Справа№938/694/24
Провадження № 2/938/227/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Джуса Р.В.,

за участю: секретаря судового засідання Мартищук Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом: ОСОБА_1 ,

до відповідача: ОСОБА_2 ,

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини та на утримання дружини,

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ;

відповідача: ОСОБА_2 ;

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Верховинського районного суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про: розірвання шлюбу укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , який зареєстровано 18 березня 2022 року у Верховинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №41; стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину; стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів, на утримання ОСОБА_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00грн щомісяця протягом 3 років з дня розірвання шлюбу.

Ухвалою суду від 08.07.2024 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 24.07.2024.

В подальшому розгляд справи неодноразово відкладався, зокрема у зв`язку із неявкою учасників справи, для надання відповідачу можливості врегулювати спір мирним шляхом, а також для надання позивачу можливості ознайомитись із відзивом відповідача на позовну заяву та подати заяву щодо уточнення позовних вимог.

В судовому засіданні 29.10.2024 позивач подала заяву про відмову від частини позовних вимог та уточнення позовних вимог, згідно якої: відмовилась від позовних вимог в частині стягнення із ОСОБА_2 на її користь аліментів на її утримання, в твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00грн щомісяця протягом 3 років з дня розірвання шлюбу; просить розірвати укладений між нею та ОСОБА_2 шлюб, який зареєстровано 18 березня 2022 року у Верховинському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Верховинському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ), актовий запис №41; стягувати із ОСОБА_2 на її користь аліменти, на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 4000,00грн щомісячно, починаючи із дня звернення з позовом до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач ОСОБА_2 не заперечив проти задоволення заяви позивачки щодо відмови від частини позовних вимог, а саме, щодо стягнення аліментів на її утримання в розмірі 6000,00грн.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 3 статті 13 ЦПК України передбачено право позивача на власний розсуд розпоряджатись своїми правами щодо предмета спору, у зв`язку з чим виключно позивачу належить право вибору характеру своїх процесуальних дій: відмовитись від позовних вимог чи закінчити судовий розгляд справи.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із положеннями ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Як вбачається із матеріалів справи, заява про відмову від частини позовних вимог подана до суду особисто позивачем, та підтримана нею в судовому засіданні. Судом роз`яснено позивачу, що відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі у зв`язку із відмовою від позову, повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається, та після роз`яснень, позивач підтримала заяву про відмову від частини позовних вимог.

Згідно із положеннями п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, законодавцем визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Таким чином, суд вважає, що є достатні підстави для прийняття відмови позивача від частини позовних вимог, а саме щодо стягнення із відповідача на її користь аліментів на її утримання, в твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00грн щомісяця протягом 3 років з дня розірвання шлюбу, та закриття провадження у справі в цій частині на підставі п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч.2 ст.133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Частиною першою статті 142 Цивільного процесуального кодексу України та частиною третьою статті 7 Закону України Про судовий збір, визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Тобто законодавець визначав, що у випадку відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Разом з тим, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Отже, позивач в силу закону, звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову в частині стягнення із відповідача аліментів на її утримання, та як вбачається із матеріалів справи, такий нею при поданні позову не сплачувався, а тому відсутні підстави для вирішення питання щодо повернення судового збору.

Керуючись статтями 10, 12-13, 49, 134, 141, 142, 206, 255, 260-261, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В:

1.Клопотання позивача ОСОБА_1 про відмову від частини позовних вимог - задовільнити.

2.Провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до відповідача ОСОБА_2 в частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини в розмірі 6000,00грн - закрити.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення суддею, однак може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 04.11.2024.

Суддя Роман ДЖУС