ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2024 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді - доповідача Халаджи О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Максюти Ж.І.,

розглянувши без повідомлення учасників справи у м. Дніпро апеляційну скаргуПублічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» на ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2024 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Дубовенко І.Г.),

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2023 року, позов Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

14 лютого 2024 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області виданий виконавчий лист для виконання рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 183/11322/23.

28 червня 2024 року представник позивача ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду з заявою про виправлення описки, мотивуючи це тим, що у виконавчому листі, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, було допущено описку, а саме не зазначена дата народження боржника.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2024 року у задоволенні заяви представника позивача Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» - Артемова Артема Олексійовича про виправлення описки відмовлено.

Із вказаною ухвалою суду не погодився представник Банку ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права та вказує на те, що не виправлення судом своєї помилки, пов`язаної з недоглядом при складанні виконавчого листа, призводить до порушення судом прав та законних інтересів АБ «УКРГАЗБАНК» при виконанні ухваленого судового рішення щодо стягнення заборгованості боржника в процесі виконавчого провадження.

ОСОБА_2 просив ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2024 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду про внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки, в даній справі оскаржується ухвала про внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення, то її розгляд слід проводити без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні заяви про виправлення описки, суд першої інстанції виходив з того, що у виконавчому листі не міститься описок у виконавчому листі, а дату народження не було вказано при ухваленні рішення саме у судовому рішенні.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду першої інстанції.

У відповідності до положень п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи ; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності).

Згідно положень ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч. 3 ст. 432 ЦПК України суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

Частиною 1 статті 269 ЦПК України встановлено, що суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Так, в розумінні процесуального законодавства описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є описками граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприймання: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

Вищенаведена позиція зазначена в ухвалі Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 369/8367/16-ц.

Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Виходячи з позиції Верховного Суду України (ухвала Верховного Суду України у справі №6-788цс16 від 22 лютого 2017 року), суд може виправити лише ті описки або арифметичні помилки, яких він сам припустився.

Таким чином, підстави на які посилався заявник як на підстави для виправлення описки, не є опискою в розумінні ст. 269 ЦПК України, а тому суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку щодо відмови у задоволенні заяви про виправлення описки.

З приводу виправлення помилок у виконавчих документах апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

З матеріалів справи вбачається, що апеляційним судом не встановлено описки у заочному рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2024 року, оскільки у резолютивній частині рішення взагалі не було вказано дату народження відповідача (боржника), а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про виправлення описки у виконавчому документі.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що Банк не звертався до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення чи виправлення описки в оскаржуваному рішенні на підставі якого було видано виконавчий лист для внесення відповідних даних боржника.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвалу суду без змін, оскільки є такою, що постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до незгоди з висновкам суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Керуючись ст.ст. 367- 369, 375, 381- 384 ЦПК України,апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» - залишити без задоволення.

Ухвалу Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

Т.В. Космачевська

Ж.І. Максюта