Справа № 195/960/24
Провадження № 2/195/280/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

30.10.2024 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Колодіної Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Левкович Н.М.,

за участю позивача- ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Петрова Г.М. (в режимі ВКЗ),

представника відповідача адвоката Гончаренко О.О. (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Томаківського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Петров Георгій Михайлович, до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Гончаренко Олексій Олександрович, про стягнення безпідставно набутих коштів,

В С Т А Н О В И В:

до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Петров Георгій Михайлович, до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Гончаренко Олексій Олександрович, про стягнення безпідставно набутих коштів.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що заочним рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 05.06.2021 року у цивільній справі № 195/75/21 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину і утримання непрацездатної дружини до досягнення дитиною трирічного віку задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 18.01.2021 року і до досягнення дитиною повноліття на користь ОСОБА_2 , стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі частини з усіх видів його доходу (заробітку), щомісяця, починаючи стягнення з 18.01.2021 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

06 вересня 2022 року Постановою головного державного виконавця Томаківського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) відкрито виконавче провадження № 69773545 з примусового виконання виконавчого листа № 195/75/21 від 10.02.2022 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 18.01.2021 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Так, 20 листопада 2023 року представник ОСОБА_1 адвокат Петров Г.М. звернувся до Томаківського районного суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд заочного рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 5 червня 2021 року у цивільній справі № 195/75/21.

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року в задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 5 червня 2021 року по цивільній справі № 195/75/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину і утримання непрацездатної дружини до досягнення дитиною трирічного віку відмовлено. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 5 червня 2021 року залишено без розгляду.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського апеляційного суду із апеляційною скаргою, в якій просив рішення суду скасувати, у задоволені позовних вимог відмовити.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.04.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2021 року змінено в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, зменшено розмір з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Згідно довідки про розмір сплачених аліментів від 03 травня 2024 року № 157584, виданої Нікопольським відділом ДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за період з грудня 2022 року та по січень 2024 року з позивача було стягнуто 388 981,83 грн аліментів згідно з виконавчим листом № 195/75/21, який було видано 10.02.2022 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 18.01.2021 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Отже, враховуючи те, що з позивача на користь відповідача були стягнуті кошти у розмірі частини всіх видів заробітку, щомісяця, замість 1/6 частини, різниця суми стягнутої з позивача є безпідставно набутими коштами відповідачкою та підлягають стягненню.

У даній справі предметом спору є різниця між стягнутими з боржника аліментних платежів (рішення від 15 червня 2021 року) та такими, які повинні бути стягнуті на підставі рішення Дніпровського апеляційного суду (постанова від 03.04.2024 року) та тим розміром, який повинен бути стягнутий. На переконання боржника з нього безпідставно стягувалися аліменти на утримання дружини в розмірі частини, у зв`язку із чим виникла переплата.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та пояснив, що з 27 лютого 2022 року знаходиться в лавах ЗСУ. За правовою допомогою він звернувся до адвоката Онищенка. Контролювати роботу адвоката Онищенка він не мав можливості, т.я. виходив на зв`язок іноді раз на 2-3 місяці. В цей час, отримуючи аліменти від нього, відповідачка просто відпочивала, купувала автомобілі, кидала маленького сина на 18 - річних дівчат та відпочивала у сусідніх районах. Позивач просить суд повернути йому грошові кошти. Крім того, позивач пояснив суду, що рішення від 2021 року він не отримував.

Представник позивача також підтримав позовні вимоги та пояснив, що стягнення з позивача аліментів не може вважатися добровільним в розумінні ст.1212 ч.1 п.1 ЦК України, т.я. ці кошти були стягнуті в процесі виконавчого провадження.

Представник відповідача позов не визнав та просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу здійснюється за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, заслухав вимоги позивача, його представника, думку представника відповідача, вивчивши, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом..

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи..

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Правовідносини щодо утримання подружжя регулюються главою 9 СК України.

Статтею 77 СК України передбачено способи надання утримання одному з подружжя, а саме:

-утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою;

- за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі;

- аліменти сплачуються щомісячно.

Статтею 79 СК України передбачено час, протягом якого сплачуються аліменти одному з подружжя, а саме: аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Частиною 3 статті 80 СК передбачено наступне: розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Частиною 2 статті 84 СК передбачено наступне: розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Правовий аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

За загальним правилом, передбаченим частиною першою статтею 1215 ЦК України, безпідставно набуті аліменти не підлягають поверненню.

Аналіз частини першої статті 1215 ЦК України свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

Схожий за змістом висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та підтриманий сталою судовою практикою (постанова Верховного Суду від 04 листопада 2020 року у справі № 382/1728/18).

При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15 вказала, що правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Категорія добросовісності визначається через етичні та моральні категорії. Категорія "добросовісність" закріплена в документах міжнародної уніфікації права: добросовісність здійснення прав і виконання обов`язків проголошується принципом міжнародного договірного права.

ЦК України закріплює презумпцію добросовісності і розумності дій особи, яка здійснює власне право (частина п`ята статті 12 ЦК України). Ця презумпція діє, поки інше не буде встановлено рішенням суду. Добросовісне здійснення особою свого цивільного права передбачає реалізацію правомочностей відповідного права з урахуванням інтересів інших учасників відносин, публічних інтересів держави тощо. Добросовісність здійснення цивільного права завжди проявляється в такій поведінці особи-носія такого права, яка знаючи (повинна була знати), що здійснення нею прав або виконання обов`язків може призвести до негативних наслідків, не вжила доступних їй заходів для їх усунення. В іншому випадку така особа має вважатися недобросовісною з настанням для неї тих чи інших правових наслідків.

З положень закону випливає, що обов`язок спростування презумпції добросовісності покладається на суб`єкта, який відповідні дії (правочин) ставить під сумнів.

Судом встановлені наступні обставини.

Заочним рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 5 червня 2021 року у цивільній справі № 195/75/21 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину і утримання непрацездатної дружини до досягнення дитиною трирічного віку задоволено: стягнуто з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини з усіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 18.01.2021 року і до досягнення дитиною повноліття на користь ОСОБА_2 , стягнуто аліменти з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі частини з усіх видів його доходу (заробітку), щомісяця, починаючи стягнення з 18.01.2021 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Постановою головного державного виконавця Томаківського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 06 вересня 2022 року відкрито виконавче провадження № 69773545 з примусового виконання виконавчого листа № 195/75/21 від 10.02.2022 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 18.01.2021 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

Так, 20 листопада 2023 року представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Петров Г.М. звернувся до Томаківського районного суду Дніпропетровської області із заявою про перегляд заочного рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 5 червня 2021 року у цивільній справі № 195/75/21.

Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року в задоволенні заяви про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 5 червня 2021 року по цивільній справі № 195/75/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину і утримання непрацездатної дружини до досягнення дитиною трирічного віку відмовлено. Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 5 червня 2021 року залишено без розгляду.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.04.2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: заочне рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 15 червня 2021 року змінено в частині визначеного розміру аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання до досягнення малолітньою дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трирічного віку, зменшено розмір з 1/4 до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісяця. В іншій частині рішення суду залишено без змін.

Згідно довідки про розмір сплачених аліментів від 03 травня 2024 року № 157584, виданої Нікопольським відділом ДВС у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) за грудень 2022 року та по січень 2024 року з позивача було стягнуто 388 981,83 грн аліментів згідно з виконавчим листом № 195/75/21, який було видано 10.02.2022 року Томаківським районним судом Дніпропетровської області про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на її утримання у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи стягнення з 18.01.2021 року і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , трьох років.

У даній справі предметом спору є різниця між стягнутими з боржника аліментних платежів (рішення від 15 червня 2021 року) та такими, які повинні бути стягнуті на підставі рішення Дніпровського апеляційного суду (постанова від 03.04.2024 року) та тим розміром, який повинен бути стягнутий. На переконання боржника з нього безпідставно стягувалися аліменти на утримання дружини в розмірі частини, у зв`язку із чим виникла переплата.

Надаючи оцінку правовідносинам, що виникнули між сторонами, суд виходить із такого.

Із матеріалів справи відомо, що спірна сума 129 608,75 грн була виплачена на підставі судового рішення, яке в подальшому було змінене (аліментні платежи).

Кондикційний позов (позов про повернення безпідставно набутого майна) урегульовано нормами матеріального права.

Підставою позову громадянин ОСОБА_1 зазначав положення пункту 1 частини першої статті 1215 ЦК України, які передбачають, що не підлягає поверненню безпідставно набуті:

1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тобто зазначене є кондикційними зобов`язаннями.

Вищевказане недоговірне зобов`язання має легальну назву «зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави», а у правовій науці отримало назву «кондикційне зобов`язання». Функція цього зобов`язання полягає як у відновленні майнової сфери потерпілого набувачем, який отримав безпідставні майнові вигоди, так і у присудженні потерпілому майна, яке було безпідставним збереженням для набувача. Зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави виникає за умов коли має місце: набуття, збереження майна; набуття, збереження майна за рахунок іншої особи; набуття, збереження майна за рахунок іншої особи за відсутності правової підстави. Кондикційне зобов`язання виникає стосовно майна, під яким, перш за все, розуміються речі. Такий висновок можна зробити з огляду на норму статті 1213 ЦК, відповідно до якої набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Поверненню підлягають також і безпідставно одержані та збережені гроші, що вбачається з ч. 2 ст. 1214 ЦК та з переліку видів об`єктів цивільних прав, що міститься у ч. 1 ст. 177 ЦК.

Так, суд приходить висновку про те, що вимоги позивача відносяться до кондикційних зобов`язань, оскільки зобов`язання з повернення безпідставно набутих коштів не застосовуються до аліментів, т.я. предметом позову є повернення переплачених коштів.

Крім того, суд критично відноситься до твердження позивача про те, що рішення Томаківсього районного суду за 2021 рік він не отримував, т.я. мотивувальна частина ухвали Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 29 листопада 2023 року, якою відмовлено про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення та заяву про перегляд заочного рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 5 червня 2021 року залишено без розгляду, містить наступну інформацію: «Копія заочного рішення отримана особисто відповідачем 25.06.2021 року, про що свідчить поштове повідомлення (палітурка справи)».

Таким чином, суд приходить висновку про те, що не підлягають поверненню аліменти стягнуті з позивача на користь відповідача на її утримання, як утримання дружини, адже не підлягає поверненню безпідставно набуті аліменти, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 77, 78, 265, 268, 280, 284, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

в задоволені позовних вимог ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Петров Георгій Михайлович, до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє представник адвокат Гончаренко Олексій Олександрович, про стягнення безпідставно набутих коштів відмовити.

Повний текст ухвали виготовлено 04.11.2024 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: https://court.gov.ua/sud0442/.

В порядку п.4. ч.5 ст.265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: Л. В. Колодіна