05.11.2024 Справа № 363/3549/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лукач О.П.,

за участю секретаря Мітясова Д.О,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Вишгороді у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

16.07.2024 позивач ОСОБА_1 звернулася до Вишгородського районного суду Київської області із позовною заявою, у якій, з урахуванням позовної заяви у новій редакції від 07.08.2024, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, що зареєстрований Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №89, а також після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_1 » та залишити з нею проживати доньку ОСОБА_4 .

В обґрунтування позовної заяви у новій редакції зазначено, що 13.04.2023 між позивачем та відповідачем укладено шлюб та ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька - ОСОБА_4 , яка нині проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Позивачем зазначено, що одруження із відповідачем виявилося невдалим, сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні відносини фактично припинені з лютого 2024 року та відповідач проживає окремо. Також позивач зазначає, що вона та відповідач мають різні погляди на шлюб та сім`ю, сімейні цінності вичерпалися, через негативну поведінку відповідача, який неодноразово її ображав та принижував, втрачено почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено та на переконання позивача збереження сімейних відносин не є можливим, а тому просить розірвати шлюб залишивши доньку проживати з нею.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 25.07.2024 позовну заяву залишено без руху з підстав її невідповідності вимогам статей 175, 177 ЦПК України та надано позивачу строк протягом десяти днів з дня отримання ухвали, для усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.

07.08.2024, у період відсутності головуючого судді (перебування у щорічній відпустці) до Вишгородського районного суду Київської області позивачем подано позовну заяву про розірвання шлюбу, у новій редакції.

Після виконання судом вимог частини восьмої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 21.08.2024 відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників провадження. Розгляд справи призначено на 01.10.2024 о 10:00, про що повідомлено сторін.

19.09.2024 позивачем подано до суду заяву про уточнення позовної заяви, у якій вона просить після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище « ОСОБА_1 », при цьому інші вимоги підтримує.

01.10.2024 позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

У судове засідання, призначене на 01.10.2024, сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Оскільки, у матеріалах справи відсутні докази про вручення та/або причини невручення відповідачу судової повістки, копії ухвали про відкриття провадження у справі та позовної заяви з додатками, розгляд справи було відкладено на 05.11.2024 о 09:30, про що було повідомлено сторін, а відповідача, додатково, шляхом розміщення оголошення на сайті судової влади, відповідно до вимог частини одинадцятої статті 128 ЦПК України.

Після відкладення розгляду справи 01.10.2024 та визначення наступної дати судового засідання у справі, з порушенням строку, встановленого статтею 212 ЦПК України, а також положень статей 14, 183 ЦПК України, на електронну адресу суду (не через електронний суд) надійшла заява представника позивача - адвоката Лучко Т.І. про здійснення судового провадження у режимі відеоконференції.

У судове засідання, призначене на 05.11.2024 об 11:00, сторони не з`явились. Судова кореспонденції (судова повістка про виклик, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками), надіслані засобами поштового зв`язку на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача, повернулися до суду без вручення адресату з причин «за закінченням терміну зберігання». Крім цього, про розгляд справи, призначений на 05.11.2024, відповідача повідомлено у порядку, встановленому частиною одинадцятою статті 128 ЦПК України, та, як убачається із довідок про доставку повідомлення у додаток «Viber», відповідачу завчасно доставлено судові повістки про виклик до суду, проте до суду не з`явився, поважності причин неявки не повідомив, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності сторін, суд враховує заяву позивача від 01.10.2024 про розгляд справи у її відсутності, вжиті судом заходи для забезпечення участі відповідача під час розгляду справи, а також те, що Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду, а відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23.01.2023 у справі №496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування.

Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази на підтвердження таких обставин у їх сукупності, судом встановлено, що ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_1 ) та ОСОБА_2 з 13.04.2023 перебувають у шлюбі, зареєстрованому Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №89, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 .

Як зазначає позивач, шлюбні відносини з відповідачем фактично припинено, оскільки між ними втрачено почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть і, на переконання позивача, збереження сімейних відносин не є можливим.

Як убачається із Довідки Вишгородського РУП ГУНП в Київській області,

ОСОБА_1 зверталася до вказаного органу щодо протиправної поведінки

ОСОБА_2 та щодо останнього було складено протокол ВАВ 919265 за частиною першою статті 173-2 КУпАП, а саме за насильство у сім`ї та направлено до суду, при цьому судового рішення за результатом розгляду протоколу, позивачем суду не надано.

Позивач та відповідач є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка згідно витягу із реєстру Вишгородської територіальної громади та Акту від 07.08.2024 проживає разом з позивачем, що свідчить про відсутність між батьками спору щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Згідно із статтею 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України), шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-якої обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Відповідно до частин третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно з частиною першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Відповідно до статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно із статтею 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте, як встановлено судом, позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем, а відповідачем це не заперечується.

Позивач скористалась наданим правом та звернувся до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу.

Сторони не виявили бажання примиритись.

Частиною першою статті 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Такі висновки містяться в постанові Верховного Суду від 15.01.2020 справа №200/952/18.

Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини.

Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами, оскільки спільна дитина подружжя проживає разом з матір`ю (позивачем), отже між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання дитини.

Відповідач не подавав до суду своїх заперечень щодо позову.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку, що шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе та суперечитиме інтересам позивача, та, не вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суд вважає за можливе залишити їх спільну дитину проживати з матір`ю, а тому позов підлягає задоволенню.

За бажанням позивача, залишити їй шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Керуючись статтями 21, 24, 56, 105, 110, 112-114, 160 СК України, статтями 2, 4, 5, 12, 13, 19, 76-84, 89, 174, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273-279, 352, 354, 355, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано 13.04.2023 Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №89.

Після розірвання шлюбу, залишити позивачу шлюбне прізвище « ОСОБА_1 ».

Після розірвання шлюбу малолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити проживати із матір`ю - ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації:

АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя О.П. Лукач