ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 645/7455/23
Номер провадження 22-ц/818/2979/24
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Маміної О.В., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Березюк А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 06 червня 2024 року в складі судді Шарка О.П. у справі № 645/7455/23 за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Харківської міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини.

Позовна заява мотивована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1 .

19 грудня 2023 року вона звернулася до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину після померлої матері. Однак постановою нотаріуса Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори від 19 грудня 2023 року за № 3716/02-31 їй було відмовлено у вчиненні вищезазначеної нотаріальної дії у зв`язку із пропуском строку на прийняття спадщини.

Із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини ніхто не звертався, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №75180760 від 19 грудня 2023 року.

Вказала, що вона не зверталася до нотаріальної контори щодо вступу у спадщину у шестимісячний строк після смерті матері, оскільки у зв`язку із змінами у законодавстві була переконана, що має достатньо часу для вступу у спадщину, а саме, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється, та отримати спадщину можна буде лише після завершення війни. Зважаючи на це, вона вирішила, що зможе оформити спадщину у будь-який час, або взагалі після закінчення бойових дій. Таке рішення було пов`язано також з її матеріальним становищем, яке погіршилось через війну в країні. Вважає причини пропуску нею строку на подання заяви про прийняття спадщини поважними.

Просила визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка постійно була зареєстрована та мешкала на день смерті за адресою: АДРЕСА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном у три місяці з моменту набрання рішенням суду законної сили.

04 березня 2024 року за допомогою системи «Електронний суд» Харківська міська рада подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у її задоволенні. Відзив мотивовано тим, що у матеріалах справи відсутні докази, що позивачка намагалася скористатися наданим їй правом звернутися у шестимісячний строк до нотаріуса з метою вчинення відповідної нотаріальної дії. Позивачка не зазначила, які у неї були перешкоди у поданні такої заяви. Вищенаведене свідчить про недоведеність поважності причин пропуску позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини. Коло спадкоємців не визначено.

18 березня 2024 року представниця ОСОБА_1 ОСОБА_3 за допомогою системи «Електронний суд» подала до суду відповідь на відзив, в якому наголосила на поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, що пов`язано зі змінами у законодавстві. Пропуск строку становить лише 19 днів.

Рішенням Фрунзенського районного суду Харківської області від 06 червня 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Рішення суду мотивовано тим, що наведені позивачкою причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, а саме її юридична необізнаність, не є поважними.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовну заяву в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд першої інстанції не надав належної оцінки наведеним нею поважним причинам пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, пов`язаним з неодноразовими змінами у порядку прийняття спадщини через запровадження воєнного стану. Вона не є спеціалістом у галузі права та була впевнена, що встигне прийняти спадщину у десятимісячний строк. Суд не звернув уваги на те, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері, та пропуск строку є незначним менше одного місяця.

Відповідачем Харківською міською радою на апеляційну скаргу ОСОБА_1 письмового відзиву не надано.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судове засідання апеляційного суду сторони-учасники судового розгляду не з`явилися.

Судові повістки-повідомлення про розгляд справи 26 вересня 2024 року надіслані апеляційним судом на адреси сторін-учасників:

Харківською міською радою отримано 05 серпня 2024 року в електронному кабінеті (а.с. 107);

ОСОБА_1 05 серпня 2024 року викликана оголошенням (а.с. 108).

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність осіб, що не з`явилися, явка яких у судове засідання обов`язковою не визнавалась, оскільки відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити, рішення суду скасувати, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 була матір`ю ОСОБА_4 (а.с. 17, 18, 60-61).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла (а.с. 16, 62).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_1 (а.с. 14).

19 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернулась до Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після смерті матері, та за її заявою заведено спадкову справу № 772/2023 (а.с. 57-69).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Шостої Харківської міської державної нотаріальної контори Вовкожа О.М. від 19 грудня 2023 року № 3716/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що відповідно до ст. ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України нею не подана заява про прийняття спадщини після смерті матері, ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, та за однією адресою зі спадкодавцем вона зареєстрована не була (а.с. 13, 67 зворот - 68).

Також з матеріалів спадкової справи та постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що із заявами про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини протягом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 ніхто не звертався.

ОСОБА_2 була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 , одна, що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова від 19 грудня 2023 року (а.с. 66).

Позивачка ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 01 квітня 2019 року (а.с. 54).

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Частинами 1, 3 статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина 1 статті 1270 ЦК України).

З початку повномасштабної війни законодавцем було запроваджено правило зупинення на весь час дії воєнного стану перебігу шестимісячного строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття.

Так, згідно пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» в первісній редакції на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

У подальшому до законодавства були внесені зміни згідно постанови Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 та роз`яснення Міністерства юстиції України від 11 липня 2022 року, за змістом яких перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці.

Постановою Кабінету Міністрів України № 469 від 09 травня 2023 року пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 виключено. Зміни набрали чинності 18 червня 2023 року.

Проте, правила щодо строку на прийняття спадщини (початок перебігу, наслідки спливу) регулюються ЦК України, який прийнятий Верховною Радою України і є основним актом цивільного законодавства України.

Строк на прийняття спадщини по своїй сутності є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина 2 статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина 3 статті 1272 ЦК України).

Законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини.

Пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014св22), від 21 червня 2023 року у справі № 175/1404/19 (провадження № 61-5707св23).

Підпунктами 2.1, 2.6 пункту 2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що в умовах воєнного або надзвичайного стану спадкова справа заводиться за зверненням заявника будь-яким нотаріусом України, незалежно від місця відкриття спадщини.

В умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом п`яти робочих днів з дня відновлення такого доступу.

За змістом частин 1 та 3 статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18.

Не є поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Отже, правила частини 3 статті 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними.

Як свідчить тлумачення частини 3 статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини відносяться причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця таких перешкод для подання заяви не було, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Аналогічний правовий висновок зроблений у постановах Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 419/3788/17 (провадження № 61-2969св19); від 16 березня 2020 року у справі № 644/5098/17 (провадження № 61-20806св19); від 17 березня 2020 року у справі № 683/2587/18 (провадження № 61-11406св19).

Оцінка причин пропуску строку на предмет поважності лежить в площині дискреційних повноважень суду, оскільки базується безпосередньо на наданих сторонами та наявних в матеріалах справи доказах та встановлених в ході судового розгляду обставинах.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22.

Як встановлено судом, спадкодавиця ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а отже останній день шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини припав на 01 грудня 2023 року.

Протягом цього часу дочка померлої ОСОБА_1 не зверталась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, оскільки вважала, що у зв`язку зі змінами у законодавстві такий строк триватиме ще чотири місяці. З відповідною заявою до нотаріуса вона звернулась 19 грудня 2023 року, тобто з пропуском строку на 19 днів.

Надаючи оцінку поважності причин пропуску позивачкою строку для подання заяви про прийняття спадщини судова колегія виходить з того, що станом на час відкриття спадщини і до 18 червня 2023 року діяв пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», що передбачав зупинення перебігу строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці.

Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону».

Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Дійсно, як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, вищевказана норма постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить вимогам ЦК України.

Однак позивачка, керуючись нею та розраховуючи на чітке і передбачуване її застосування, добросовісно помилялась щодо тривалості строку на прийняття спадщини.

Крім того, від закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини (01 грудня 2023 року) та до звернення до нотаріуса (19 грудня 2023 року), а також до суду з позовом (27 грудня 2023 року) минув незначний час, менше одного місяця.

При цьому, позивачка є єдиною спадкоємицею померлої ОСОБА_2 , інші особи із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину не звертались.

Наведені ОСОБА_1 у позовній заяві та апеляційній скарзі обставини, зокрема, нечіткість норм національного законодавства стосовно строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану, судова колегія розцінює як поважні причини пропуску строку для прийняття спадщини.

Схожі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 522/13476/23, провадження № 61-7645св24.

З урахуванням наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відмову у задоволенні позову, що повною мірою не відповідає встановленим обставинам та призводить до їх невірної оцінки.

Згідно пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права є підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства.

Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17.

Встановивши наведені обставини, керуючись принципом пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивачки в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для встановлення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 у три місяці з дня набрання судовим рішенням законної сили.

Крім того, згідно пункту 5 частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо судове рішення не підписано будь-ким із суддів або підписано не тими суддями, які зазначені у рішенні.

Як вбачається з матеріалів справи, вступна та резолютивна частина рішення суду від 06 червня 2024 року не підписана головуючим суддею, що є порушенням норм процесуального права та обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

Отже, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 376, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 06 червня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визначення додаткового строку, достатнього для подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) додатковий строк - три місяці з моменту ухвалення цієї постанови для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка постійно була зареєстрована та мешкала на день смерті за адресою: АДРЕСА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2024 року

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

В.Б. Яцина