Справа № 202/4455/23
Провадження № 2/202/128/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2024 року м. Дніпро

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Бєсєди Г.В.

за участю секретаря Десятирик Я.С.

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних щодо предмета спору, - Амур-Нижньодніпровський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства,-

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних щодо предмета спору, - Амур-Нижньодніпровський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 зазначав, що з серпня 2015 року він без реєстрації шлюбу жив однією сім`єю з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . 29.09.2015 року він втратив свідомість і був госпіталізований до лікарні, де йому було проведено оперативне втручання і він перебував в медичному закладі до 02.11.2015 р. Повернувшись з лікарні, він з відповідачкою став проживати однією сім`єю. В лютому 2016 року ОСОБА_2 завагітніла та вони збирались одружитись, однак у зв`язку з простроченням 90 денного терміну законного перебування в Україні, в реєстрації шлюбу в усній формі йому було відмовлено, також було відмовлено і у записі його як батька дитини в графі свідоцтва про народження. За станом здоров`я вирішувати питання законності перебування в України не було можливості, оскільки це передбачало необхідність перетину кордону строком на три місяці. Наприкінці 2016 року вони переїхали мешкати в садове товариство «Трубосталь», де до лютого 2022 року мешкали разом. 14.02.2022 у зв`язку з початком повномасштабного вторгненням відповідачка виїхала з дитиною за кордон, а він вступив до лав грузинського Національного легіону. Він визнає своє батьківство, бере участь у вихованні сина та у його матеріальному забезпеченні. Просить суд визнати його батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язати відділ реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про народження дитини № 1934, складеного 2.11.2016 Амур-Нижньодніпровським відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області.

У судовому засідання позивач ОСОБА_1 підтримав позов та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`являлась, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якої також визнала позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні просила позов задовольнити. Зазначала, що відповідач наразі перебуває за межами України, та не може приїхати для проведення експертизи.

Представник третьої особи Амур Нижньодніпровського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегінального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`являвся, повідомлявся про дату та час проведення в установленому законом порядку.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , мати відповідача та ОСОБА_5 . племінниця відповідача зазначали, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 дійсно проживали разом однією сім`єю, та їм відомо, що дитина ОСОБА_3 є сином позивача.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2023 року призначено у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних щодо предмета спору, - Амур-Нижньодніпровський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства судово-генетичну експертизу, та на вирішення експертизи поставлені питання: чи є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ?

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд, заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши докази у справі, приходить до таких висновків.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Амур Нижньодніпровським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно- Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Дніпро) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі батько дитини записаний « ОСОБА_6 ».

Як зазначає позивач, та визнає відповідач біологічним батьком дитини ОСОБА_3 є ОСОБА_1 .

За клопотанням позивача у справі була призначена судово-генетична експертиза.

04 жовтня 2023 року ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2023 року про призначення судово-генетичної експертизи щодо встановлення батьківства громадянина ОСОБА_1 у відношенні дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку з неявкою сторін 04.09.2023 та 02.10.2023 повернута без виконання.

Судом повторно була направлена ухвала Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2023 року про призначення судово-генетичної експертизи щодо встановлення батьківства громадянина ОСОБА_1 у відношенні дитини ОСОБА_3 , 10 жовтня 2016 року до комунального закладу «Дніпровське обласне бюро судово-медичної експертизи», однак 03 червня 2024 року також повернута без виконання у зв`язку з неявкою обох сторін на проведення експертизи 29.04.2024 та 27.05.2024.

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення на підставі статті 128 СК України факту батьківства є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц зазначено, що доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства. Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи.

Слід зазначити, що висновок експертизи з питання походження дитини є одним з ключових доказів, який підлягає оцінці судом у сукупності з іншими доказами у справі, оскільки жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Європейський суд з прав людини у справі KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року зауважив, що «в ході національного розгляду суд призначив ДНК-тест з метою вирішення цього спору про батьківство. Тест продемонстрував, що відповідач був батьком дитини з ймовірністю 99,99 відсотків. Суд враховує, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства».

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (статті 12 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судово-генетична експертиза у справі, проведена не була у зв`язку з неявкою обох сторін. Як зазначив представник відповідача ОСОБА_2 знаходиться за межами України, в республіці Польща, тому не зможе приїхати для її проведення, від експертизи не ухиляється та визнає позов. Тому наполягає на розгляді справи без проведення експертизи та підставі наявних у справі доказів.

Щодо заяви про визнання позову відповідачем суд звертає увагу на позицію Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19, в якій зазначено, що суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову.

У підтвердження доводів зазначених в обґрунтування позовних вимог, позивач надав довідку голови садового товариства «Трубосталь» від 2 жовтня 2022 року, в якій міститься інформація про те, що ОСОБА_1 мешкає в будинку АДРЕСА_2 спільно з ОСОБА_2 та неповнолітніми дітьми, починаючи з 2016 року, фотознімки, зроблені після народження дитини, а також пояснення свідків.

Однак, суд вважає, що зазначені докази не дають підстави категорично стверджувати, що позивач ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, у зв`язку з чим відмовляє у їх задоволенні.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення (частина четверта статті 268 ЦПК України).

Згідно з частиною п`ятою статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, що узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11, тобто датою ухвалення судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 03.09.2024, є дата складення повного судового рішення 30.09.2024.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 13, 141, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних щодо предмета спору, - Амур-Нижньодніпровський районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про визнання батьківства відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: Г.В. Бєсєда