Провадження № 22-ц/802/224/24 Доповідач: Киця С. I.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Киці С. І.,

суддів Данилюк В. А., Шевчук Л. Я.,

секретар судового засідання Черняк О. В.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Мельник В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживачів, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2023 року

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 18 листопада 2022 року звернувся в суд з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 липня 2022 року невстановленими особами здійснено без його згоди відкриття на його ім`я у відповідача карткового рахунку № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ) із одночасним встановленням на ньому кредитного ліміту у розмірі 17000 грн на підставі угоди № SAMDNWFC9 від 30 липня 2022 року. Того ж дня, здійснено списання грошових коштів в сумі 16811,64 грн з цільовим призначенням платежу «Покупка». Операція з переказу коштів мала місце через термінал відповідача, який розташований в м. Дніпро, при тому, що в той день він не покидав територію Волинської області та не міг цього зробити. Внаслідок вищевказаних транзакцій по перерахунку грошових коштів, йому нараховані додаткові грошові зобов`язання, зокрема зі сплати комісії за використання кредитних коштів в сумі 646,60 грн., які мали місце 30 липня 2022 року (комісія в розмірі 582,16 грн за платіж на суму 14554 грн та комісія у розмірі 64,44 грн за платіж на суму в розмірі 1611,04 грн). Відповідачем нараховані йому грошові зобов`язання за використання кредитного ліміту в сумі 890,83 грн. (нарахування суми у розмірі 328,19 грн від 01 вересня 2022 року та 562,64 від 01 жовтня 2022 року). За цим фактом розпочато досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000930. Правочин по відкриттю кредитного ліміту в розмірі 17000 грн ним не укладався, вільного волевиявлення на виникнення у нього кредитних зобов`язань, внаслідок покупки матеріальних благ на суму 16811,64 грн не було. Вважає, що кредитні зобов`язання підлягають визнанню недійсними, оскільки вони ґрунтуються на правочині, який одна зі сторін не укладала. Грошові кошти в сукупному розмірі 871,37 грн в якості грошових надходжень на картковий рахунок є набутими відповідачем без достатньої правової підстави. Просить визнати недійсними кредитні зобов`язання між ним та відповідачем на суму у сукупному розмірі 16811,64 грн (траншами у розмірі 1611,04 грн та 14554 грн) внаслідок транзакцій по покупці, які мали місце 30 липня 2022 року, з використанням карткового рахунку № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ), які виникли на підставі неукладеної угоди № SAMDNWFC9 від 30 липня 2022 року про відкриття відповідачем на його користь кредитного ліміту у розмірі 17000 грн; визнати недійсними зобов`язання зі слати комісій за використання кредитних коштів на суму 646,60 грн., які мали місце 30 липня 2022 року (комісія у розмірі 582,16 грн за платіж на суму 14554 грн та комісія у розмірі 64,44 грн за платіж на суму у розмірі 1611,04 грн), з використанням карткового рахунку № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ); визнати недійним зобов`язання з відсотків за використання кредитного ліміту між ним та відповідачем на суму 890,83 грн (328,19 грн, яке мало місце 01 вересня 2022 року та 526,64 грн, яке мало місце 01 жовтня 2022 року) з використанням карткового рахунку № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ); зобов`язати відповідача закрити картковий рахунок № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ) відкритий на його ім`я; стягнути з відповідача на його користь суму безпідставно набутих грошових коштів у сукупному розмірі 871,37 грн в якості грошових надходжень на картковий рахунок № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ), а саме сума в розмірі 6,49 грн, що мало місце 26 серпня 2022 року; 834,09 грн, яке мало місце 27 серпня 2022 року та 30,79 грн, яке мало місце 26 вересня 2022 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на вищевказане рішення суду, вважає його безпідставним, таким, що винесене всупереч його законним правам та інтересам та без будь-яких правових підстав, а тому незаконним і прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Судом поверхнево досліджено докази, безпідставно проінгоровано усі доводи, та всупереч нормам чинного ЦПК України не надано оцінку жодному аргументу позивача. Рішення не містить згадки щодо доводів позивача про те що він не підписував документів, копії яких надав відповідач, і про те, що таких документів не існує, бо він їх не підписував. Не узято до уваги, що станом на 30 липня 2022 року фізична особа могла замовити послугу з виготовлення ЕЦП вперше лише за її особистої присутності за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів, натомість такий спосіб здійснення ідентифікації особи як віддалено допускається лише з 31 грудня 2023 року і не допускався станом на 30 липня 2022 року. Він не мав вільного волевиявлення та не звертався особисто з документами, що посвідчують особу, підтверджують громадянство чи спеціальний статус, до кваліфікованого надавача електронних довірчих послуг за отриманням послуг з виготовлення кваліфікованого електронного цифрового підпису. Видача ЕЦП з порушенням процедури не може створювати будь-які юридичні наслідки щодо укладення в електронній формі правочинів, тому обставина підписання позивачем кваліфікованим ЕЦП відповідного кредитного договору та факту укладення двостороннього правочину не є доведеною відповідачем належними, допустими та достовірними доказами. Судом не враховано висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22. Сам факт коректного вводу необхідних даних для здійснення операції зі списання коштів з рахунку користувача не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв утраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Просив скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2023 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

У відзиві на апеляційну скаргу представником відповідача АТ КБ «ПриватБанк» зазначено, що до позову приєднано знімок з акаунта позивача із системи «Приват24», що підтверджує те, що останній має доступ до системи та підтверджує те, що власноруч мав можливість здійснити оспорювані операції з випуску картки та подальшого зняття готівки через термінал. Протилежних доказів матеріали справи не містять. Судом не встановлено, що у момент вчинення правочину ОСОБА_1 не мав волевиявлення на вчинення правочину з відкриття кредитної картки та подальшого зняття коштів у м. Дніпро, тому вимоги про визнання недійсним договору не підлягає задоволенню. Відповідач вважає рішення таким, що винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Апеляційний суд в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, заслухавши учасників судового розгляду, дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 30 липня 2022 року між сторонами АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № SAMDNWFC9 та відкрито картковий рахунок № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ) із одночасним встановленням на ньому кредитного ліміту у розмірі 17000 грн.

Із скрін-шотів з додатку «Приват 24» 30 липня 2022 року вбачається, що внаслідок проведення двох банківських операцій, із карткового рахунку № НОМЕР_1 (картка № НОМЕР_2 ) здійснено переказ коштів на картку НОМЕР_3 в загальному розмірі 16811,64 грн. Вказані операції були проведені в терміналі самообслуговування за адресою: АДРЕСА_1 .

В ч. 1 статті 203 ЦК України закріплено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Відповідно до частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно із ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом. Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо -, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1 статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частина перша статті 634 ЦК України передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому

В ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України закріплено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1069 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Таким чином відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття, передує ідентифікація в системі.

У справі, що переглядається, судом першої інстанції правильно встановлено, що оспорюваний договір між сторонами укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. Нормативно-правове регулювання укладення такого договору відрізняється від підписаного власноруч договору у письмовій формі.

Позивач заперечує створення ним кваліфікованого електронного підпису (далі КЕП) 30 липня 2022 року о 14 год 33 хв 43 с, яким були підписані Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Паспорт споживчого кредиту від 30 липня 2022 року (фінансова послуга: відкриття та обслуговування поточного рахунку, споживче кредитуваня), унаслідок чого на його ім`я було відкрито картковий рахунок з встановленням на нього кредитного ліміту.

Згідно з відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» від 24 квітня 2023 року, відомості про номер телефону чи адресу електронної пошти, які вказував в якості контактних даних позивач, у зв`язку зі зверненням його до КНЕДП для надання КЕП - відсутні, оскільки виготовлення КЕП відбувалось за допомогою системи «Приват24». Для отримання КЕП необхідно бути авторизованим в «Приват24», згода на отримання КЕП надається від клієнта шляхом введення смс-коду, для входу в систему необхідно мати доступ до фінансового номера та знати статистичний пароль від акаунта системи «Приват24». У судовому засіданні позивач підтвердив, що він авторизований у системі «Приват24», який є необхідним для створення КЕП. КЕП, виданий позивачу 30 липня 2022 року, був чинним на час підписання заяви та паспорта споживчого кредиту та на час звернення до суду з цим позовом, що підтверджується довідкою від 21 січня 2023 року, приєднаною самим позивачем до відповіді на відзив на позовну заяву. Твердження позивача про те, що видача йому вперше КЕП дистанційно без особистої участі (без паспорта громадянина України) не була передбачена редакцією ст. 22 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» станом на 30 липня 2022 року, на увагу не заслуговує, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ч. ч. 1-3 ст. 22 Закону в редакції від 01 січня 2022 року, формування та видача кваліфікованого сертифіката відкритого ключа без ідентифікації особи, ідентифікаційні дані якої міститимуться у кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа, не допускаються. Ідентифікація фізичної особи, яка звернулася за отриманням послуги формування кваліфікованого сертифіката відкритого ключа, здійснюється за умови її особистої присутності за паспортом громадянина України або за іншими документами, які унеможливлюють виникнення будь-яких сумнівів щодо особи, відповідно до законодавства про Єдиний державний демографічний реєстр та про документи, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи. Допускається ідентифікація фізичної особи кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг за ідентифікаційними даними, що містяться у раніше сформованому ним кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа, за умови чинності цього сертифіката. Водночас, згідно з п. 25 ч. 1 ст. 1 Закону, кваліфікований сертифікат відкритого ключа - сертифікат відкритого ключа, який видається кваліфікованим надавачем електронних довірчих послуг, засвідчувальним центром або центральним засвідчувальним органом і відповідає вимогам цього Закону. Такий сертифікат використовується для ідентифікації підписувача електронного документа, однак такий кваліфікований сертифікат не є особистим ключем та може передаватись між суб`єктами електронного документообігу. Накласти кваліфікований електронний підпис використовуючи лише кваліфікований сертифікат відкритого ключа неможливо.

Визначення поняття «кваліфікований електронний підпис» міститься у п. 27 ч. 1 ст. 1 Закону, порядок створення, перевірки та підтвердження КЕП регламентується ст. 18 Закону. За п. 27 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, що створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 18 Закону, кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису. Обов`язкові вимоги до надання кваліфікованої електронної довірчої послуги створення, перевірки та підтвердження кваліфікованих електронних підписів чи печаток, а також порядок перевірки їх дотримання встановлюються Кабінетом Міністрів України. Випуск та обіг засобів електронної ідентифікації з функціями кваліфікованого електронного підпису як документів, що посвідчують особу, регулюються законодавством.

Відповідно до довідки про надання послуг КЕП від 21 січня 2023 року, ОСОБА_1 отримав ключ з призначенням «Кваліфікований електронний підпис» за ДСТУ 4145-2002 «Інформаційні технології. Криптографічний захист інформації. Цифровий підпис, що ґрунтується на еліптичних кривих. Формування та перевірка». Зважаючи на те, що позивач є клієнтом банку, користувачем системи «Приват24», під час формування КЕП здійснюється ідентифікація клієнта (за РНОКПП), правові підстави вважати, що КЕП від 30 липня 2022 року створений на ім`я позивача не особисто, а іншою особою, і що ним не здійснювалось укладення спірного договору, відсутні, а твердження позивача про те, що він не уміє користуватися цифровими та комп`ютерними технологіями спростовується поясненнями самого позивача та не підтверджується належними і допустимими матеріалами справи. Факт наявності особистому кабінеті позивача ОСОБА_1 картки «Універсальна» НОМЕР_4 у системі «Приват24» підтверджується скрін-шотом з особистого кабінету позивача.

Позивач, стверджуючи, що КЕП від 30 липня 2022 року створений уперше, не надає доказів на підтвердження цього факту. Крім того, колегія суддів ураховує, що на період воєнного стану на території України та протягом місяця з дня його припинення чи скасування формування нових сертифікатів раніше засвідчених відкритих ключів для користувачів електронних довірчих послуг може здійснюватися кваліфікованими надавачами електронних довірчих послуг автоматично, без особистої присутності таких користувачів. При цьому раніше сформований сертифікат скасовується, сукупний строк дії раніше сформованого сертифіката та нового сертифіката не повинен перевищувати три роки, а строк дії нового сертифіката користувача електронних довірчих послуг не повинен перевищувати строку дії власного кваліфікованого сертифіката відкритого ключа надавача електронних довірчих послуг (пп. 1 п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання забезпечення безперебійного функціонування системи надання електронних довірчих послуг» № 300 від 17 березня 2022 року в редакції від 01 липня 2022 року).

Матеріали справи не містять доказів неправомірного втручання сторонніх осіб у роботу мобільного телефона позивача, його втрату (чи втрату номера мобільного телефона) або викрадення, втрати РНОКПП, паспорта тощо. У розмові з працівником служби безпеки банку, позивач повідомив, що можливість користування його акаунтом в «Приват24» мала його дружина, що підтверджується звукозаписом, який приєднано до письмових пояснень відповідача від 23 лютого 2023 року.

Подальші зняття коштів з карткового рахунку здійснювались у терміналі самообслуговування без використання картки, однак шляхом ідентифікації клієнта за опцією «Зняти без картки», для чого необхідно було ввести правильний фінансовий номер телефона клієнта, знати його ПІН-код картки. Зважаючи на обов`язок позивача, як клієнта банку, не розголошувати (не розкривати) інформацію за рахунком, а саме паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, та обов`язок повідомлення банку у разі втрати, викрадення платіжної картки і такого розголошення (постанова Верховного Суду від 07 грудня 2020 року в справі № 182/5175/16-ц), позивач ОСОБА_1 не звернувся невідкладно до банку з метою припинення операцій, які, як він стверджує, не вчиняв.

Банк довів під час розгляду справи, що своїми діями і бездіяльністю, а саме передачею інформації третій особі дружині, неповідомленням невідкладно про здійснення платіжних операцій, позивач сприяв незаконному, на думку останнього, використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Банком надано диски зі записами розмов позивача з представниками служби безпеки банку, скрін-шоти з кабінету позивача у системі «Приват24», а також підтверджено коректний ввід вихідних даних для отримання і користування кредитними коштами. Позивач тривалий час є користувачем послуг, а тому знайомий з умовами і правилами надання послуг цим банком.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу про те, що його волевиявлення не було вільним, що він не укладав договору про відкриття рахунку з одночасним установленням кредитного ліміту. Рішення суду першої інстанції не суперечать висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22.

Одночасно із цим, фактично обґрунтування позову зводяться до доводів щодо неукладення позивачем кредитного договору. Неукладений договір не є юридичним фактом, не може бути визнаний недійсним та не тягне жодних правових наслідків. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено, тому обґрунтування позову про неукладеність договору позивачем виключає можливість встановлення факту недійсності такого правочину.

Колегія суддів зауважує, що ст. 16 ЦК України такого способу захисту цивільних прав як визнання зобов`язань недійсними не передбачено, при цьому можливе застосування таких способів, серед іншого, як: визнання правочину недійсним, припинення або зміна правовідношення, відновлення становища, яке існувало до порушення тощо.

Відповідно до статті 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Залишок грошових коштів на рахунку видається клієнтові або за його вказівкою перераховується на інший рахунок в строки і в порядку, встановлені банківськими правилами.

Згідно абзаців 1-3 п. п. 20. 1. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої Постановою Правління НБУ від12 листопада 2003 року № 492 (в редакції, чинній на час виникнення спірних праовідносин) поточні рахунки клієнтів банків закриваються: на підставі заяви клієнта; на підставі рішення відповідного органу, на який згідно із законом покладено функції щодо припинення юридичної особи, припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця та визнання фізичної особи банкрутом.

Згідно абзацу 7 п. п. 20. 1 Інструкції банк закриває поточний рахунок юридичної особи на підставі документа, виданого державним реєстратором в порядку, установленому законодавством України, який підтверджує державну реєстрацію припинення юридичної особи або на підставі інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру у вигляді безоплатного доступу через портал електронних сервісів про державну реєстрацію припинення юридичної особи. Відповідно до п. п. 20.5 Інструкції закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням визначених обов`язкових реквізитів.

В матеріалах справи не міститься відмови банку у закритті рахунку, відкритого на ім`я позивача, станом на день звернення до суду із позовом, кредитний договір не був визнаний недійсним, припиненим тощо, тому підстав для задоволення такої позовної вимоги немає. Позивач не позбавлений права на позасудове звернення до відділення банку із заявою про закриття відповідного рахунку.

Оскільки судом не визнано зобов`язання позивача за кредитним договором недійсними, то відсутні підстави для повернення коштів, які позивач вважає безпідставно набутими банком.

Рішення судом першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права і правильним застосуванням норм матеріального права, з повним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 грудня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя

Судді