Справа № 159/3662/23 Провадження № 22-з/802/7/24 Головуючий у 1 інстанції: Чалий А. В.
Доповідач: Матвійчук Л. В.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16 лютого 2024 року місто Луцьк
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Матвійчук Л. В.,
суддів - Федонюк С. Ю., Осіпука В. В.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного (письмового) провадження без повідомлення учасників справи заяву представника відповідача ОСОБА_1 - Півня Геннадія Валерійовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2023 року,
Постановою Волинського апеляційного суду від 31 січня 2024 року апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 30 листопада 2023 року у цій справі скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3 .
Ухвалено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 липня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1 073 грн 60 коп. та за подання апеляційної скарги у розмірі 1 610 грн 40 коп.
Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.

06 лютого 2024 року представник відповідача ОСОБА_1 - Півень Г. В. через систему Електронний суд подав до Волинського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення, яку обґрунтовував тим, що ухвалюючи у цій справі постанову від 31 січня 2024 року, апеляційний суд не вирішив питання про розподіл судових витрат понесених відповідачем, а саме: витрати на професійну правничу допомогу у суді першої та суді апеляційної інстанцій. Просив апеляційний суд ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді першої та суді апеляційної інстанцій у відповідному співвідношенні відмовлених до задоволених вимог.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частин 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Оскільки судове рішення ухвалювалося без повідомлення учасників справи, тому й питання про ухвалення додаткового рішення апеляційним судом вирішується у такому ж порядку.

Заява представника відповідача ОСОБА_1 - Півня Г. В. про ухвалення додаткового рішення у цій справі підлягає частковому задоволенню.

За змістом частин 4 та 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у цій справі є 16 лютого 2024 року - дата складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Частинами 1-4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, складання відзиву на позовну заяву, апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до пп. в п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України резолютивна частина постанови суду апеляційної інстанції повинна містити зазначення розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, у суді першої інстанції представник відповідача ОСОБА_1 - Півень Г. В. заявляв клопотання про покладення на позивача ОСОБА_3 понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 грн та подав відповідні докази, а саме: договір про надання правничої допомоги від 06 липня 2023 року, укладений між ОСОБА_1 та Півнем Г. В. ; розрахунок наданої правничої допомоги від 30 листопада 2023 року; акт виконаних робіт (наданої правничої допомоги) від 30 листопада 2023 року; квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки від 06 липня 2023 року про сплату ОСОБА_1 адвокату Півню Г. В. грошових коштів за надання професійної правничої допомоги у розмірі 6 000 грн (а.с.35-39, том 2). Згідно із зазначеними розрахунком наданої правничої допомоги та актом виконаних робіт (наданої правничої допомоги) від 30 листопада 2023 року адвокатом Півнем Г. В. позивачу ОСОБА_1 була надана професійна правнича допомога у вигляді: підготовки відзиву на позовну заяву, заяви про допит свідків та клопотання про приєднання доказів вартістю 3 750 грн за 5 год. роботи; представництво інтересів відповідача під час розгляду справи у суді першої інстанції вартістю 2 250 грн за 3 год. роботи, а всього 6 000 грн.

Крім того, у відзиві на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 представник відповідача ОСОБА_1 - Півень Г. В. просив також стягнути з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_1 понесені витрати на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції у розмірі 6 000 грн та подав відповідні докази до апеляційного суду разом із заявою про ухвалення додаткового рішення протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. До заяви представник відповідача додав: договір про надання правничої допомоги від 15 січня 2024 року, укладений між ОСОБА_1 та Півнем Г. В. ; ордер на представництво інтересів відповідача ОСОБА_1 від 18 січня 2024 року, виданий на підставі договору про надання правничої допомоги від 15 січня 2024 року; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 449, видане Півню Г. В. 18 червня 2010 року; розрахунок наданої правничої допомоги від 05 лютого 2024 року; акт виконаних робіт (наданої правничої допомоги) від 05 лютого 2024 року; платіжну інструкції на переказ готівки від 16 січня 2024 року про сплату ОСОБА_1 адвокату Півню Г. В. грошових коштів за надання професійної правничої допомоги у розмірі 6 000 грн. Згідно із зазначеними розрахунком наданої правничої допомоги та актом виконаних робіт (наданої правничої допомоги) від 05 лютого 2024 року адвокатом Півнем Г. В. позивачу ОСОБА_1 була надана професійна правнича допомога у вигляді: підготовки відзиву на апеляційну скаргу вартістю 6 000 грн за 4 год. роботи.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц викладено наступний правовий висновок.

Принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин 5 та 6 ст. 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Водночас як встановлено апеляційним судом у цій справі, позивач ОСОБА_3 клопотань про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами ні в суді першої, ні в суді апеляційної інстанцій не заявляв, хоча відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивач будучи обізнаним із відзивами на позовну заяву та апеляційну скаргу, не зазначав про неспівмірність витрат на правничу допомогу, понесених відповідачем у судах обох інстанції у цій справі.

З огляду на наявність доказів понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 грн та за відсутності клопотань позивача про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, в апеляційного суду відсутні передбачені законом підстави для зменшення таких витрат.

Проте, ураховуючи положення п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України яким передбачено, що у разі часткового задоволення позову інші судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а також ту обставину, що позов ОСОБА_3 було задоволено частково, тому колегія суддів доходить висновку, що реально понесені витрати відповідача ОСОБА_1 на правничу допомогу адвоката у розмірі 4 000 грн відповідають обсягу виконаних робіт, є співмірними з предметом позову та складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, тому за відсутності заперечень позивача щодо зменшення цих витрат та їх неспівмірності, вказані витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягають стягненню з позивача ОСОБА_3 на користь відповідача ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 268, 270, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - Півня Геннадія Валерійовича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково та ухвалити у цій справі додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у суді першої та апеляційної інстанцій у розмірі 4 000 (чотири тисячі) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду упродовж тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя

Судді: