Провадження № 6/537/115/2024
Справа № 537/3174/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2024 року м. Кременчук

Крюківський районний суд міста Кременчука в складі:

головуючого судді Мурашової Н.В.,

за участі секретаря Дьяченко В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Крюківського районного суду м. Кременчука справу за заявою ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання,

у с т а н о в и в:

27 червня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до суду з заявою, в якій просив поновити ОСОБА_2 пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука на виконання заочного рішення від 18.01.2024 року по справі №537/3174/22 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання, як неповнолітньої дитини, щомісячно, в розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 включно.

В обгрунтування заяви зазначив, що заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 18.01.2024 року у справі №537/3174/22 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи ОСОБА_2 , про припинення стягнення аліментів з батька на користь матері для утримання дитини. Частково задоволено позов третьої особи, яка заявила самостійні вимоги, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення з матері аліментів на користь доньки для її утримання, припинення стягнення аліментів з батька на користь матері для утримання дитини. Звільнено з 01.03.2020 року платника аліментів ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_4 , які стягуються за рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 29.09.2010 року по справі №2-2117/2010 на утримання дитини ОСОБА_2 . Відкликано виконавчий лист, виданий 26.09.2018 року Крюківським районним судом м. Кременчука по справі №2-2117/2010. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання як неповнолітньої дитини ОСОБА_2 щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 30.12.2022 року і до повноліття дитини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 включно. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь повнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання на період навчання щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), починаючи з дня набуття донькою повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 і до закінчення навчання у відокремленому структурному підрозділі "Полтавський фаховий коледж Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого" 30.06.2024 року, але не більше чим до досягнення донькою 23 років. Під час розгляду справи ОСОБА_1 , як батько неповнолітньої дитини ОСОБА_2 був її законним представником. Дитина ОСОБА_2 на момент розгляду справи досягла 14 річного віку, а тому мала право самостійно звертатися до суду з позовом для вирішення спору між батьками та з матір`ю про сплату на її утримання аліментів. 19 березня 2024 року ОСОБА_1 отримав виконавчий лист, виданий на підставі заочного рішення суду від 18.01.2024 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на її утримання як неповнолітньої дитини щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 30.12.2022 року і до повноліття дитини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 включно. В подальшому виконавчий документ був пред`явлений до виконання, однак 21.06.2024 року державний виконавець повернув виконавчий документ без виконання у зв`язку з пропущенням строку, визначеного законом для його пред`явлення. Вважає, що строк пред`явлення до виконання був пропущений з поважних причин, оскільки рішення по справі у спорі про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 було прийнято після досягнення нею повноліття.

В судове засідання учасники процесу не з`явилися, хоча повідомлялися належним чином про місце і час розгляду справи.

Позивач ОСОБА_1 просив розглянути справу у його відсутність та відсутність доньки ОСОБА_2 .

Відповідно до положень ч.3 ст.433 ЦПК України неявка учасників справи не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.01.2024 року у справі №537/3174/22 задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи ОСОБА_2 , про припинення стягнення аліментів з батька на користь матері для утримання дитини. Частково задоволено позов третьої особи, яка заявила самостійні вимоги, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення з матері аліментів на користь доньки для її утримання, припинення стягнення аліментів з батька на користь матері для утримання дитини. Звільнено з 01.03.2020 року платника аліментів ОСОБА_1 від сплати аліментів на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються за рішенням Крюківського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 29.09.2010 року у справі №2-2117/2010. Відкликано виконавчий лист, виданий 26.09.2018 року Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області у справі №2-2117/2010 для примусового виконання рішення цього ж суду від 29.09.2010 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно у розмірі частини з усіх видів його доходу (заробітку), починаючи з 29.09.2010 року і до повноліття дитини. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання як неповнолітньої дитини щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 30.12.2022 року і до повноліття дитини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 включно. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь повнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на її утримання на період навчання щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку (доходу), починаючи з дня набуття донькою повноліття ІНФОРМАЦІЯ_1 і до закінчення навчання у відокремленому структурному підрозділі "Полтавський фаховий коледж Національного юридичного університету імені Ярослава Мудрого" 30.06.2024 року, але не більше чим до досягнення донькою 23 років. Вирішено питання про стягнення судового збору.

Рішення суду від 18.01.2024 року набрало законної сили 15.03.2024 року.

На виконання рішення суду 19 березня 2024 року Крюківським районним судом м. Кременчука виданий виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на її утримання як неповнолітньої дитини щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 30.12.2022 року і до повноліття дитини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 включно.

21 червня 2024 року зазначений виконавчий лист повернуто державним виконавцем без прийняття до виконання у зв`язку з пропущенням строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

З огляду на викладене вбачається, що ОСОБА_2 , будучи неповнолітньою, через законного представника ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з матері аліментів на її утримання 30.12.2023 року, а рішення суду було прийнято 18.01.2024 року, тобто за час розгляду справи дитина ОСОБА_2 набула повноліття17.11.2023 року, а рішення суду ухвалено вже після досягнення нею повноліття.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

Частиною першою статті 431 ЦПК України передбачено, що виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання - це встановлений законом строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання і стати підставою для відкриття виконавчого провадження та проведення виконавчих дій, спрямованих на реалізацію припису юрисдикційного акта.

Згідно ч.3 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Тобто, з огляду на вищевказане, виконавчий лист про стягнення аліментів можна було подати для примусового виконання виключно в межах періоду, на який вказані аліменти присуджені рішенням суду, тобто до повноліття дитини.

Відповідно до положень п.2 ч.4 ст.4 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Порядок вирішення питань про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання врегульовано ст.433 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Норми ЦПК України та Закону України «Про виконавче провадження» не містять вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, зокрема, пред`явлення виконавчого листа до виконання; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух (рішення суду у справі Жоффер де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992р.).

Встановлення в законі строків на пред`явлення виконавчих листів до виконання також спрямовано на забезпечення вказаного принципу. Безпідставне поновлення строку може порушити принцип правової визначеності.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд, відповідно до ст.89 ЦПК України, дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, причина пропуску строку для пред`явлення виконавчого документу, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює виконання є поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: це обставина або можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; ця причина виникла протягом строку, який пропущено; ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування; тобто, що свідчить про відсутність у заінтересованої особи об`єктивної можливості подати виконавчій документ до виконання у встановлені строки.

Крім того, відповідно до правового висновку, викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308 цс 19), стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (ч.6 ст.12 № 1404-VIII).

Під поважними причинами пропущення процесуального строку слід розуміти такі обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали, або ускладнили можливість своєчасного звернення до суду у визначений законом строк.

З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про те, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання було пропущено з поважних причин, оскільки неповнолітня ОСОБА_2 через свого законного представника батька ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про стягнення з матері аліментів на її утримання, але рішення суду про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини прийнято вже після набрання дитиною повноліття, а тому заява ОСОБА_1 про поновлення пропущеного строку для подання виконавчого документу до примусового виконання є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 260, 431, 433 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк для пред`явлення до примусового виконання виконавчого листа по справі №537/3174/22, виданого 19 березня 2024 року Крюківським районним судом м. Кременчука про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів на її утримання як неповнолітньої дитини щомісячно в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову 30.12.2022 року і до повноліття дитини, тобто ІНФОРМАЦІЯ_1 включно.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 15 днів з дня складення її повного тексту. Учасник справи, якому повна ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складений 26.09.2024 року.

Суддя Мурашова Н.В.