Справа № 168/1080/24
Провадження № 2/168/389/24
У Х В А Л А
про відмову в зупиненні провадження у справі
05 листопада 2024 року сел.Стара Вижівка
Старовижівський районний суд Волинської областів складі:
головуючого - судді Малюти А.В.,
секретаря судового засідання Сулеви Н.С.,
за участю: позивачки ОСОБА_1 та її представника адвоката Гайдашука В.М.,
розглянувши у відкритому підготовчому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Панасюка Івана Івановича в цивільній справі за позовом представника позивачки ОСОБА_1 адвоката Гайдашука Валентина Миколайовича до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на неповнолітню дитину,
Адвокат Гайдашук ВМ. звернувся до суду з позовом в інтересах позивачки ОСОБА_1 , в якому просив змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на підставі рішення Старовижівського районного сулу від 17 січня 2020 року, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 08 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання на 09.30 год. 05 листопада 2024 року. Запропоновано відповідачу надати відзив на позов.
04 листопада 2024 року представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Панасюк І.І. подав до суду письмове клопотання про зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або до завершення на території України воєнного стану. На підтвердження додав довідку військової частини НОМЕР_1 .
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Гайдашук В.М. проти зупинення провадження заперечили. Вказали, що відповідно до Порядку проходження громадянами України військової служби у ЗСУ, належним доказом про перебування відповідача ОСОБА_2 у складі ЗСУ повинен бути наказ по особовому складу. Також матеріали клопотання не містять достовірних доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_2 залучений до участі в бойових діях. Що б унеможливлювало його явку до суду. Окрім того зазначив, що відповідач ОСОБА_2 має свого представника адвоката Панасюка І.І. Який подав клопотання про проведення судового засідання 05 листопада 2024 року у їх відсутності. Що не порушує відповідача право на захист. Тому позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Гайдашук В.М. просили суд залишити клопотання адвоката Панасюка І.І. без задоволення. Крім цього, адвокат Гайдашук В.М. долучив довідку військової частини НОМЕР_2 ЗСУ, що ОСОБА_2 військову службу у військовій частині НОМЕР_2 та підпорядкованих їй частинах НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 не проходив/не проходить.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Панасюк І.І. не з`явилися. Адвокат Панасюк І.І. подав заяву про проведення підготовчого засідання у їх відсутності. Клопотання про зупинення провадження у справі підтримав та просив його задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у раз перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Верховний Суд також сформулював аналогічну правову позицію у постанові від 29 серпня 2022 у справі №461/5209/19, за якою для зупинення провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 2 частини 1 статті 251 ЦПК України, в матеріалах цивільної справи мають бути докази перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, а також того, що такі підрозділи переведені на воєнний стан, зокрема, беруть участь у виконанні бойових завдань. В обґрунтування клопотання про зупинення провадження представником відповідача не зазначено у чому полягає передбачена законом неможливість розгляду зазначеної справи на період його знаходження на військовій службі, враховуючи, що він не позбавлений можливості здійснити реалізацію наданих йому ЦПК України прав.
З Довідки військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі в військовій частині НОМЕР_1 . Доказів того, що військова частина переведена на воєнний стан, зокрема, бере участь у виконанні бойових завдань представником відповідача суду не надано.
Окрім цього, відповідно до частини першої статті 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Положення цієї статті ґрунтуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов`язок держави забезпечувати захист прав і свобод людини і громадянина судом (стаття 55).
Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Право на звернення до суду (право на захист у процесуальному розумінні) гарантується Конституцією України та законами України.
У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.
Згідно з пунктом 1 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Згідно зі статтею 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано цим Положенням.
Відповідно до пункту 12 Положення встановлення, зміна або припинення правових відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом та за призовом осіб офіцерського складу (зокрема, присвоєння та позбавлення військового звання, пониження та поновлення у військовому званні, призначення на посади та звільнення з посад, переміщення по службі, звільнення з військової служби, залишення на військовій службі понад граничний вік перебування на військовій службі, направлення за кордон, укладення та припинення (розірвання) контракту, продовження його строку, призупинення контракту та військової служби тощо) оформлюється письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких встановлюються Міністерством оборони України.
Результат аналізу пункту 12 Положення дає підстави зробити висновок про те, що встановлення відносин військовослужбовців, які проходять військову службу за призовом, оформлюється письмовими наказами по особовому складу.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з частинами першою та другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Матеріали справи не містять достовірних доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, оскільки він не надав наказ по особовому складу.
Тому довідка військової частини НОМЕР_1 не є достатньою підставою для зупинення провадження у справі відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Зупинення провадження у справі це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.
Відповідач ОСОБА_2 може вести справу в суді особисто або за участі свого представника.
Згідно з частиною 1 статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
На переконання суду, зупинення провадження в справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 251 ЦПК України порушуватиме право позивача на розгляд його справи упродовж розумного строку, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
З огляду на викладене, суд не вбачає достатніх підстав для зупинення провадження в справі.
Керуючись статтями 222, 251,252, 253, 258-260, 353 ЦПК України,
суд
В задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Панасюка Івана Івановича про зупинення провадження у справі відмовити.
Ухвала остаточна та окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя А. В. Малюта