печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" листопада 2024 р. суддя Печерського районного суду м. Києва Ільєва Т.Г., розглянувши позовну заяву Приватного підприємства «ІНАГРОТЕХ» до Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», третя особа: Регіональний сервіснийцентр ГСЦ МВС в Дніпропетровській області та Запорізьких областях про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

29.10.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана заява, яка передана судді Ільєвій Т.Г., 31.10.2024, для вирішення питання про відкриття провадження.

Так, суд, дослідивши матеріали позовної заяви, вбачає, що позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів та просить суд визнати за Приватним підприємством "ІНАГРОТЕХ" право власності на транспортний засіб марки «МАZDA», модель - СХ-5 2.5L 6АТ 4WD STYLE+ (ВLАСК), 2021 року виробництва, серійний номер - НОМЕР_1 , оскільки відповідачем - АТ «Комерційний Банк «Приватбанк» не виконано умов договору, з метою оформлення права власності позивачем на даний транспортний засіб.

Відтак, встановлено, що правовідносини ПП «ІНАГРОТЕХ» та АТ «Комерційний Банк «Приватбанк», виникли, на підставі договору фінансового лізингу № ZPS1FLOWXA5XW-1 від 08 вересня 2021 року.

Таким чином, з позовної заяви та зазначеного договору вбачається, що сторонами у даному договорі є юридичні особи.

З врахуванням зазначеного, суд прийшов до наступних висновків.

Статтями 11 Цивільного кодексу України та 174 Господарського кодексу України унормовано, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно з ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України, господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Згідно зі статтею 45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 ГПК України.

За змістом ч. 1, 2 ст. 55 ГК України суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством. Суб`єктами господарювання є: господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; - громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Господарською діяльністю за ГК України вважається діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Цей Кодекс розрізняє господарську діяльність, яка має на меті отримання прибутку (підприємництво) і некомерційну господарську діяльність, яка здійснюється без такої мети (стаття 3).

За суб`єктним критерієм до компетенції господарських судів відносять спори і справи між юридичними особами, фізичними особами - підприємцями та в передбачених законом випадках за участі державних органів, органів місцевого самоврядування, інших осіб.

У п. 3 постанови пленуму Вищого господарського суду України від 24 жовтня 2011 року N 10 "Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам"зазначається, що господарські суди на загальних підставах вирішують усі спори між суб`єктами господарської діяльності, а також спори, пов`язані зокрема із захистом права власності, в тому числі з визнанням цього права.

У спільному листі Верховного Суду України та Вищого арбітражного суду України від 20.07.95 р. N 01-8/518а "Щодо визначення підвідомчості цивільних справ та господарських спорів"зазначається, що за загальним правилом підвідомчість цивільних справ та господарських спорів визначається законодавчими актами України. Однак у випадках, коли в законодавчих актах підвідомчість спорів визначена нечітко, слід виходити із суб`єктного складу учасників спору. Якщо сторонами у справі є юридичні особи, спір підлягає вирішенню арбітражним судом, за винятком випадків, передбачених законодавством. Якщо в законодавчому акті підвідомчість спорів визначена альтернативно: суду чи господарському суду, або сказано про вирішення спору в судовому порядку, господарському суду слід виходити з суб`єктного складу учасників спору та характеру правовідносин, що визначені ГПК.

Таким чином, оскільки позивачем є юридична особа в інтересах якої був укладений договір з Банком, який теж має статус юридичної особи, а тому з урахуванням предмету спору, суб`єктного складу осіб, даний спір повинен розглядатися господарським судом та не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Окрім цього, стороною позивача належним чином необґрунтовано, на яких підставах останній звернувся саме до Печерського районного суду м. Києва.

Як передбачено п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки заявлені вимоги позивача не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Постановлення даної ухвали не є обмеження у доступі позивача до правосуддя, оскільки останній не обмежений у можливості вирішення спору в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.ст. 186, 258-260 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі за позовом Приватного підприємства «ІНАГРОТЕХ» до Акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», третя особа: Регіональний сервіснийцентр ГСЦ МВС в Дніпропетровській області та Запорізьких областях про визнання права власності.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Печерський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА