Справа № 463/7385/23 Головуючий у 1 інстанції:
Провадження № 22-з/811/282/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
25 жовтня 2024 року м.Львів
Справа № 463/7385/23
Провадження № 22-з/811/282/24
Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів: Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.
розглянувши заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та виселення,
28 серпня 2023 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та виселення.
Рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 14 березня 2024 року відмовлено у задоволені позову.
Додатковим рішенням цього суду від 4 квітня 2024 року стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу в розмірі 2 000 грн. та на користь ОСОБА_1 - 5 000 грн.
Рішення та додаткове рішення суду оскаржила ОСОБА_5 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 26 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишено без задоволення, рішення Личаківського районного суду міста Львова від 14 березня 2024 року та додаткове рішенням цього суду від 4 квітня 2024 року залишено без змін.

1жовтня 2024 року від ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надійшла заява про стягнення витрат на правничу допомогу.

Заява мотивована тим, що 26 вересня 2024 року Львівський апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги ОСОБА_5 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 14 березня 2024 року та додаткове рішення цього суду від 4 квітня 2024 року ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу залишено без задоволення, а оскаржуване рішення і додаткове рішення залишено без змін.

До закінчення судових дебатів у справі їхнім представником - адвокатом Когут Л.І. була зроблена заява про те, що відповідачі мають намір протягом п`яти днів з дня ухвалення судом апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги подати документи на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи у Львівському апеляційному суді.

Просять відшкодувати понесені ними витрати на оплату професійної правничої допомоги в загальній сумі 10 000 грн., стягнувши в їхню користь з ОСОБА_5 понесені витрати на правничу допомогу.

Відповідно до положень ч.4 ст.270 ЦПК України немає необхідності у виклику учасників справи, розгляд заяви проводиться судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи та без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів прийшла до висновку, що заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав.

Як у суді першої інстанції, так і при апеляційному та касаційному переглядах справи учасники справи мають право на професійну правничу допомогу, що закріплено положеннями статті 59 Конституції України.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

В ідповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

У частині другій статті 137 ЦПК України установлено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19).

У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення.

Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Ці висновки узгоджуються з висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18 (провадження № 11-1465заі18) та додатковій постанові у вказаній справі від 12 вересня 2019 року, постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), постанові від 26 травня 2020 року у справі № 908/299/18 (провадження № 12-136гс19), постанові від 8 червня 2021 року у справі № 550/936/18 (провадження № 14-26цс21) та постанові від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20 (провадження № 14-20цс22).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), зокрема, у рішенні від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» за заявою № 58442/00, щодо судових витрат зазначено, що за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Так, у справі «Схід / Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04, пункт 268) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на підтвердження понесення витрат на правову допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції надано наступні докази: опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом Когут Л.І. згідно договору про надання правничої допомоги №24/07/02-ЛЛПК від 2 липня 2024 року; акт виконаних робіт (наданих послуг) за договором про надання правничої допомоги №24/07/02-ЛЛПК від 2 липня 2024 року; договір про надання правничої допомоги №24/07/02-ЛЛПК від 2 липня 2024 року; додатковий договір до договору про надання правничої допомоги №24/07/02-ЛЛПК від 2 липня 2024 року; прибутковий касовий ордер №24/07/02-ЛЛПК від 2 липня 2024 року в підтвердження оплати на суму 10 000 грн., квитанцію до прибуткового касового ордера; фіскальний чек на підтвердження направлення заяви про розподіл судових витрат з додатками, на адресу ОСОБА_5 .

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

15 жовтня 2024 року від ОСОБА_5 надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, яка підписана представником ОСОБА_6 .

Клопотання мотивоване тим, що перелік послуг (робіт) у описі, виконаних адвокатом Когут Л.І., не відповідає дійсності та суперечить матеріалам справи. Сума гонорару у розмірі 10 000 грн. є неспівмірною зі складністю справи, яка за своєю суттю не є складною, незначним обсягом матеріалів у справі, незначною кількістю і обсягом підготовлених процесуальних документів, лише двома судовими засіданнями, тривалістю розгляду справи судом, яка становила орієнтовно 1 годину. Вважає розумним розмір витрат на професійну правничу допомогу, яка надана адвокатом Когут Л.І. відповідачам, 2 000 грн.

Просить зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу, яка була надана адвокатом Когут Л.В. відповідачам ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , 3 10 000 грн. до 2 000 грн.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 9 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання.

У поданому ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 3 вересня 2024 року відзиві зазначено, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вони понесли і очікують понести в зв`язку з розглядом справи апеляційним судом, становить 10 000 грн. (сума фіксованої частини гонорару), та 3 000 грн. за кожен наступний судодень, починаючи з третього судодня включно. При збільшенні кількості судоднів розмір витрат на правову допомогу буде збільшений.

Згідно п.4.1 договору про надання правничої допомоги №24/07/02-ЛЛПК від 2 липня 2024 року, оплата праці адвоката здійснюється за домовленістю між сторонами. Розмір гонорару адвоката та порядок його сплати визначається у додатку до договору, що є невід`ємною частиною договору про надання правничої допомоги.

Згідно п.1.1 додаткового договору до договору про надання правничої допомоги №24/07/02-ЛЛПК від 2 липня 2024 року, сторони узгодили, що розмір гонорару адвоката є фіксованим та складається з незмінної частини в розмірі 10 000 грн. (без ПДВ) і додатково по 3 грн. (без ПДВ) за кожні наступні судодні, починаючи з третього судодня включно.

Згідно фотокопії прибуткового касового ордера №24/07/02-ЛЛПК від 2 липня 2024 року оплату на суму 10 000 грн. здійснила ОСОБА_1 .

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`зані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 28 листопада 2023 року у справі № 740/1004/22 (провадження № 61-2675св23). Наявні в матеріалах справи №463/7385/23 документи, долучені відповідачами, дають підстави для висновку про доведеність понесених ними витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 10 000 грн.

Колегія суддів вважає, що надані адвокатом Когут Л.І. послуги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції, є співмірним із: складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову, в зв`язку з чим, відсутні підстави для зменшити розмір витрат на правничу допомогу.

За таких обставин, заява про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом апеляційної скарги ОСОБА_5 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 14 березня 2024 року та додаткове рішенням цього суду від 4 квітня 2024 року, підлягає задоволенню.

Оскільки сума гонорару згідно умов договору про надання правничої допомоги №24/07/02-ЛЛПК від 2 липня 2024 року та додаткового договору, в розмірі 10 000 грн. сплачен ОСОБА_1 , в її користь підлягають стягненню з ОСОБА_5 витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 10 000 грн.

Керуючись ст. ст. 133,137,141, 270, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розподіл судових витрат у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком та виселення задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_5 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ,) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) витрати на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її підписання.

Постанова складена і підписана 25 жовтня 2024 року.

Головуючий-______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Ю.Р.Мікуш___________________ Р.В. Савуляк