Справа № 541/2417/24
Номер провадження 2/541/924/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 жовтня 2024 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шатілової Л.Г.,

секретаря судового засідання Гуриної В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Яковенка Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження в місті Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комишнянської селищної ради про встановлення факту прийняття спадщини, визнання права на земельну частку (пай), -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просив встановити факт, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , прийняла спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , оскільки вчинила дії які свідчать про прийняття спадщини, визнати за ним право на земельну частку (пай) розміром 4,01 в умовних кадастрових гектарах, що належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0077240 виданого 24.12.1996 року Миргородською районною державною адміністрацією.

В позові зазначив, що в АДРЕСА_1 проживали його прабаби ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які між собою були рідними сестрами. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла . ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 . Після її смерті він, як єдиний спадкоємець, отримав в якості спадщини земельну ділянку площею 3.5631 га , що розташована на території Остапівської сільської ради .

В 2023 році в речах , що належали ОСОБА_2 випадково виявив сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 4.01 умовних кадастрових гектарів, у землі яка перебувала у колективній власності колишнього КСП Ульянова (с.Остапівка Миргородського району) виданий на ім`я ОСОБА_4 .

В листопаді 2023 року звернувся до Миргородської державної нотаріальної контори для консультації з приводу оформлення спадщини після померлої ОСОБА_3 . Нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії мотивуючи тим що: відсутні докази родинних зв`язків між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; відсутній факт належності правовстановлюючого документа, так як в свідоцтві про смерть зазначено ОСОБА_3 , а в сертифікаті ОСОБА_5 ; відсутність факту місця відкриття спадщини.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 20.12.2023 року (справа 541/3972/23) було встановлено факт, що ОСОБА_3 є рідною сестрою ОСОБА_2 та те що ОСОБА_3 є його прабабою , окрім цього було встановлено належність правовстановлюючого документа.

15 червня 2024 року він знову звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай). Нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії мотивуючи тим , що ОСОБА_2 не вчинила дій , що засвідчують прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 . Він отримав у Комишнянській селищній раді довідку № 01.5-08/1087 від 27.06.2024 року та акт комісії від 27.06.2024 року які засвідчують вчинення дій ОСОБА_2 направлених на прийнятій спадщини і 02.07.2024 року надав їх до нотаріальної контори, але нотаріус відмовився видавати Свідоцтво про право на спадщину та в усному порядку пояснив, що оскільки вже винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, її не можливо скасувати, тому необхідно звернутися з позовом до суду про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_2 після смерті її сестри ОСОБА_3 .

Прабаба ОСОБА_2 за життя прийняла спадщину , що відкрилася після смерті її рідної сестри ОСОБА_3 так як вступила у володіння майном, тому вважав що має право на земельну частку (пай), що за життя належала ОСОБА_3 . Оскільки без доведення факту, що має юридичне значення, вирішити питання щодо прийняття спадщини не можливо, він вимушений звернутися до суду з відповідною позовною заявою.

В судовому засіданні позивач та його представник, адвокат Яковенко Г.М., позовну заяву підтримали, просили її задовольнити.

Представник відповідача - Комишнянська селищна рада надала заяву в якій просила провести розгляд справи за відсутності їх представника (а.с.36).

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, заслухавши свідка, дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 , видане Остапівською сільською радою Миргородського району Полтавської області 12 березня 2003 року. ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області 14 грудня 2013 року. ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживала в АДРЕСА_1 з ОСОБА_2 , що проживала за цією ж адресою без реєстрації та здійснювала постійний догляд за останньою (а.с.11-12). Після смерті ОСОБА_3 її рідна сестра ОСОБА_2 фактично вступила в управління та володіння житловим будинком по АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 , а саме проживала за вказаною адресою без реєстрації, доглядала за будинком та прибудинковою територією (а.с.9, 10).

Державний нотаріус Миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю. постановою від 15.06.2024 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) що належав померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 на підставі Сертифікату на земельну частку (пай) розміром 4,01 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території с.Остапівка Миргородського району Полтавської області колишнє КПС ім.Ульянова, який виданий 24 грудня 1996 року Миргородською районною державною адміністрацією, зареєстрованого 13 грудня 1999 року у Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 163, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 (а.с.7-8).

З роз`яснень, викладених в п. 2 та п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" слідує, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору; розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

З роз`яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду Україні № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" слідує, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP.

Згідно ст. ст. 524, 525, 526, 529 ЦК Української PCP (1963 року), який діяв на той час спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 нього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, місцезнаходження майна або його основної частини. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ч 2 ст. 548 ЦК Української РСР (1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнавалось, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч. 1 ст. 551 ЦК Української РСР, якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти у встановлений строк, право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 підтвердила, що за життя знала померлих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і їй достовірно відомо, що ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті своєї сестри ОСОБА_3 , користувалася будинком, садила город.

За викладених обставин, суд приходить до переконання, що за життя ОСОБА_2 прийняла спадщину після померлої сестри ОСОБА_3 шляхом вступу в управління майном і відповідно мала право на земельну частку (пай) розміром 4,01 в умовних кадастрових гектарах, після смерті ОСОБА_3 , яке також може успадковуватися.

Згідно з нормами ст. 25 Закону України "Про сільськогосподарську кооперацію" та ст. 3 Указу Президента України "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" право на земельну частку (пай) може бути об`єктом спадкування.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов до висновків, що позивач є спадкоємцем на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3 . Оформити право через нотаріальну контору позивач не має можливості, так як відсутні дані про те, що за життя ОСОБА_2 вчинила дії що свідчать про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 ..

Таким чином, в судовому засіданні позивачем були доведений факт прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року. Також, позивачем підтверджено його право на спадкування земельної ділянки на підставі закону. Оскільки недоведеність даного факту перешкоджала позивачу оформити право на спадщину в позасудовому порядку, суд вважає за необхідне визнати також за ним право на вищезазначену земельну частку(пай).

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимоги про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст.13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно з ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 524-526, 529, 548, 549, 551 ЦК УРСР (1963), ст. 16 ЦК України, ст.ст. 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 272, 315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , право на земельну частку (пай) розміром 4,01 в умовних кадастрових гектарах, що належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0077240 виданого 24.12.1996 року Миргородською районною державною адміністрацією.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Яковенко Григорій Миколайович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №393 від 04.06.2004 видане на підставі рішення №5 Ради адвокатів Полтавської області від 04.06.2004 року, адреса: Полтавська область, м.Миргород, вул. Незалежності, 19 оф.4.

Відповідач: Комишнянська селищна рада Миргородського району Полтавської області, , адреса: Полтавська область, Миргородський район, сел. Комишня, вул. Миру, 84.

Суддя: Л. Г. Шатілова