Справа № 168/320/24
Провадження № 2/168/158/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Хаврони О.Й.,

з участю: секретаря Островерхої Т.С.,

розглянувши в селищі Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Обґрунтовуючи позов, позивач посилається на такі обставини.

24.03.2023 р. ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідач уклали договір позики № 78245892, згідно з яким відповідач отримав у кредит грошові кошти та зобов`язувався повернути ту саму суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити проценти.

14.06.2021 ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та позивач уклали договір факторингу № 14/06/21, згідно з яким позивач набув право вимоги до відповідача за кредитним договором від 24.03.2023 р. № 78245892.

Відповідно до реєстру боржників №10 від 21.09.2023 до Договору факторингу заборгованість відповідача становить 20 895 грн, з яких: 5500 грн сума заборгованості за основним боргом та 15395 грн- за процентами.

13.02.2023 р. ТОВ «ФК «Інвеструм» та відповідач уклали кредитний договір № 20938-02/2023, а 19.02.2023 р. уклали кредитний договір № 29987-02/2023.

За цими договорами відповідач отримав кредит на умовах строковості, зворотності і платності та які зобов`язувався повернути, а також сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

26.09.2023 ТОВ «ФК «Інвеструм`та позивач уклали договір факторингу № 26092023, згідно з умовами якого позивач набув право вимоги до відповідача.

Відповідно до витягу з реєстру боржників заборгованість відповідача за договором № 20938-02/2023 становить 13415 грн, з яких: 3000 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 10145 грн - за процентами, а за договором № 29987-02/2023 становить 5670 грн. (1400 грн основна сума боргу, 4270 грн за процентами).

22.03.2023 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем був укладений кредитний договір № 102454069.

Позивач набув право вимоги до відповідача за цим договором відповідно до договору факторингу від 28.09.2023 №28092023.

Заборгованість відповідача згідно з реєстром боржників становить 11178,96 грн. (2670 грн за основною сумою, 8108,96 грн проценти, 399 грн комісія).

Вказані договори є публічною офертою і укладені відповідачем в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Підписавши ці договори відповідач погодився з правилами надання кредиту та змістом договорів.

З моменту отримання права вимоги до відповідача позивач не нараховував жодних штрафних санкцій.

Оскільки відповідач зобов`язання за кредитними договорами не виконав, то позивач посилаючись на норми Цивільного кодексу, згідно з якими зобов`язання має виконуватись належним чином, в разі невиконання настають наслідки, передбачені законом, просить позов задовольнити, стягнути з відповідача заборгованість за вказаними вище договорами, загальний розмір якої становить 51 158,96 грн.

Ухвалою Старовижівського районного суду Волинської області від 02.04.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Представник відповідача подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у позові, вважаючи позов необґрунтованим та безпідставним. Стверджує, що в матеріалах справи відсутні реєстри прав грошових вимог та акти прийому-передачі. Витяги з реєстру боржників до договору факторингу на думку сторони відповідача не є належними та допустимими доказами переходу права вимоги до позивача, оскільки не підписані сторонами договору факторингу, а є фактично текстом, набраним одноособово позивачем. Відсутні первинні бухгалтерські документи, оформлені відповідно до Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на підтвердження перерахування на рахунок відповідача коштів. Відповідач кредитних коштів не отримав. Не надано доказів перерахування коштів відповідачу. Відсутні реквізити платіжної картки відповідача, на яку мали б бути перераховані кошти. Наданий розрахунок, що містить лише загальну суму заборгованості. Відсутній детальний розрахунок заборгованості, який включав би суму погашеного тіла кредиту та процентів. З наданих до позову доказів неможливо встановити отримання кредитних коштів, дійсний розмір заборгованості, періоди, за які вона нарахована, суми та час внесення відповідачем платежів. Матеріали не містять доказів видачі одноразового ідентифікатора. За наведених вище обставин, роздруківка договору та паспорту споживчого кредиту не можуть вважатись належними та достовірними доказами, оскільки не підтверджують факт укладення договору. Позивач нарахував проценти за користування кредитом всупереч положенням ст. 1048 ЦК, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування.

Представник позивача у відповіді на відзив вказує, що доводи відповідача у відзиві є безпідставним. Позивач правомірно набув право вимоги до відповідача за договорами факторингу. Стаття 204 ЦК закріплює презумпцію правомірності правочину. У даніq справі договори факторингу у встановленому законом порядку не визнавались недійсними. Відповідач не оспорив і не надав суду належних доказів, які б свідчили про недійсність переданих вимог, тому з урахуванням норм ст. 204 ЦК ці договори факторингу є дійсними. Звертає увагу на те, що на момент подання позовної заяви позивач надав суду всі наявні документи по кредитних справах, які були передані йому первісними кредиторами в рамках Договорів факторингу, які підписані і скріплені печаткою кожної зі сторін договору факторингу, в тому числі актів прийому-передачі по кожному з договорів факторингу.

Щодо доводів відповідача про неправомірне нарахування процентів за користування кредитами, надає розрахунок заборгованості відповідача (наданий позивачу попередніми кредиторами) на обґрунтування розміру нарахованих процентів за кожним з кредитних договорів, виходячи з суми кредиту, строку кредитування, умов договору, ставки процентів за користування кредитом.

Також просить долучити отримані позивачем від первісних кредиторів розрахунки заборгованості та реєстри боржників. З урахуванням викладених вище мотивів, просить позов задовольнити.

Заперечення на відповідь на відзив від відповідача не надійшло.

У судове засідання сторони не з`явились, суд ухвалив розглядати справу за їх відсутності, оскільки матеріалів справи достатньо для ухвалення рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Зі змісту ст.12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд встановив такі фактичні обставини.

Предметом спору є стягнення з відповідача заборгованості за чотирма кредитними договорами.

Так, встановлено, що відповідач уклав з ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» 24.03.2023 договір позики №78245892. Згідно з цим договором Позикодавець надав відповідачу грошові кошти шляхом перерахування на банківський рахунок відповідача, а відповідач зобов`язувався повернути таку саму суму у день закінчення строку кредитування або достроково і сплатити позикодавцю проценти за користування кредитом. Проценти нараховуються щоденно.

Сума позики становить 2 900,00 грн, строк кредиту 30 днів, процентна ставка 2,5 %.

Відповідно до п. 5.3. вказаного договору Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/(надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, йому зрозумілі.

На підставі звернення відповідача, здійсненого за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи, 10.04.2023 р. укладено додаткову угоду до цього договору, згідно з якою позикодавець збільшив суму наданої позичальнику позики на 2600 грн і таким чином, загальний розмір наданої позики становить 5500 грн.

Вказаний договір та додаткова угода укладені у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями і підписані відповідачем з застосуванням одноразового ідентифікатора.

Позивач набув право вимоги до відповідача за цим кредитним договором - №78245892 від 24.03.2023 на підставі договору факторингу від 14.06.2021 № 14/06/21, з додатковими угодами від 28.07.2021 та від 21.09.2023 (а.с.15-20).

Згідно з реєстром боржників (а.с.20, 111) сума заборгованості відповідача за договором від 24.03.2023 р. №78245892 становить 20 895 грн, з яких 5500 грн за основним боргом і 15 395 грн. заборгованість за процентами, які він і просить стягнути з відповідача.

Однак, згідно з розрахунком заборгованості, який наведений позивачем у відповіді на відзив, заборгованість відповідача за процентами за користування кредитом становить 17490 грн.

У позові позивач просить стягнути з відповідача зокрема заборгованість за процентами 15 395 грн. Розрахунку заборгованості за договором №78245892 від 24.03.2023 відповідач не спростував.

Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, тому виходить з того, що заборгованість, яку слід стягнути з відповідача за цим договором становить 20 895 грн, з яких 5500 грн за основним боргом і 15 395 грн. заборгованість за процентами.

13.02.2023 відповідач уклав з ТОВ «ФК «Івнеструм» договір про надання фінансового кредиту № 20938-02/2023.

За цим Договором Товариство надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 3 000 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.1.2 договору кредит надається строком на 20 днів, тобто до 04.03.2023. Дата надання кредиту 04.03.2023. Відповідно до п. 1.3 договору за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 365,0 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,00 % (процентів) на добу.

Розділом 2 Договору також встановлено порядок нарахування процентів та плати заборгованості. Зокрема передбачено збільшення процентної ставки у випадку несплати кредиту у встановлений п.1.2 Договору.

На підставі заявки відповідача від 23.04.2023 на відстрочення виконання зобов`язання за договором від 13.02.2023 № 20938-02/2023, здійсненої за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи, 24.03.2023 укладено додаткову угоду до договору № 20938-02/2023.

Згідно з додатковою угодою сторони погодили відстрочення виконання зобов`язання за договором на 10 днів. тобто до 02.04.2023. сума заборгованості відповідача за цим договором становить 5990 грн.

На підставі заявки відповідача від 12.04.2023 на відстрочення виконання зобов`язання за договором від 13.02.2023 № 20938-02/2023, здійсненої за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи, 12.04.2023 укладено додаткову угоду до договору № 20938-02/2023.

Згідно з цією додатковою угодою сторони погодили відстрочення виконання зобов`язання за договором на 10 днів, тобто до 21.04.2023, а сума заборгованості відповідача за цим договором становить 6665 грн.

19.02.2013 відповідач уклав з ТОВ «ФК «Івнеструм» договір про надання фінансового кредиту № 29987-02/2023.

За цим Договором Товариство надало відповідачу фінансовий кредит в розмірі 1400 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором (а.с. 35).

Відповідно до п.1.2 договору кредит надається строком на 25 днів, тобто до 15.03.2023. Дата надання кредиту 19.02.2023. Відповідно до п. 1.3 договору за користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 365,0 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,00 % (процентів) на добу.

Розділом 2 Договору також встановлено порядок нарахування процентів та плати заборгованості. Зокрема передбачено збільшення процентної ставки у випадку несплати кредиту у встановлений п.1.2 Договору.

На підставі заявки відповідача від 22.03.2023 на відстрочення виконання зобов`язання за договором від 19.02.2023 № 29987-02/2023, здійсненої за допомогою засобів інформаційно-телекомунікаційної системи, до цього договору 22.03.2023 укладено додаткову угоду (а.с.38).

Згідно з додатковою угодою сторони погодили відстрочення виконання зобов`язання за договором на 20 днів, тобто до 10.04.2023, сума заборгованості відповідача за цим договором становить 2520 грн.

Договір від 13.02.2023 № 20938-02/2023 та від 19.02.2023 № 29987-02/2023, додаткові угоди до них, підписані відповідачем з застосуванням одноразового ідентифікатора. Підписавши договори, відповідач підтвердив, що ознайомився з його умовами.

Позивач набув право вимоги до відповідача за договором № 20938-02/2023 та за договором від 19.02.2023 № 29987-02/2023 на підставі договору факторингу від 26.09.2023 № 26092023 з додатками (а.с.40-43,117-118).

Згідно з реєстром боржників (а.с.43, 117) та наданим розрахунком (а.с. 121, 124) сума заборгованості відповідача становить:

за договором № 20938-02/2023 від 13.02.2023 - 13 415 грн, з яких 3000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, а 10 415 грн за процентами,

за договором № 29987-02/2023 від 19.02.2023 5670 грн, з яких 1400 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, а 4270 грн за процентами,

які він просить позові стягнути з відповідача.

У той же час суду позивач у відповіді на відзив надав розрахунок заборгованості, де сума заборгованості за процентами за договором № 20938-02/2023 і за договором № 29987-02/2023 становить більшу суму.

Суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог, тому виходить з того, що заборгованість, яку слід стягнути з відповідача за цими договорами. становить 13415 грн та 5670 грн відповідно.

22.03.2023 відповідач уклав з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 102454069. Вказаний договір підписаний відповідачем електронним підписом,

Відповідно до п.1.1 Договору Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3 договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п.1.2. Договору, а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом.

Відповідно до п.1.2. сума кредиту становить 3 000,00 грн.

Відповідно до п.1.3. кредит надається строком на 105 днів.

Договором передбачено що пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 06.04.2023р. (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 05.07.2023 р. (дата остаточного погашення заборгованості. Комісія за надання кредиту: 399.00 грн., яка нараховується за ставкою 13.30 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 630.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.40 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 8100.00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Відповідно до щоденних нарахувань та погашень Відповідачу було надано кредит у розмірі 3 000,00 грн. Комісія за оформлення складає 399,00 грн.

Позивач надав суду розрахунок заборгованості за цим договором.

Виходячи з того, що Відповідачем було перераховано на погашення тіла кредиту загальну суму в розмірі 330,00 грн, та на погашення процентів по кредиту на загальну суму 300,00 грн, відсотки нараховувались від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Після закінчення пільгового періоду за який було нараховано 630,00 грн, почався поточний період, за який нараховували 3% від тіла кредиту: 3 000,00 грн (тіло кредиту) х 3% = 90,00 грн, в день. Відповідачем було зараховано 12.04.2023 120,00 грн на погашення тіла кредиту: 3 000,00 - 120,00 грн = 2 790,00 - сума на яку будуть нараховуватися % у розмірі 3 % за кожен день, це 83,70 грн.

Після внесення Відповідачем суми у розмірі 120,00 грн на погашення тіла кредиту 24.05.2023 тіло кредиту складало вже 2 670,00 грн. на цю суму нараховувались 3 %. 2 610 грн х 3 % = 80,10 грн в день.

Виходячи з вищевикладеного: 2 670,00 грн (тіло кредиту) + 399,00 грн (комісія за оформлення) + 8 109,96 грн (відсотки за кредитним договором) = 11 178,96 грн.

Сплата коштів за комісією передбачена умовами договору № 102454069 від 22.03.2023, а саме п. 2.2.1, яким передбачено, що у випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п.1.3 Договору, він додатково сплачує комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2.

Позивач набув право вимоги до відповідача за цим договором на підставі договору факторингу від 28.09.2023 № 28092023 (а.с. 56).

З наданого суду розрахунку заборгованості, витягу з реєстру боржників, реєстру боржників, розмір заборгованості відповідача за вказаним договором становить 11 178,96 грн.

Доказів на спростування розміру заборгованості і наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач не надав.

За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1046ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до статті 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина п`ята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Встановлено, що відповідно до договорів, що згадані вище, відповідач отримав грошові кошти (позику), договори підписані електронними підписами сторін .

Отримавши кредитні кошти свої зобов`язання за договором не виконав.

Наведені обставини свідчать про те, що між сторонами у цій справі виникли договірні зобов`язання, які випливають з договорів позики, ці договори є укладеними відповідно до вимог статті 1046 ЦК України, оскільки передача грошей відбулася і сторонами договору було досягнуто згоди відносно всіх його істотних умов.

Згідно із частиною першою статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Позивач надав розрахунки заборгованості, які відповідачем не спростовані.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

У частині першій статті 516ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Відступлення права вимоги по сутіце договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною першою статті 1077ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Позивач надав суду договори факторингу, додатки до цих договорів - витяги з реєстру боржників до них, реєстри боржників, акти підписані сторонами договорів факторингу, чим довів, що набув право вимоги до відповідача за цими договорами правомірно - на підставі договорів факторингу.

Вказаними документами спростовуються заперечення відповідача щодо безпідставного набуття позивачем права вимоги до відповідача.

Доводи представника відповідача про те, що немає доказів факту укладення договорів та отримання кредитних коштів відповідачем, безпідставні. Так, суд враховує, що подавши заявки та укладаючи додаткові угоди до договорів від 24.03.2023 №78245892, № 29987-02/2023 від 19.02.2023, № 20938-02/2023 від 13.02.2023, а також, сплативши певну суму коштів на виконання договору від 22.03.2024 № 10245406 та за його пролонгацію (що підтверджується випискою з кредитного рахунку), відповідач підтвердив факт отримання ним кредитних коштів за цими договорами, у випадку неналежного виконання умов договорів.

Позивач надав суду розрахунки заборгованості за кожним з договорів з зазначенням розрахунку заборгованості за тілом кредиту і процентами за користування кредитами. Доказів на спростування розрахунків, наданих позивачем відповідач не надав.

Доводи представника відповідача про безпідставне нарахування процентів за користування кредитами, поза межами строків кредитування, спростовуються наведеним позивачем розрахунками заборгованості, та умовами підписаних відповідачем кредитних договорів про можливість нарахування процентів понад строк кредитування, зокрема п. 17 договору від 24.03.2023, п.2.4 договору від 13.02.2023, п.2.4 договору від 19.02.2023, та у випадку пролонгації - п. 2.3.1-п.2.3.2 договору від 22.03.2023.

Усі договори і додаткові угоди до них були підписані відповідачем електронним підписом (разовим цифровим ідентифікатором), про що вказано в наданих суду договорах, умови кредитних договорів є чіткими, зрозумілими, містять усі істотні та необхідні положення, не допускають двоякого трактування.

Відповідач не виконав взяті зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, а відтак повинен нести відповідальність за порушення виконання умов зобов`язання.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтовані.

На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 77, 81, 141, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованість за кредитним договором №78245892 в розмірі 20895 (двадцять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн., за кредитним договором № 20938-02/2023 в розмірі 13415 (тринадцять тисяч чотириста п`ятнадцять) грн., за кредитним договором № 29987-02/2023 в розмірі 5670 (п`ять тисяч шістсот сімдесят) грн., за кредитним договором № 102454069 в розмірі 11178 (одинадцять тисяч сто сімдесят вісім) грн. 96 коп., а всього в сумі 51158 (п`ятдесят одна тисяча сто п`ятдесят вісім) грн. 96 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», адреса місця знаходження: вул.Симона Петлюри, 30, м. Київ, .

Представник позивача: Грибанов Денис В`ячеславович, адреса місця знаходження: вул. Лісова, 2, м.Бровари, Київська область.

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Представник відповідача: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне рішення складено 28.05.2024 р.

Суддя О. Й. Хаврона