Справа № 522/4119/24
Провадження № 2/522/3922/24
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
05 листопада 2024 року Приморський районний суд м. Одеси:
у складі: головуючої судді Ковтун Ю.І.,
за участі секретаря Лахматової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зареєстрованому шлюбі сторони не перебували та не перебувають. При цьому з січня 2022 року фактичні сімейні відносини між сторонами були припинені та у березні 2022 року позивачка разом із дитиною виїхала через повномасштабне військове вторгнення російської федерації в Україну до Народної Республіки Болгарія де вони й проживають разом по теперішній час. З березня 2022 року відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки не надає. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Доходи, які отримує позивачка не дозволяють належно та на гідному рівні забезпечувати усі нагальні потреби спільної доньки. Відповідач є фізичною особою підприємцем у ІТ-сфері. Таким чином, заявлений відповідачем дохід у 2022 році мав становити 7585500,00 гривень, у 2023 році - 7818900,00 гривень та у 2024 році має становити - 8285700,00 гривень. Зазначене підтверджує, що відповідач має істотні доходи та перебуває у набагато кращому матеріальному становищі ніж позивачка. Вважає визначений розмір аліментів справедливим та таким, що не створить для відповідача надмірний тягар.
Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси Суворової О.В. від 20 березня 2024 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 26).
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2024 цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів надійшла в провадження судді Ковтун Ю.І.
Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси Ковтун Ю.І. від 27 червня 2024 року цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - прийнято до провадження. Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 75).
У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлялися належним чином.
Від представника позивачки адвоката Щукіна О.С. до суду надійшла заява від 17.10.2024, в якій просить судове засідання повести без участі позивачки та її представника, позов просить задовольнити у наступний спосіб: стягнути з ОСОБА_2 на користьОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів ОСОБА_2 , але не менше прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18.03.2024. Допустити негайне виконання рішення суду у відповідній частині.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав.
Суд, у зв`язку з неявкою відповідача, ненаданням відповідачем відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складання повного тексту рішення є 05 листопада 2024 року.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом установлено, що сторони мають спільну доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_2 , яке видано 21.03.2018 Одеськім міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис № 1329 (а.с. 14).
Позивачка виїхала з України та наразі проживає з дитиною у Народній Республіці Болгарія, що підтверджується копією реєстраційної картки біженців № НОМЕР_3 , видане Державною агенцією у справах біженців при Раді Міністрів Народної Республіки Болгарія (а.с.15).
Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Охорона дитинства в Україні є стратегічним загальнонаціональним пріоритетом і має метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні. Державна політика у цій сфері ґрунтується на забезпеченні найкращих інтересів дитини.
Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається з цього Закону, а також інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері.
Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з вимогами ст. 181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав та результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» установлено з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень.
Згідно ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
До вказаного листа також додано картку платника податків в електронному вигляді та копію наявної податкової звітності (а.с. 38 - 39, 40 - 68).
Урахувавши наведені обставини, а також заяву представника позивачки - адвоката Щукіна О.С. від 17.10.2024, суд дійшов висновку що доводи позивачки про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є обґрунтованими, оскільки матеріали справи містять належні і допустимі докази на підтвердження отримання відповідачем ОСОБА_2 достатнього заробітку (доходу).
Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Позовна заява надійшла на адресу суду 18.03.2024, тому з вказаного дня підлягають стягненню аліменти з відповідача на користь позивачки на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 гривень.
Керуючись ст.ст. 180 - 182, 184, 191 СК України, ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. ст.ст. 9, 10, 12, 18, 141, 263-265, 280-284, 353, 354, 430 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (РНОКПП НОМЕР_5 ) аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 18.03.2024 до досягнення дитиною повноліття.
Рішення в частині стягнення суми платежу аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь держависудовий збір у розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять грн. 20 коп.) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Одеського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 05 листопада 2024 року.

Суддя Юлія КОВТУН