідно до статті 23-1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни можуть звернутися до Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, органу місцевого самоврядування з електронними петиціями через офіційний веб-сайт органу, якому вона адресована, або веб-сайт громадського об`єднання, яке здійснює збір підписів на підтримку електронної петиції.

В електронній петиції має бути викладено суть звернення, зазначено прізвище, ім`я, по батькові автора (ініціатора) електронної петиції, адресу електронної пошти. На веб-сайті відповідного органу або громадського об`єднання, що здійснює збір підписів, обов`язково зазначаються дата початку збору підписів та інформація щодо загальної кількості та переліку осіб, які підписали електронну петицію.

Відповідальність за зміст електронної петиції несе автор (ініціатор) електронної петиції.

Для створення електронної петиції до Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, органу місцевого самоврядування її автор (ініціатор) заповнює спеціальну форму на офіційному веб-сайті органу, якому вона адресована, або веб-сайті громадського об`єднання, яке здійснює збір підписів на підтримку електронних петицій, та розміщує текст електронної петиції.

Електронна петиція оприлюднюється на офіційному веб-сайті відповідно Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, органу місцевого самоврядування або на веб-сайті громадського об`єднання, яке здійснює збір підписів на підтримку електронних петицій, протягом двох робочих днів з дня надсилання її автором (ініціатором).

У разі невідповідності електронної петиції встановленим вимогам оприлюднення такої петиції не здійснюється, про що повідомляється автору (ініціатору) не пізніше строку, встановленого для оприлюднення.

Дата оприлюднення електронної петиції на офіційному веб-сайті відповідно Президента України, Верховної Ради України, Кабінету Міністрів України, відповідного органу місцевого самоврядування або на веб-сайті громадського об`єднання є датою початку збору підписів на її підтримку.

Електронна петиція, яка в установлений строк не набрала необхідної кількості голосів на її підтримку, після завершення строку збору підписів на її підтримку розглядається як звернення громадян відповідно до цього Закону.

Вимоги до кількості підписів громадян на підтримку електронної петиції до органу місцевого самоврядування та строку збору підписів визначаються статутом територіальної громади.

Згідно зі статтею 201 ЦК України (тут і надалі - у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством.

У частині першій статті 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на спростування цієї інформації.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 зроблено правовий висновок такого змісту: при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, що не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Крім того, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Повинно бути зроблене чітке розмежування між констатацією фактів та оціночними судженнями. У той час, як наявність фактів може бути продемонстровано, достовірність оціночних суджень не піддається доведенню. Вимогу доводити достовірність оціночних суджень неможливо виконати, вона порушує свободу думки як таку, що є базовою частиною права.

Ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Згідно з частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, слід відрізняти деякі висловлювання, які хоч і мають характер образи, однак в цілому контексті є оцінюючими судженнями з урахуванням вживаних слів та виразів з використанням мовно-стилістичних засобів.

Судження - це те саме, що й думка, висловлення. Воно являє собою розумовий акт, що має оціночний характер та виражає ставлення того, хто говорить, до змісту висловленої думки і напряму, пов`язаними із такими психологічними станами, як віра, впевненість чи сумнів. Оцінити правдивість чи правильність судження будь-яким шляхом неможливо, а тому воно не входить до предмета судового доказування.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно зі статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов`язане з обов`язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для охорони порядку або запобігання злочинам, для охорони здоров`я або моралі, для захисту репутації або прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або підтримання авторитету і безсторонності суду і є необхідним в демократичному суспільстві.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. Відповідно до пункту 2 статті 10 Конвенції вона стосується не тільки «інформації» чи «ідей», які сприймаються зі схваленням чи розглядаються як необразливі або нейтральні, але й тих, які можуть ображати, шокувати чи непокоїти. Саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства» (KARPYUK AND OTHERS v. UKRAINE, № 30582/04, 32152/04, § 188, ЄСПЛ, 06 жовтня 2015 року).

Крім того, у пункті 21 постанови пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати, зокрема, рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя.

У зазначеній Резолюції визначено, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі).

Як вбачається із встановлених судом обставин у справі, що переглядається, 14 червня 2022 року на офіційному веб-сайті міста Южноукраїнськ у мережі Інтернет відповідач розмістила електрону петицію у вигляді листа під назвою «Усунути ОСОБА_4 з посади та звільнити працівників планово-економічного відділу КП ТВКГ». Лист звертає увагу на неналежну роботу та недоліки в роботі КП ТВГК щодо фінансування підприємства та його рухомого та нерухомого майна, структури тарифів на послуги, щодо скорочення штату. Автор висловлює свою думку щодо роботи робочої групи, утвореної міським головою для перевірки тарифів та послуги та розмірів абонентської плати. Причини в незадовільній роботі підприємства відповідачка вважає саме ставлення до організації та ведення господарської діяльності підприємства тимчасово виконуючого обов`язки директора ОСОБА_2 , якого, на думку автора незаконно призначили на цю посаду. Автор петиції у своїй петиції пропонує вжити певні заходи та провести розслідування ситуації, що склалась з роботою КП ТВКГ.

Тобто метою звернення до громадської думки мешканців міста Южноураїнська через електронну петицію, було не поширення недостовірної інформації щодо позивача, а реалізація відповідачкою свого конституційного права, визначеного статтею 40 Конституції України, і таке звернення не є поширенням недостовірної інформації.

Натомість суд першої інстанції зазначеного не врахував та дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позову.

З урахуванням зазначеного, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржене рішення постановлено без додержання норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (пункт 4 частина 1 статті 376 ЦПК України).

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено без належного застосування норм матеріального права та без дотриманням норм процесуального права, тому це рішення підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, відповідно змінює розподіл судовий витрат, до яких відповідно до статті 133 ЦПК України віднесені витрати з судового збору.

За результатами перегляду рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу було задоволено, а в задоволенні позовних вимог відмовлено, а тому витрати по сплаті судового збору при подачі позовної заяви до суду першої інстанції у розмірі 992.40 грн слід віднести за рахунок позивача ОСОБА_2 . Витрати відповідачки ОСОБА_1 по сплаті судового збору за подання апеляційної скаргу у розмірі 1 488.30 грн підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 27 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 до на користь ОСОБА_1 1 488 грн 30 коп. судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Явороська

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2024 року.