Справа № 204/6934/22
Провадження № 2/204/84/24
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

15 травня 2024 Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Чудопалової С.В.

за участю секретаря судового засідання Корягіної Р.Р.

позивач ОСОБА_1

представник позивача ОСОБА_2

відповідач ОСОБА_3

представниктретьої особи ВолошенюкГ.С. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі цивільну справу за позовною ОСОБА_5 (адреса місця проживання: АДРЕСА_1 )до ОСОБА_6 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 ), третя особа: Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради(адреса місцезнаходження: пр. Пушкіна, 65, м. Дніпро, 49000)про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_3 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони з 21.07.2006 по 10.04.2012 перебували у зареєстрованому шлюбі.Від шлюбних відносину подружжя народилася донька, ОСОБА_7 , яка після розірвання шлюбу мешкає разом із позивачкою. Після розірвання шлюбу відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток спільної доньки, не спілкується із дитиною, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Дитина не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Позивач вказує, що на даний час відповідач матеріальну допомогу позивачеві надає лише в межах рішення суду про стягнення аліментів, із дитиною зовсім не спілкується.Прояв інтересу відповідача до життя власної дитини, лише за допомогою телекомунікаційних засобів для привітань із днем народження доньки не є належною реалізацією батьківського піклування. З 05.04.2019позивач перебуває у новому шлюбі із ОСОБА_8 , який має намір вдочерити ОСОБА_7 . Позивач вважає, що удочеріння ОСОБА_10 цілком відповідає її інтересам, оскільки між нею та вітчимом склалися теплі, відверті та довірчі стосунки.Крім того, позивач вказує, що ОСОБА_3 не був позбавлений можливості відвідати місце проживання дитини за власною ініціативною, без попереднього узгодження такого візиту з матір`ю. На підставі чого, позивач вважає, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків відносно своєї доньки. У зв`язку з чим звернулася до суду із відповідними позовними вимогами.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що сторони напротязі шести років перебували у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у подружжя народилася донька ОСОБА_7 , з якою відповідач перебував у декретній відпустці по догляду за дитиною, оскільки позивач навчалася на денній формі навчання в медичному університеті. Відповідач вказує, що після закінчення навчання в університет позивач подала на розлучення. На підставі виконавчого листа Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2012 з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення донькою повноліття. Відповідач вказує, що після вирішення питання щодо стягнення аліментів, колишнє подружжя досягло домовленостей щодо участі у вихованні та розвитку дитини, батько забирав дитину на прогулянки до парку, до лялькового театру, неодноразово водив доньку до дитячого садочку та забирав її. Спілкування з донькою погіршилося, коли позивач стала зустрічатися зі своїм майбутнім чоловіком. Також відповідач вказує, що при телефонній розмові, маючи на меті спілкуватися з дитиною останньому неодноразово було відмовлено у зустрічі з донькою, позивач перешкоджала йому в спілкуванні з донькою та її вихованні, змінила номер телефону дитини, не надавала йому інформацію про стан здоров`я доньки. Також відповідач зазначає, що він бажає брати активну участь у житті своєї доньки, хоче спілкуватись з нею, проводити спільно час, займатись вихованням та продовжувати її матеріально утримувати. На підставі чого, вважає позовні вимоги позивача безпідставним. У зв`язку з чим, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог(а.с.24-32).

Ухвалою суду від 15.11.2022 відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання (а.с.23).

Ухвалою суду від 29.02.2024 було замінено третю особу управління- служба у справах дітей Чечелівської районної у м.Дніпрі ради на належну - Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської ради (а.с.122).

Ухвалою суду від 20.03.2024 закрито підготовче провадження по зазначеній справі та справу було призначено до судового розгляду (а.с.132).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічні викладеним у позові. Також представник позивача ОСОБА_2 зазначила, що крім формальної сплати аліментів відповідач додаткової допомоги не надає, не піклується про безпеку своєї доньки, не цікавиться її здоров`ям та навчанням.Зацікавленості в дитині останній не має, не відвідує навчальні заклади, батьківські збори, тощо. Йому на засіданні органу опіки надавався час покращити та налагодити стосунки з дитиною, але останній самоусунувся від їх виконання. Вважає доцільним позбавити його батьківських прав, оскільки саме новий чоловікпіклується про дівчинку, в подальшому бажає опікуватися дитиною та остання його вважає батьком.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, в частині позбавлення його батьківських прав відносно його дитини, оскільки він не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, сплачує аліменти на утримання доньки. Також зазначив, що він бажає спілкуватися з дитиною, тому не вбачає підстав для позбавлення його батьківських прав. На підставі чого, просив суд в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_7 .

В судовому засіданні також була допитана дитина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка суду повідомила, що наразі навчається в 11 класі в ліцеї в м. Харків. Мешкає в м. Дніпро разом із своєю матір`ю та дідусем. Крім того, пояснила, що у восьмирічному віці вона перестала спілкуватися з батьком та з того часу фактично участі у її житті останній не приймає, не цікавиться її навчанням та успіхами. Іноді телефонував, вітав зі святами лише через месенджери, матеріально не забезпечує, лише формально сплачує аліменти на її утримання . Своїм батьком вважає вітчима ОСОБА_11 , який турбується про неї.Не заперечує щодо позбавлення батька батьківсьих прав.

Свідки ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснили, що відповідач не приймає участі у вихованні свої дитини ОСОБА_7 , батьківські обов`язки не виконує.Всі питання щодо навчання дівчинки вирішувала її мати ОСОБА_14 . Також додали, що дитина своїм батьком вважає вітчима ОСОБА_11 , який дбає про неї та докладає зусиль для її розвитку. Перешкод у спілкуванні з донькою позивач не чинила, останній сам самоусунувся від виконання батьківських обовязків. Свідок ОСОБА_8 також пояснив, що відповідач лише формально сплачує аліменти на утримання своєї доньки та участі у її вихованні та розвитку не приймає.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, з`ясувавши дійсні обставини справи, повно та всебічно дослідивши обставини та докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.07.2006, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2012 було розірвано. Рішення суду набрало чинності 10.04.2012 (а.с.8,10).

Від даних стосунків у подружжя народилася донька, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом серії НОМЕР_1 , видане Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, батьком якої є ОСОБА_3 (а.с.9)

05.04.2019 позивачка уклала шлюб з ОСОБА_8 , що підтверджується відповідним свідоцтво мсерії НОМЕР_2 , актовий запис № 243. Після укладання шлюбу позивач залишила прізвище«ОСОБА_1» (а.с.10).

Рішенням Красногвардійського районного судум.Дніпропетровськавід 01.07.2021з відповідача ОСОБА_3 стягнуто аліменти на утримання дитини урозмірі 16,7%від всіхвидів заробітку(доходів) щомісячно, але не менше 50%мінімального прожитковогомінімуму длядитини відповідноговіку щомісячно(а.с.45-48).

Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 02.03.2023 у задоволенні позову ОСОБА_1 , до ОСОБА_3 про зміну розміру та способу стягнення аліментів відмовлено.

Згідно дослідженої довідки від 28.10.2022 ОСОБА_3 працює в Фаховому коледжі ракетно-космічного машинобудування Дніпровського національного університету ім. Олеся Гончара на посаді навчально-виробничої майстерні з 01.02.12 року по теперішній час(а.с.49).

Відповідно до довідки про доходи від 27.10.2022 заробітна плата ОСОБА_15 з січня 2021 року по жовтень 2022 року становить 320,679 грн. 92 коп., з яких відраховано податки у сумі 56,930 грн. 04 коп. та стягнуто аліменти у сумі 63,865 грн. 62 коп. Загальна сума доходу за період 01.01.2021 - 31.10.2022 без урахування аліментів, становить 199,884 грн. 26 коп. (а.с.51).

Згідно Акту Уманської міської лікарні Черкаської області від 21.09.1999 про дослідження стану здоров`я ОСОБА_3 , постановлено діагноз: остеопатія головки правого стегна(а.с.40).

Згідно копії свідоцтва про народження дітей серії НОМЕР_3 та серії НОМЕР_4 , відповідач ОСОБА_6 також є батьком ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які перебувають на його утриманні(а.с.38, 50).

У відповідності до частини 4 статті 82 ЦПК України, - обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, то набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановленозаконом.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20.03.2024позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення додаткових витрат на дитину було задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 одноразово додаткові витрати на дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1600,00 грн. В іншій частині позовних вимогбуло відмовлено.

Згідно розрахунку №1457, виданого державним виконавцем Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.01.2024 вбачається, щостаном на 10.01.2024 у ОСОБА_3 відсутня заборгованість зі сплати аліментів по ВП НОМЕР_7 (а.с.128-130).

Головою Центральної адміністрації Дніпровської міської ради Клюєвим А.прийнято розпорядження «Про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_15 відносно дитини ОСОБА_7 та підписано відповідний висновок №61-р від 10.03.2023 (а.с.72-73).

Згідно з ч. 3 ст. 51Конституції Українисім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною1ст. 8Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального,культурного, духовного і соціального розвитку

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина1статті12Закону України "Про охорону дитинства"). Частиною7 ст. 7Сімейного кодексу Українипередбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991№ 789-XII, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини..

Згідно з частинами1-4статті150СК Українибатьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до частини1статті155СК Україниздійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Частиною1ст.164СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін. ), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею164СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини1ст.17Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справКонвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ у справі"Хант проти України" від 07.12.2006 (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини.

Відповідно до частини6ст. 19СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.

Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29.04.2020 у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13.04.2020 у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11.03.2020 у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23.12.2020 у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19).

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні по справі "Мамчур проти України" від 16.07.2015 (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18.12.2008 у справі"Савіни проти України").

Відповідно до частини1ст.81ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених частини1статті81ЦПК України.

Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено на позивача.

Посилання позивача на те, що дитина ОСОБА_18 тривалий час проживає разом із матір`ю та вітчимом, а також те що відповідач не бачиться із донькою не є підставою для позбавлення останнього батьківських прав, оскільки позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивачка не довела.

При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення матері (батька) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні. Так ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він бажає спілкуватися з донькою, але саме донька не бажає з ним підтримувати зв`язок, ігнорує його СМС повідомлення у месенджерах. Надав докази того, що він у період з 2009 по 2001 рр перебував у декретній відпустці за доглядом за дитиною ОСОБА_7 , що також свідчить про бажання останнього виховувати свою доньку та приділяти їй достатньо уваги та турботи з боку батька.

Крім того, суд не вбачає в діях відповідача винної поведінки батька щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки останній сплачує аліменти на утримання доньки, заборгованості не має, має намір змінити свою поведінку в кращу сторону, яка буде сприяти захисту інтересів дитини щодо її виховання та піклування.

Також, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач не бажає спілкуватися з дочкою та брати участь у її вихованні, остаточно і свідомо самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, яка залишилася проживати з матір`ю та вітчимом.

Та обставина, що вихованням і розвитком дівчинки займається мати, не свідчить безумовно про те, що батько дитини не бажає приймати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками.

Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому погіршення особистих стосунків батька і дитини чи батьків самої дитини може мати тимчасовий характер і не є підставою для позбавлення батьківських прав.

Так, батько проживає окремо від дитини, проти позбавлення батьківських прав заперечує, виплачує аліменти відповідно до рішення суду, отже вказаний висновок не підтверджує, що відповідач, який не має негативних характеристик, свідомо та остаточно знехтував своїми обов`язками відносно дитини, втратив цікавість до дитини, а інтереси дитини вимагають застосування такого крайнього заходу як позбавлення батька батьківських прав.

Статтею 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд не може погодитися з висновком органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він є недостатньо обґрунтованим та має рекомендаційний характер.

На підставі ч.1-3ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу.

З огляду на встановлені обставини справи щодо поведінки відповідача відносно його доньки ОСОБА_7 , суд вважає, що підстави, передбачені ч.1 статті 164 СК України, для застосування до ОСОБА_3 крайнього заходу впливу у вигляді позбавлення його батьківських прав відсутні.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, за відсутності жодних об`єктивних та безсумнівних доказів свідомого ухилення відповідачем від виконання батьківських прав, що можуть бути наслідком позбавлення останнього батьківських прав відносно йогодитини, суд вважає позовні вимоги безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вищенаведеного, підстави для задоволення позову відсутні. Оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати позивача, які пов`язані зі сплатою судового збору, підлягають віднесенню на рахунок позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 18, 20, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 року, т. 51 Конституції України, ст. ст. 11, 60, 212-215, 263-265, 280 - 282, 288 ЦПК України, ст.ст. 150, 164, 166 СК України, суд, -

УХВАЛИВ :

В задоволені позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , третя особа: Орган опіки та піклування Центральної адміністрації Дніпровської міської радипро позбавлення батьківських прав- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд вважає необхідним зазначити у резолютивній частині рішення наступні дані:

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 );

Представник позивача - адвокат Сергієвська Анета Юріївна (адреса місця знаходження: 52071, Дніпропетровська область, с. Дослідне, вул. Наукова, буд. 1, оф. 223);

Відповідач - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 ,(адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 );

Представник третьої особи- Волошенюк Галина Степанівна , (адреса місцезнаходження: пр. Пушкіна, 65, м. Дніпро, 49000). Повний текст рішення складено 28.05.2024.

Суддя С.В.Чудопалова