Справа №949/1545/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року Дубровицький районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тарасюк А.М.

при секретарі судових засідань Пінчук О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дубровиця в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку«ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», через свого представника ОСОБА_2 , що діє на підставі довіреності №9707-К-Н-О від 16 жовтня 2023 року, звернулося в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути з останньої заборгованість за кредитним договором №б/н від 17 серпня 2018 року у розмірі 52259,13 грн. станом на 22 липня 2024 року, що складається із: 42341,15 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9917,98 грн. - заборгованість за простроченими відсотками.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

26 вересня 2024 року до початку судового розгляду справи, від представника позивача ОСОБА_3 (довіреність №3014-К-Н-О від 10 січня 2024 року), надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки відповідачем добровільно було сплачено заборгованість за кредитним договором №б/н від 17 серпня 2018 року у розмірі 52259,13 грн.

Окрім того, у вказаній заяві представник позивача ОСОБА_3 просить повернути АТ КБ "ПриватБанк" сплачений судовий збір за подання даного позову.

Сторони в судове засідання не з`явилися та не повідомили про причини неявки.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України передбачено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Під предметом спору розуміється об`єкт спірних правовідносин, тобто благо, щодо якого виникає спір між позивачем та відповідачем.

Об`єктом цивільних правовідносин є матеріальні і нематеріальні блага, з приводу яких виникають цивільні правовідносини.

Види об`єктів цивільних прав визначені ст. 177 ЦК України.

Коло правовідносин, які можуть виникати щодо того чи іншого об`єкту цивільних прав ЦК України не обмежено.

Тобто, учасники правовідносин можуть вступати у будь-які правовідносини щодо певного об`єкту цивільних правовідносин, не заборонені і не обмежені законом.

Зміст таких правовідносин є досить широким та становить усі права та обов`язки їх учасників, визначені договором та законодавством.

Предмет спору не є тотожним предмету позову, яким є частина позову, яка містить безпосередню матеріально-правову вимогу позивача до відповідача, щодо якої суд ухвалює рішення по суті.

Предметом позову є позовні вимоги.

Предмет спору є достатньо простим для визначення (з`ясування) та станом на момент виникнення спору є таким, що фактично існує та не може бути заперечений сторонами.

Правове значення категорії предмет спору і пов`язані із цим правові наслідки на час розгляду справи чітко визначені ЦПК України, саме із нею процесуальний закон пов`язує закриття провадження у справі в порядку п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України (відсутність предмету спору, а не предмету позову).

Крім того, суд зазначає, що необхідність запровадження такого правила, встановленого п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, обумовлена тим, що відповідно до ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті, незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 03 травня 2018 року у справі № 404/251/17.

Судом встановлено, що між сторонами по справі виник спір у зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором.

З наданого до суду розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 17 серпня 2018 року станом на 22 липня 2024 року відповідач має заборгованість у розмірі 52259,13 грн.

Проте, як вказує у заяві представник позивача, станом на 25 вересня 2024 року вказана заборгованість відповідача перед АТ КБ "ПриватБАнк" повністю сплачена.

Тому на цей час відсутні не виконані зобов`язання з боку відповідача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим відсутній спір в цій справі.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що між сторонами в цій справі відсутній спір, у зв`язку з чим провадження по справі підлягає закриттю.

Згідно ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., що стверджується платіжною інструкцією №BOJ67B40QF від 07 серпня 2024 року.

Враховуючи вищевикладені норми, а також те, що провадження по справі підлягає закриттю, суд вважає, що судовий збір в розмірі 2422,40 грн., сплачений при подачі позову, слід повернути позивачу.

Керуючись ст.ст. 255, 352, 354 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

Закрити провадження у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційного банку "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Повернути позивачу Акціонерному товариству Комерційному банку "ПРИВАТБАНК" судовий збір у розмірі 2422,40 грн. (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок), сплачений 07 серпня 2024 року згідно платіжної інструкції №BOJ67B40QF.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана через Дубровицький районний суд Рівненської області до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Дубровицького

районного суду Тарасюк А.М.