Провадження № 22-ц/812/247/24 Суддя першої інстанції Максютенко О.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

20 лютого 2024 року м. Миколаїв Справа № 484/3385/23

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі судового засідання Колосовій О.М.,

за участю представника позивача Кравченка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2023 року, ухвалене під головуванням судді Максютенко О.А., в залі судового засідання в м. Первомайськ, повний текст якого складено 07 грудня 2023 року, за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

29 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» (далі ТОВ «Агрофірма Корнацьких») про розірвання договору оренди землі.

Позовні вимоги мотивував тим, що 28 грудня 2009 року між ним та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» було укладено договір оренди земельної частки (паю), який було зареєстровано 02 березня 2010 року.

Відповідно до умов зазначеного договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну частку (пай) розміром 4,78 га, вартістю 40 392.33 грн, яка розміщена в межах земельної ділянки, закріпленої кадастровим планом земельних часток (паїв), переданих у користування ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

Договір було укладено строком на 50 років, початок дії 01 січня 2010 року, закінчення 31 грудня 2059 року.

За умовами договору орендар сплачує орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі (в розрахунку на одну земельну частку) у розмірі 3% від грошової оцінки земельної частки (паю), яка передається орендодавцем в користування Орендарю, що в грошовому вигляді складає 1 211.77 грн.

Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії Договору, але не пізніше як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі.

В подальшому він приватизував зазначену вище земельну ділянку (пай) на власне ім`я, виділивши в натурі земельні ділянки: площею 0.0171 га, кадастровий номер :01:000:1126; 2.7879 га, кадастровий номер :01:000:1127; 1.4503 га, кадастровий номер :01:000:1128; 0.2049 га, кадастровий номер :01:000:1129.

При цьому сторони не вносили жодних змін з даного питання до діючого Договору та будь-яких інших договорів відносно новоутворених земельних ділянок не укладали.

Відповідачем не було надано під час укладення належного позивачу примірника договору, а протягом часу його дії, відповідач систематично порушував його умови в частині своєчасної сплати орендної плати.

З відповіді наданої Первомайською ДПІ ГУ ДПС у Миколаївській області відповідач звітує до органу ДПІ відносно нібито нарахованих доходів на його користь, як сплату коштів за отримане майно в оренду.

Проте, починаючи з дня укладення договору по теперішній час, відповідачем фактично не сплачувались жодні кошти на користь позивача за використання ним належної йому земельної ділянки.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1 просив суд розірвати договір оренди землі від 28 грудня 2009 року, укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких», зареєстрований 02 березня 2010 року за № 22.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2023 року позов задоволено.

Розірвано договір оренди земельної частки (паю) від 28 грудня 2009 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) Кам`янобалківської сільської ради за № 22 від 02 березня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 , з однієї сторони, та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» з іншої.

Стягнуто з ТОВ «Агрофірма Корнацьких» на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 073.60 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідачем не надано суду доказів про те, що він приймав заходи щодо внесення орендної плати за договором оренди щороку до 26 грудня протягом 2013-2022 років. Вже після виплати заборгованості за минулі роки, відповідач знову порушив зобов`язання по своєчасній виплаті орендної плати, та не виплатив у грудні 2022 року орендну плату. Відповідач лише в 2021 та 2022 роках вчиняв дії направленні на повідомлення позивача отримати нараховану орендну плату, а саме: направив на адресу позивача листа та дав оголошення в місцевій газеті.

Порушення відповідачем умов договорів щодо виплати орендної плати є істотним, оскільки орендодавець внаслідок такого порушення значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні договору.

Не погодившись з рішенням суду, ТОВ «Агрофірма Корнацьких» подало апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зробив висновок про те, що відповідачем не надано суду доказів про те, що він приймав заходи щодо внесення орендної плати за договором оренди щороку до 26 грудня 2013-2022 років, хоча нараховував позивачу орендну плату.

Скаржник вважає висновок суду помилковим та таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

ТОВ «Агрофірма Корнацьких» систематично вносить позивачу орендну плату, проте позивач починаючи з 2013 року односторонньо відмовлявся її отримувати.

Позивач в односторонньому порядку відмовився від виконання умов Договору оренди земельної ділянки в частині отримання орендної плати.

Відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 09 травня 2023 року за № 1408-23-02256 є реальним свідченням виплати орендної плати позивачу.

При цьому, враховуючи презумпцію обов`язку знати про свій майновий стан та стан свого майна, позивач зобов`язаний знати про фактичного користувача земельних ділянок.

Відповідно до умов пункту 2.3 Договору оренди земельної частки (паю) сторони не мають права відмовлятись від виконання умов цього договору в односторонньому випадку.

З укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки, які вони мають виконувати.

Позивач був обізнаний про нарахування орендної плати по Договору оренди земельної частки.

При цьому відповідачем вживались заходи отримання позивачем орендної плати.

Проте, позивачем було проігноровано запропоновані відповідачем способи отримання орендної плати.

У 2022 році ТОВ «Агрофірма Корнацьких» було здійснено публікацію у засобах масової інформації «Прибузький вісник».

З огляду на викладене слід дійти до висновку, що самим позивачем створювались умови щодо дострокового розірвання Договору оренди земельної частки.

Натомість суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку щодо невжиття відповідачем заходів щодо сплати орендної плати позивачу, що і вплинуло на прийняття необґрунтованого рішення.

Судом першої інстанції при розгляді даної цивільної справи був застосований принцип негативного доказування, на недопустимість якого неодноразово вказував Верховний Суд у своїх постановах, чим було істотно порушено принцип змагальності та приписи частини 1 статті 81 ЦПК України, застосовано презумпцію вини відповідача та використано концепцію негативного доказу.

Суд першої інстанції побудував обґрунтування свого рішення не на оцінюванні належності та допустимості доказів позивача, а на оцінюванні заперечень відповідача проти цих доказів, тобто на принципі негативного доказування.

Вказаними діями було порушено засади цивільного судочинства, принцип змагальності та порядок доказування, визначений цивільним процесуальним законом.

ОСОБА_1 , від імені якого діяв його представник ОСОБА_2 , надійслав відзив на апеляційну скаргу, в якому не визнав доводи апеляційної скарги, погодившись з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції.

У відзиві зазначав, що він не міг знати про наявність оголошення відповідача про намір виплатити орендну плату, оскільки журналів та газет він не виписує, не обізнаний в їх асортименті та йому взагалі не відомо про існування газети, в якій ТОВ «Агрофірма Конацьких» давала оголошення.

Доводи апеляційної скарги про те, що орендну плату не було сплачено, оскільки він не надав банківські реквізити свого карткового рахунку, не можуть братися до уваги, оскільки умовами договору оренди земельної частки від 28 грудня 2009 року чітко передбачено розмір та період сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, а також вказаний обов`язок передбачений чинним законодавством.

Крім того, систематичне порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи була виплачена в подальшому заборгованість.

Відповідачем не було надано жодних доказів на підтвердження сплати орендної плати позивачу з 2009 по 2013 рік включно.

Саме відповідач у справі має доводити у суді відсутність своєї вини у невиконанні зобов`язання за договором оренди з внесення орендної плати або ж довести факт виконання ним даного зобов`язання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 28 грудня 2009 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Агрофірма Корнацьких» в особі генерального директора Кирилюка Олега Павловича було укладено Договір оренди земельної частки (паю), який було зареєстровано у Книзі записів реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв) по Кам`янобалківській сільській раді за № 22 від 02 березня 2010 року.

Відповідно до умов даного договору орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну частку (пай) розміром 4,78 умовних кадастрових гектарів, вартістю 40 392.33 грн., яка розміщена в межах земельної ділянки, закріпленої кадастровим планом земельних часток (паїв), переданих у користування ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

Відповідно до пункту 2.3. Договору, даний договір було складено сторонами терміном на 50 (п`ятдесят) років. Початок дії 01 січня 2010 року, закінчення 31 грудня 2059 року.

Як вбачається з пункту 2.2. зазначеного Договору, за користування вказаною в Договорі земельною часткою Орендар сплачує Орендодавцю щороку орендну плату у грошовій формі (в розрахунку на одну земельну частку) у розмірі 3 (три) відсотки від грошової оцінки земельної частки (паю), яка передається Орендодавцем в користування Орендарю, що в грошовому вигляді складає 1 211.77 грн.

Орендар сплачує орендну плату протягом терміну дії Договору, але не пізніше як до 26 грудня року, за який здійснюється розрахунок по орендній платі.

У випадку виділення в натурі (на місцевості) належної Орендодавцю земельної частки (паю) цей Договір зберігає чинність та його умови діють протягом усього терміну до переукладання сторонами договору оренди землі відповідно до виданого Орендодавцю державного акту на право власності на землю (пункт 2.3 Договору).

Позивач приватизував зазначену вище земельну частку (пай), виділивши в натурі земельні ділянки площею 0,0171 га (кадастровий номер :01:000:1126), 2,7879 га ( кадастровий номер :01:000:1127), 1,4503 га (кадастровий номер :01:000:1128) та 0,2049 га (кадастровий номер :01:000:1129).

Згідно листа від 15 листопада 2021 року № 722/юр ТОВ «Агрофірма Корнацьких» попросило ОСОБА_1 надати ІВАN номер (UА….) для перерахування орендної плати, заповнивши належним чином відповідну заяву, що додавалася до вказаного листа. В листі було зазначено про інший спосіб отримання орендної плати, та залишено контактний номер телефону спеціаліста ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

У газеті Первомайського району Миколаївської області «Прибузький вісник» від 04 листопада 2022 року ТОВ «Агрофірма Корнацьких» дало оголошення про початок виплат орендної плати у грошовій та натуральній формі за 2022 рік та довічні ренти.

З тексту листа ТОВ «Агрофірма Корнацьких» від 08 вересня 2022 року № 34/юр, адресованого ОСОБА_1 , встановлено, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» стало відомо про встановлення позивачем меж в натурі на місцевості земельної частки (пай) належної позивачу на праві приватної власності на підставі сертифікату серія МК № 0035213, у зв`язку з чим повідомлялось позивачу про необхідність переукладання договору оренди земельної частки (пай).

З інформації з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України про доходи за період з 01 кварталу 1999 року по 04 квартал 2022 року фізичної особи ОСОБА_1 вбачається, що з 2013 по 2022 рік відповідач лише нараховував, але не виплачував позивачу орендну плату.

Критерії оцінки правомірності оскаржуваного судового рішення визначені в статті 263 ЦПК України, відповідно до яких судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам судове рішення районного суду відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що саме на відповідача у справі покладено обов`язок доказування відсутності вини у невиконанні зобов`язання за договором оренди з внесення орендної плати або ж доведення факту виконання ним цього зобов`язання. ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не надало суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що позивач відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, а саме, отримати орендну плату протягом 2013-2022 років у строки та на умовах, що встановлені договором оренди, не доведено відсутності вини у порушенні зобов`язання щодо внесення орендної плати та прийняття заходів щодо внесення орендної плати за договором оренди щороку. Порушення відповідачем умов договору щодо виплати орендної плати є істотним, оскільки позивач внаслідок такого порушення значною мірою позбавлявся того, на що він розраховував при укладенні договору.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із вказаним висновком виходячи з наступного.

Відповідно до вимог статті 124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Відповідно до статті 1 Закону України Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

У статті 21 Закону України Про оренду землі передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

За положеннями статті 24 Закону України Про оренду землі орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

Частиною 1 статті 32 Закону України Про оренду землі передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Водночас у пункті д) частини 1 статті 141 ЗК України передбачено таку підставу припинення права користування земельною ділянкою як систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Отже, згідно зі статтями 13, 21 Закону України Про оренду землі основною метою договору оренди земельної ділянки та одним з визначальних прав орендодавця є своєчасне отримання останнім орендної плати у встановленому розмірі. У разі систематичної несплати орендної плати за користування земельною ділянкою, тобто систематичне порушення договору оренди земельної ділянки може бути підставою для розірвання такого договору.

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених законом або договором. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Стаття 611 ЦК України передбачає різні правові наслідки порушення зобов`язання, до яких належать, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків і моральної шкоди.

Застосування такого правового наслідку, як розірвання договору судом, саме з підстави істотності допущеного порушення договору, що значною мірою позбавляє того, на що особа розраховувала при укладенні договору, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, до яких за пунктом 6 частини першої статті 3 ЦК України належать, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє позивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа.

У справі, що переглядається, суд першої інстанції, установивши, що ТОВ «Агрофірма Корнацьких» не виплачувало ОСОБА_1 з 2013 року своєчасно та систематично орендну плату за земельну ділянку, на підставі укладеного між ними договору про оренду землі від 28 грудня 2009 року, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання договору оренди землі у зв`язку із порушенням товариством його умов.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що сплата орендної плати є істотною умовою договору оренди, а позивач не отримав того, на що він розраховував при укладанні договору. Разом з тим, сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо своєчасної сплати орендної плати у строки обумовлені довором є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Про те, що сам факт систематичного порушення договору оренди земельної ділянки щодо сплати орендної плати є вичерпною підставою для розірвання такого договору свідчить усталена судова практика Верховного Суду, яку слід врахувати при застосуванні норми права відповідно до вимог частини 4 статті 263 ЦПК України.

Зокрема, такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) зроблено висновок, що підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач визнав факт невиплати орендної плати за вказаний період, при цьому посилався на те, що заборгованість по орендній платі виникла виключно з вини ОСОБА_1 , оскільки останній ухилявся від одержання орендної плати за спірний період, тобто орендна плата нараховувалась відповідачем, однак не виплачувалась. Ухилення орендодавця від отримання орендної плати відповідач вбачає у тому, що ОСОБА_1 не повідомив та не надав будь-яких відомостей, які б надали можливість зв`язатися з ним або перерахувати кошти на банківський рахунок позивача.

На підтвердження такого ухилення відповідач надав до суду першої інстанції лист надісланий ТОВ «Агрофірма Корнацьких» через засоби поштового зв`язку на адресу позивача 15 листопада 2021 року, де просило ОСОБА_1 надати ІВАN номер (UА….) для перерахування орендної плати за 2019-2020 роки, заповнивши належним чином відповідну заяву, що додавалася до вказаного листа. Також в листі було зазначено про інший спосіб отримання орендної плати, та зазначено контактний номер телефону спеціаліста ТОВ «Агрофірма Корнацьких».

Суд першої інстанції надав правильну оцінки зазначеному письмовому доказу, оскільки обставини направлення такого листа на адресу відповідача не звільняють орендаря від виконання обов`язку щодо сплати орендної плати за періоди 2013-2021 років. Колегія суддів погоджується з такими висновками з огляду на те, що сторонами у договорі від 28 грудня 2009 року не визначено порядку виплати орендної плати, протягом тривалого часу користування земельною ділянкою (з 2010 року) відповідачем не було запропоновано позивачу укладення додаткової письмової угоди щодо визначення сторонами порядку виплати орендної плати у строки, визначені договором від 28 грудня 2009 року, отже відповідач, укладаючи договір, визначив для себе порядок сплати орендної плати, маючи дані адреси місця проживання позивача. Між тим не надав суду відповідних доказів, які б свідчили про наміри відповідача виконати свій обов`язок щодо своєчасної виплати орендної плати.

Аргументи скарги про те, що суд першої інстанції побудував обґрунтування свого рішення не на оцінюванні належності та допустимості доказів позивача, а на оцінюванні заперечень відповідача проти цих доказів тобто, на принципі негативного доказування, не заслуговують на увагу, оскільки суд першої інстанції правильно виходив з того, що у цій справі саме на відповідача у справі покладено обов`язок доказування відсутності його вини у невиконанні зобов`язання за договором оренди щодо своєчасної виплати орендної плати або ж доведення факту виконання ним цього зобов`язання.

Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що спірний договір оренди землі за вимогою позивача може бути достроково розірваний з підстав неналежного виконання умов договору, а саме: існування заборгованості по орендній платі та несвоєчасне виконання обов`язків зі сплати орендної плати, що є істотним порушенням умов договору та підставою для його розірвання.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду скаржником не надано.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Корнацьких» залишити без задоволення.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 21 лютого 2024 року.