РІШЕННЯ

іменем України

28.05.2024

Справа № 331/744/24

Провадження № 2/331/1063/2024

Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі судді Фісун Н.В., за участю секретаря Свириденко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, про визначення ідеальних часток, визнання права власності на 1/4 частину квартири в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

05.02.2024 року позивач, через представника адвоката Мосіну О.В., звернувся до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, про визначення ідеальних часток, визнання права власності на 1/4 частину квартири в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову вказав, що 11.01.2001 року бабуся ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , їхні батьки, ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та сам позивач - ОСОБА_1 приватизували на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 , про що Жовтневою районною адміністрацією було видано свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на житло. Своє право власності вони зареєстрували в ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» у реєстровий книзі № 188р № 34370 29.01.2001 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло. Таким чином, кожному з власників належало по частки квартири АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся, ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина на частку квартири АДРЕСА_1 .

Спадкоємицею першої черги була мати, Позивача та Відповідача, ОСОБА_4 , яка спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадщиною, оскільки була прописана та проживала за однією адресою разом зі спадкодавицею. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько, Позивача та Відповідача - ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серія НОМЕР_2 , виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Позивач, як спадкоємець першої черги 25 липня 2014 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , виданому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В., реєстровий № 2379. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом серія ЕАО № 775770 від 25.07.2014р. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати, Позивача та Відповідача - ОСОБА_4 . Після її смерті відкрилася спадщина на частку квартири АДРЕСА_1 . Позивач своєчасно, протягом 6 місячного терміну звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Щербини З.С. із заявою про прийняття спадщини, однак, нотаріус Постановою № 565 02-31 від 18.09.2023 року відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в прізвищі бабусі та її дочки, матері Позивача та Відповідача існують розбіжності в написанні прізвища бабусі ОСОБА_3 , а у свідоцтві про народження матері прізвище бабусі вказано як ОСОБА_3 . Те, що бабуся була ОСОБА_3 , підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19 січня 1936 року, укладеним між ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , виданим 07.12.1971 року Партизанською селищною радою Генічеського району. Також дане підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 24.06.2014 року, відповідно до якого дошлюбне прізвище матері було ОСОБА_7 . Відповідач, ОСОБА_2 як син після смерті матері ОСОБА_4 , претендує на спадщину, тому своєчасно відповідно до ст. 1269,1270 ЦК України звернувся до приватного нотаріуса Щербини Валерії Сергіївни із заявою про прийняття спадщини за законом. Інших спадкоємців першої черги, відповідно до ст.1261 ЦК України немає.

Прохає суд встановити факт родинних відносин між померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , визнавши, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 доводилася рідною матір`ю померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 . Визначити ідеальні долі в спільній сумісній власності та визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування згідно із законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , яка прийняла, але не оформила спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 06.02.2024 року відкрито позовне провадження за правилами загального позовного провадження, у якій роз`яснено відповідачу, право подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов до суду.

26.03.2024 року на адресу суду надійшла витребувана копія спадкової справи, що відкрилася після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ./а.с.46-92/.

22.04.2024 року на адресу суду надійшла витребувана копія спадкової справи, що відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 /а.с.101-128/.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.05.2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Представник позивача адвокат Мосіна О.В. у судовому засіданні підтримала позовні вимоги , прохала їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги частково, суду пояснив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог щодо встановлення факту, але заперечує проти визнання права власності на частку квартири після смерті матері за позивачем, так як також претендує на спадкове майно після смерті матері, у зв`язку з цим звернувся до нотаріусу з заявою про прийняття спадщини.

Суд, заслухавши сторони по справі, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази надані позивачем, приходить до наступних висновків.

Що стосується позовних вимог позивача про встановлення факту родинних відносин.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до свідоцтво № НОМЕР_1 про право власності на житло від 11.01.2002 року ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 приватизували на праві спільної сумісної власності квартиру АДРЕСА_1 . Таким чином, кожному з власників належало по частки квартири АДРЕСА_1 ./а.с.12-15/.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серія НОМЕР_3 , виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Запорізького обласного управління юстиції/а.с.9/.

Після її смерті відкрилася спадщина на частку квартири АДРЕСА_1 ./а.с.101-128/.

Спадкоємицею першої черги відповідно до ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) була ОСОБА_4 , яка спадщину прийняла шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадщиною, оскільки була прописана та проживала за однією адресою разом зі спадкодавицею./а.с.102/.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серія НОМЕР_2 , виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції/а.с.10/.

ОСОБА_1 , як спадкоємець першої черги 25 липня 2014 року отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1 , виданому приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Бугрім О.В., реєстровий № 2379. Право власності було зареєстровано в Державному реєстрі речових трав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом серія ЕАО № 775770 від 25.07.2014р., зазначене також підтверджується з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру глав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.01.2024/а.с.22-24/.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серія НОМЕР_4 , виданим Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)/а.с.11/.

Після її смерті відкрилася спадщина на частку квартири АДРЕСА_1 , з якої частка належала їй на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 01.20021 року та частка як спадщина після смерті ОСОБА_3 , яку вона прийняла, але на яку не оформила свої спадкові права/а.с.46-91/.

Судом встановлено, що Позивач своєчасно, протягом 6 місячного терміну звернувся до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Щербини З.С. із заявою про прийняття спадщини, однак, нотаріус Постановою № 565 02-31 від 18.09.2023 року відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в прізвищі бабусі та її дочки, існують розбіжності в написанні прізвища бабусі ОСОБА_3 , а у свідоцтві про народження матері прізвище бабусі вказано як ОСОБА_3 ./а.с.88/.

Відповідно до свідоцтва про народження матері позивача ОСОБА_8 прізвище бабусі його вказано як ОСОБА_3 ./а.с.16/.

Позивачем надані письмові докази, щодо встановлення факту родинних відносин.

Відповідно до свідоцтвом про шлюб від 19 січня 1936 року, укладеним між ОСОБА_6 і ОСОБА_3 , виданим 07.12.1971 року Партизанською селищною радою Генічеського району, прізвище бабусі позивача вказана як ОСОБА_3 /а.с.16/.

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 24.06.2014 року, відповідно до якого дошлюбне прізвище матері було Загрунна./а.с.26/.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у судовому засіданні суду пояснили, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживали за адресою АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 є донькою ОСОБА_4 , так як це ними було встановлено у спілкуванні між ними. У спілкуванні ОСОБА_4 називала її матір`ю, а ОСОБА_3 зверталася до ОСОБА_4 як до доньки.

Зі змісту роз`яснень, наданих судам у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки.

У заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить установити та з якою метою і причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

У судовому засіданні було з`ясовано, що встановлення даного факту потрібно позивачу для прийняття спадщини .

Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтями 1261 та 1262 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (стаття 392 ЦК України).

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Підпунктами 4.2, 4.14, 4.18 пункту 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 передбачено, що при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов`язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин.

За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

Як вбачається з матеріалів справи, встановлення факту родинних відносин необхідно позивачу для оформлення спадщини після смерті його матері ОСОБА_4 .

Надані позивачем до суду докази у сукупності дають можливість встановити, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 доводилася рідною матір`ю померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 . Про встановлення факту родинних відносин відповідач не заперечував.

Що стосується позовних вимог позивача про визнання права власності на спадкове майно, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 в передбачений законом строк прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою, та йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину лише тому, що ним не надано документів на підтвердження родинного зв`язку матері та його бабусі.

Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 теж в передбачений законом строк прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4 , звернувся до нотаріуса з відповідною заявою. /а.с.89/.

У судовому засіданні відповідач підтвердив, що також бажає отримати спадщину після смерті матері, з заявою звернувся до нотаріусу, але свідоцтво про прийняття спадщини ще не отримав.

У судовому засіданні представник позивача суду пояснив, що відповідач домовлявся з позивачем про те, що не буде приймати спадщину після матері, відмовився від її прийняття, але суду доказів на підтвердження даного факту долучено до справи не було.

Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст. 392 ЦК України)

Вирішуючи спір про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК України, слід враховувати, що за змістом зазначеної норми судове рішення не породжує права власності, а лише підтверджує наявне у позивача таке право, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності за ст. 392 ЦК України у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно, оскільки підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності відповідно до зазначеної норми є саме оспорення або невизнання права, а не намір набути таке право за рішенням суду.

Отже, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. (постанова Верховного Суду від 22.09.2021 року у справі № 227/3750/19).

Суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом немає з наступних підстав.

Оформлення спадкових справ особи покладено на нотаріуса.

У постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії нотаріусом роз`яснено ОСОБА_1 що перш ніж звертатися про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, слід звернутися до суду з позовом про встановлення факту родинних відносин спадкодавця ОСОБА_4 з померлою ОСОБА_3 . Видача нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно спадкоємцю, яки який не підтвердив факт родинних відносин зі спадкодавцем є неправомірним.

Отже судом встановлено, що встановлення факту родинних відносин буде мати правові наслідки для позивача для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1,4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. (ч.2 ст.78 ЦПК України)

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. (ст.79 ЦПК України)

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. (ст.80 ЦПК України)

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 83, 89, 258, 259, 263-265, 268, 354 ЦПК України, ст.ст.328,392,1216-1218, 1220-1223, 1296-1298 ЦК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту родинних відносин, про визначення ідеальних часток, визнання права власності на 1/4 частину квартири в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Встановити факт родинних відносин між померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 та померлою ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , визнавши, що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 доводилася рідною матір`ю померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 3.06.2024 року.

Суддя Н.В.Фісун