Дата документу 16.02.2024 Справа № 337/6269/23
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 337/6269/23 Пр. № 22-ц/807/460/24 Головуючий у 1 інстанції: Кучерук І.Г. Повний текст складено 18.12.2023 року Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2024 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Маловічко С.В., Подліянової Г.С.

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» (надалі ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ»), ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» (надалі ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ») про відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок професійного захворювання

за апеляційними скаргами ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2023 року

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 1-7), в якому просив стягнути з відповідачів моральну шкоду, завданої в результаті професійного захворювання, без її подальшого оподаткування а саме: - з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» - 53809,00 грн. та - з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» - 16191,00 грн., а також пропорційно задоволених вимог суму сплачених витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (відповідно 4612,00 грн. та 388,00 грн.).

В обґрунтування свого позову позивача зазначав, що згідно із записами у трудовій книжці та наказами по підприємству відповідачів він, з 21.05.1998 р. розпочав працювати на ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ». 20 січня 2000 року було прийнято в цех ремонтна металургійних печей на комбінат ВАТ «Запоріжсталь» вогнетривником. 31.01.2018 року був звільнений зв`язку з переводом до ЧАО «Запоріжвогнетрив». 01.02.2018 року прийнято за переводом вогнетривником. 11.07.2023 року було звільнено за п.1. ст. 36 КЗпП України - за згодою сторін.

Загальний стаж роботи на двох підприємствах у шкідливих та важких умовах праці складає понад 23 роки 9 місяців, а саме: 28.01.2000-31.01.2018 року вогнетривником на гарячих роботах цеха ремонту металургійних печей ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» 18 років, вогнетривником ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» 5 років 5 міс., а саме: 01.02.2018-11.07.2023.

Згідно із медичним висновком від 22 серпня 2023 року лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння), протокол № 875 - ОСОБА_1 підпадав під вплив: -пилу 18,8 мг/мЗ при ГДК-2.0 мг/мЗ, 89.8-93.0% зміни, кл. 3.4 (вогнетривник «Запоріжсталь», вогнетривник «Запоріжвогнетрив», 23 роки 5міс.). Всього-23 роки 5 міс. - хімічних речовин ангідрид хромовий 0.013-0.02 мг/мЗ при ГДКЮ.ОІ мг/мЗ,. 88.5-95.9% зміни, кл.3.1 (вогнетривник «Запоріжсталь», 28.01.2000-2008, 8 років 11 міс., всього-9 років 2 міс.) Марганцю оксиди 0.3 мг/мЗ при ГДК=0.05 мг/мЗ, 95.9% зміни, 0.4594-0.5812 мг/мЗ при ГДК=0.3 мг/мЗ, 88-5-95.0% зміни, кл.3.1 (вогнетривник Запоріжсталь», вогнетривник «Запоріжвогнетрив», 23 роки 5 міс.), Всього-23 роки 9 міс.

Відповідно до первинного медичного висновку, виданого на підставі протоколу засідання лікарсько- експертної комісії Криворізького Українського Науково-дослідного інституту промислової медицини від 22.08.2023р. № 875, було встановлено професійне захворювання за трьома діагнозами: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пилотоксичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої другої стадії), група В. ЛН-другого ступеня, Радикулопатія попереково-крижова L5S1 та шийна С6,С7 з вираженими статико - динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового Періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого- другого ступеня), Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженням слуху). Захворювання професійні.

За, даними санітарно-гігієнічної характеристики умов праці працівника Головного Управління Держпраці у Запорізькій області від 23.11.2021р. підтверджено працю у Шкідливих та важких умовах Праці на посаді вогнетривника в цеху ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ». Стаж роботи в шкідливих умовах (з урахуванням інформаційної довідки про умови праці) - 23 років 5 місяці.

Згідно із первинним висновком ОМСЕК № 1 від 16.10.2023р. вперше визнано особою з інвалідністю 2 (другої) групи з втратою 60% працездатності без строку переогляду. Також рекомендовано амбулаторне та стаціонарне лікування за рекомендацією лікаря профпатолога, невролога, лор лікаря, пульмонолога та сімейного лікаря, і санаторно-курортне лікування за наявності ф.070/у.

Зміна роботодавця з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» на ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» ніяким чином не вплинуло на покращення умов його праці, оскільки робоче місце залишилось в межах комбінату, всі негативні виробничі фактори при виконанні технічного процесу залишилися на тому ж рівні. Тому за даними санітарно-гігієнічної характеристики умов моєї праці визначено, що дані про шкідливі та важкі умови його праці, можна використовувати при роботі вогнетривника ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» і на ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ».

По факту встановленого профзахворювання ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» було складено акт ф.П-4 від 14.09.2023р., якого затверджено Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області від 15 вересня 2023р. Пунктом 17 цього акту зазначено обставини, за яких виникло професійне захворювання, яким виступає тривалий стаж праці в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на підприємствах Відповідачів. Втім причиною професійного захворювання (пункт 18) є наявність на робочому місті шкідливих виробничих факторів, які перевищували допустимі норми у декілька разів, а саме кремнію діоксину кристалічного з вмістом пилу від 10% до 70% - 64,0мг/мЗ при ГДК- 2,0мг/м3, загальна вібрація -116,5 дБ при ГДР- 112дБ, шум - 87,4-92 дБ «А» при ГДР - 80дБ «А», та інших, яких протягом всього часу його праці на підприємствах Відповідачів, останніми не було усунуто.

Вплив на стан його здоров`я вказаних шкідливих виробничих факторів, які мають місце на обох підприємствах підтверджено також у медичному висновку.

Моральна шкода, завдана йому в результаті професійного захворювання, є сукупність тих, моральних переживань, страждань та інших негативних емоцій, які викликані такими психотравмуючими чинниками як: фізичні страждання, пов`язані з перенесенням сильного і виснажливого фізичного болю, що пов`язаний з професійним захворюванням і якого він вже ніколи позбутися не зможе; моральні переживання за подальший стан свого здоров`я; душевні страждання, пов`язані з перенесеним відчуттям приниження, коли став особою з інвалідністю, стала практично непотрібна суспільству; переживання, пов`язані з пережитим відчуттям незадоволеності, та своїм часом він не може розпоряджалися так, як йому за потрібно, бо змушений постійно по декілька разів на рік стаціонарно проходити тривалий курс лікування у лікарні; переживання, пов`язані з тим, що він не може виконувати свої звичайні, повсякденні обов`язки, оскільки хвороба приносить значні труднощі при виконанні простішої чоловічої роботи - домогосподарства в будинку; позбавлений можливості займатись своїми улюбленими зайняттями; душевні страждання, пов`язані з перенесеним відчуттям незахищеності; страх (неспокій за своє здоров`я і психічний стан; відчуття неспокою за своїх рідних; переживання, пов`язані з порушенням нормальних життєвих зв`язків з друзями та знайомими.

Професійне захворювання, яке складається із чотирьох діагнозів спричиняє йому як фізичну біль, так і моральні страждання, оскільки і біль, і страждання невід`ємні один без одного.

Всі разом узяті пережиті події, пов`язані з професійним захворюванням, викликали погіршення стану загального самопочуття, призвели до зниження репутації, спричинили зниження життєвої активності, погіршили взаємини з близькими людьми і примусили до часткової зміни звичного устрою і способу життя, а саме постійна боротьба за права хворої людини.

Враховуючи тяжкість та глибину заподіяних фізичних страждань і моральних переживань та їх тривалість, заподіяну моральну шкоду він оцінює в загальній сумі, яка не може бути меншою ніж 70000,00 грн.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди виходив з принципу розумності, зваженості і справедливості, з врахуванням характеру і об`єму своїх фізичних та душевних страждань, стану свого здоров`я, тривалості негативних наслідків, що настали для нього, ступеню зниження престижу та ділової репутації і як результат - глибини тих моральних переживань та страждань, які переніс та продовжує переносити. При цьому больові синдроми, у зв`язку із своїм захворюванням, він відчуває постійно, а цінова політика в частині придбання ліків збільшена значно з травня 2022 року.

Вважає, що саме така сума буде адекватною тій моральній шкоді, яка була спричинена в результаті професійного захворювання, а також достатньою і справедливою для хоча б часткового відновлення фізичного здоров`я і приведення морального стану в норму.

Враховуючи, що працював 18 років у відповідача 1 (що складає 216 місяців) та 5 років та 5 місяців у відповідача 2 (65 місяців), то вважає, що від загальної суми позовних вимог повинно бути розподілено в залежності від часу. У процентному відношенні праці це складає 76,87% та 23,13% відповідно. Це складає від 70000 грн. суму в 53809 грн. та 16191 грн.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Кучерук І.Г. (а.с. 42).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 44) вказану справу прийнято до провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2023 року (а.с. 110-116) позов позивача у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразово грошову суму в розмірі 46122 грн., як відшкодування моральної шкоди внаслідок професійного захворювання.

Стягнуто з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразово грошову суму в розмірі 13878 грн., як відшкодування моральної шкоди внаслідок професійного захворювання.

Стягнуто з ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 2306,10 грн.

Стягнуто з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 693,90 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, у тому числі в частині відмови погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції (фактично в частині задоволення позовних вимог позивача до конкретного відповідача), посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідачі подали апеляційні скарги:

- ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 119-127) просило рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати у повному обсязі, ухвалити по справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я у розмірі 53809,00 грн. відмовити у повному обсязі;

- ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» у своїй апеляційній скарзі (а.с. 150-158) просило рішення суду першої інстанції у цій справі скасувати у повному обсязі, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» про відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я у розмірі 16191,00 грн. відмовити у повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 146).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 09 січня 2024 року (а.с. 170), дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (а.с. 175).

Оскільки, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 761/11472/15-ц, який є обов`язковим для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України, вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому розмірі, є майновою вимогою.

В силу вимог ст. 369 ч. 1 ЦПК України «Особливості розгляду в апеляційному порядку окремих категорій справ» апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

22 листопада 2023 у справі щодо гарантування права на судовий захист у малозначних спорах. Так, КСУ визнав неконституційними пункти 1, 5 ч. 6 статті 19 Цивільного процесуального кодексу, які визначають, що малозначними справами є: 1 справи, у яких ціна позову не перевищує 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб тобто, станом на 2023 рік 268400,00 грн.; 5 справи про захист прав споживачів, ціна позову в яких не перевищує 250 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто, 671000,00 грн. Зокрема, КСУ зазначив, що установлення у процесуальному законі розміру ціни позову як критерію для віднесення справи до категорії малозначних має бути ґрунтовано на принципові домірності, що зобов?язує державу визначити в Кодексі такий розмір ціни позову, який не буде надмірним для обраної мети та не спотворить розуміння справи як малозначної для особи. Разом з тим, визначені розміри ціни позову як критерії віднесення справи до категорії малозначних у сумах 268400,00 грн. та 671000,00 грн. є не лише значними, а й перевищують установлені в законі розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб та мінімальної заробітної плати. Зокрема, визначений у пункті 1 ч. 6 статті 19 ЦПК розмір ціни позову перевищує 40 мінімальних заробітних плат та дорівнює 8 рокам одержання особою виплат у разі, якщо ці виплати дорівнюватимуть розміру прожиткового мінімуму. За пунктом 5 ціна позову перевищує 100 мінімальних заробітних плат та дорівнює 20 рокам одержання особою виплат у розмірі прожиткового мінімуму. Ці пункти утрачають чинність через 6 місяців із дня ухвалення КСУ цього Рішення, тобто, у травні 2024 року. До того часу Верховній Раді треба привести нормативне регулювання, установлене цими пунктами ЦПК у відповідність до Конституції та цього Рішення КСУ.

В силу вимог ст. 7 ч. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначені апеляційні скарги відповідачів у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Представник позивача адвокат на прізвище ОСОБА_2 (свідоцтво, копія а.с.38, фото у справі відсутнє) міг вчитись із суддею-доповідачем Гончар М.С. на одному факультеті, курсі в одному вузі, однак, дружніх відносин з останнім немає.

Самовідводи відсутні, відводів у цій справі не заявлено.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційні скарги відповідачів ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗПОРІЖВОГНЕТРИВ» у цій справі підлягають залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішення є: … рішення, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі при вищевикладених обставинах частково, керувався ст. ст. 12, 13, 81, 89, 133, 137, 141, 247, 259, 263-265, 354 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі лише в частині задоволення.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідно до наказу № 16 від 21.05.1998 року ОСОБА_1 прийнято на роботу на ВАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ». Відповідно до наказу № 233 від 01.02.2018 року, ОСОБА_1 прийнято за переводом на ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ». Наказом № 356 від 11.07.2023 року, ОСОБА_1 було звільнено за ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням (трудова книжка позивача, копія а.с. 10-12).

Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 14.09.2023 року (Форма П-4, копія а.с. 16-21), п.п. 17, 18 встановлено, що причиною виникнення отриманого позивачем професійного захворювання, є тривалий стаж праці в умовах впливу шкідливих виробничих факторів на ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» (5 років 5 місяців), і ВАТ «Запоріжсталь» (18 років), наявність на робочих місцях шкідливих виробничих факторів, які перевищували ГДК.

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпаталогічного закладу охорони здоров`я ДУ «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання (отруєння) від 22.08.2023 року, № 875 (копія а.с. 22-23), позивачу встановлено професійні захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пилотоксичний бронхіт першої-другої стадії, емфізема легень першої другої стадії), група В. ЛН-другого ступеня, Радикулопатія попереково-крижова L5S1 та шийна С6,С7 з вираженими статико - динамічними порушеннями хребта, м`язово-тонічним та стійким больовим синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових та колінних суглобів (ПФ першого- другого ступеня), Хронічна двобічна сенсоневральна (нейросенсорна) приглухуватість третього ступеня (з помірним зниженням слуху). Захворювання професійні.

Згідно з інформаційною довідкою про умови праці, від 03.07.2023 року (копія а.с. 24-37), оформлених Південно-Східним міжрегіональним управлінням Держаної служби з питань праці, умови праці вогнетривника на ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ», та вогнетривника на ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» відносяться до 3 класу 4 ступеню (шкідливі умови праці)

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК серія 12 ААГ № 169309 від 16.10.2023 року (копія а.с. 8), позивачу встановлено 3 (третю) групу інвалідності безстроково, професійне захворювання.

Згідно із довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги, серія 12 ААА № 125186 від 16.10.2023 року (копія а.с. 9), ступінь втрати професійної працездатності складає 60 %.

Ст. 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу.

Ст. 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), згідно з ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

За змістом ч. 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Оскільки на час звернення позивача до суду Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» не передбачено обов`язку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України відшкодовувати потерпілому та членам їх сімей моральну шкоду, то таку шкоду позивачу, законні права якого порушено, повинен відшкодовувати роботодавець згідно з правилами ст. ст. 1167 - 1168 ЦК України.

Внаслідок отриманого професійного захворювання, позивач значно втратив професійну працездатність, не має змоги вести звичне життя, вимушений проходити курси лікування, приймати ліки. Позивач має фізичні страждання, внаслідок професійних захворювань, що спричиняє йому душевні страждання, призводить до хвилювань, зниження життєвої активності.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд при визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, окрім глибини фізичних та душевних страждань, має також враховувати характер правопорушення, форму та ступінь вини особи, яка завдала моральну шкоду, а також інші обставини, які мають істотне значення.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд першої інстанції правильно врахував обставини, які мають суттєве значення: характер, глибину і обсяг фізичних та душевних страждань, яких позивач постійно зазнає у зв`язку із професійними захворюваннями, відсоток втрати працездатності (60 %), тяжкість ушкоджень здоров`ю (3 група інвалідності).

Визначаючи розмір моральної шкоди, судом першої інстанції враховано конституційну значимість здоров`я, як невідчужуваного і нерушимого блага, що належить людині від її народження й охороняється державою, беручи до уваги конкретні обставини справи, тяжкість ушкодження здоров`я, рівень фізичного болю під час її заподіяння, ступінь втрати професійної працездатності, пов`язані з цим фізичні і моральні страждання позивача, їх глибину, істотність вимушених змін у життєвих стосунках і наслідків, що настали, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що належним розміром відшкодування моральної шкоди, та достатньою сатисфакцією зазначених моральних страждань є 60000,00 грн.

Посилання представників відповідачів про те, що позивач був обізнаний із шкідливими умовами праці, погодися на них добровільно, а також те, що під час роботи на стан здоров`я не скаржився, за результатами періодичних медичних оглядів визнавався придатним для роботи за професією, і фактично приховав погіршення стану свого здоров`я, чим сприяв настанню більш тяжких наслідків, суд першої інстанції відхилив через те, що добровільність виконання позивачем робіт у шкідливих умовах праці та його обов`язок дбати про своє здоров`я жодним чином не знімає з відповідачів обов`язку виконати вимоги ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» щодо забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці та не звільняє від відповідальності за їх невиконання.

Суд першої інстанції також правильно врахував, що причиною професійного захворювання позивача є не сама по собі робота в шкідливих умовах, а робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого процесу.

Доводи представників відповідачів про здійснення підприємствами компенсаційних заходів у вигляді безоплатного лікувально-профілактичного харчування, забезпечення спеціальним одягом, взуттям та іншими засобами індивідуального захисту, не спростовують факту впливу негативних факторів на позивача. Також такі заходи не впливають на право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої у випадку ушкодження здоров`я під час виконання трудових обов`язків.

Визначення позивача придатним для роботи за професією за результатами періодичних медичних оглядів жодним чином не виключає наявність у нього хронічних професійних захворювань і відповідно відповідальність підприємства за шкоду, спричинену ушкодженням здоров`я.

Відповідачами факт встановлення професійних захворювань позивачу, внаслідок тривалої роботи в шкідливих умовах праці на підприємстві, не спростовано. Медичний висновок щодо встановлення професійних захворювань позивачу та акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, підприємствами не оскаржувались та недійсними не визнавались.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що загальний стаж роботи позивача, на підприємствах із шкідливими умовами праці становить 23 роки 05 місяців (тобто 281 місяців), з них на ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» 5 років 5 місяців, що становить 23,13%, і на ВАТ «Запоріжсталь» 18 років, що становить 76,86%.

Відповідно, виходячи із загального розміру моральної шкоди в 60000,00 грн., суд першої інстанції правильно вважав, що сума стягнення з ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» становить 13878,00 грн., а з ВАТ «Запоріжсталь» - 46122,00 грн.

Щодо оподаткування моральної шкоди, судом першої інстанції правильно встановлено, що відповідно до пп. а) пп. 164.2.14 пункту 162.2 ст. 162 Податкового кодексу України (далі ПК України) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податків включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

Чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткуванню, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок ушкодження здоров`я, а отже заподіяння шкоди життю та здоров`ю найвищого ступеня, а тому вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок ушкодження його здоров`я на виробництві.

Подібні правові висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21 (ст. 263 ч. 4 ЦПК України).

Доводи апеляційних скарг відповідачів ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» є такими, що фактично дублюють доводи їх заперечень проти позову позивача у цій справі у суді першої інстанції, яким останній вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд.

Ці доводи не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі в частині задоволення позову позивача, а лише відображають позицію цих відповідачів у цій справі, яку вони та їх представники вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції правильно встановив, що ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» є належними відповідачами у цій справі.

Судом першої інстанції також на виконання вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України правильно було враховано вищезазначений правовий висновок Верховного Суду щодо визначення остаточного розміру моральної шкоди.

Визначений судом першої інстанції загальний розмір моральної шкоди позивача, та зокрема конкретний розмір з кожного із цих відповідачів окремо, що підлягає стягненню лише одноразово однією сумою (ст. 23 ч. 5 ЦК України), є доведеним з боку позивача, розумним та справедливим.

Визначення судом першої інстанції остаточної суми відшкодування позивачу моральної шкоди при вищевикладених обставинах само по собі не може бути підставою для скасування оскаржуваного (правильного по суті) рішення суду першої інстанції у цій справі. Оскільки, якщо відповідачам є незрозумілим для виконання вищевказане оскаржуване рішення суду, останні можуть звернутися до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення рішення при його виконанні у порядку ст. 271 ЦПК України.

Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України.

За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України).

Підстави для звільнення від доказування у цій справі в частині задоволення позовних вимог позивача відповідачів, передбачені ст. 82 ЦПК України, відсутні.

Відповідачі та їх представники не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача та, відповідно, у спростування позову позивача у цій справі в частині його задоволення до кожного із них окремо.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційних скарг відповідачів.

Так, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. ч. 2,3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема відповідачами апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення.

В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення.

Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

Описки в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції в мотивувальній частині щодо загального розміру моральної шкоди, яку просив стягнути позивач у цій справі з двох відповідачів, а саме: зазначено помилково 80000,00 грн. замість правильного 70000,00 грн. не можуть бути підставою для скасування апеляційним судом правильного по суті рішення суду першої інстанції у цій справі за результатами розгляду вищезазначених апеляційних скарг відповідачів, а можуть бути усунуті судом першої інстанції за власною ініціативою чи за заявою учасників цієї справи у подальшому в порядку ст. 269 ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційних скарг відповідачів ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції було правильно, з додержанням вимог ст. ст. 133, 137, 141 ч. ч. 1, 6 ЦПК України вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, шляхом стягнення з відповідачів судового збору у дохід держави, від сплати якого позивач при подачі вищезазначеного позову до суду першої інстанції був звільнений в силу вимог закону, та на користь позивача документально підтверджених понесених (квитанція до прибуткового касового ордеру № 177 від 30.10.2023 року на суму 5000,00 грн., підписаний без зауважень акт наданих послуг № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 30.10.2023 року у цій справі: письмова правова консультація стосовно предмету спору по цивільній справі, аналіз практики судів 500,00 грн., складання позову до суду та розрахунків, формування додатків, направлення складених документів до Хортицького районного суду 2500,00 грн., складання та направлення адвокатського запиту до медичних органів щодо відповідача в межах підготовки справи до розгляду 200,00 грн., складання запитів про витребування доказів у Держпраці в межах судової справи 200,00 грн., участь за необхідністю у судовому засіданні по суті розгляду справи в суді за нормами спрощеного позовного провадження 1200,00 грн., подача позову до суду 400,00 грн., ордер адвоката - а.с. 38-41) витрат позивача на професійну правничу допомогу, з урахуванням критерію розумності та часу, витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, на загальну суму 3000,00 грн. пропорційно до суми задоволених вимог позивача з кожного із відповідачів окремо (76,87 % - 2306,10 грн. та 23,13 % - 693,90 грн.), підстави для ще більшого зменшення яких у суді першої інстанції були відсутні.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. ст. 133, 137, 141 ч. ч. 1, 6, 13 ЦПК України у разі відмови відповідачам ПАТ «ЗМК «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПрАТ «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ`у задоволенні їх вищезазначених апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції у цій справі, останні не мають права на компенсацію за рахунок держави судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, у вигляді судового збору за апеляційні скарги, враховуючи що позивач звільнений від сплати останнього в силу вимог закону.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЗЬКИЙ МЕТАЛУРГІЙНИЙ КОМБІНАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ» та ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЗАПОРІЖВОГНЕТРИВ» залишити без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 грудня 2023 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 16.02.03.2024 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Маловічко С.В.Подліянова Г.С.