КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Губою Валерією Валеріївною, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" про визнання дій протиправними та стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк", згідно з яким просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо блокування рахунку НОМЕР_1 , відкритого у Акціонерному товаристві "Райффайзен Банк" на ім`я ОСОБА_1 , та списання коштів у розмірі 40166 грн. 59 коп.;

- стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 40166 грн. 59 коп., які були незаконно списані АТ "Райффайзен Банк" 26.10.2022.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.03.2022 по справі № 206/1451/19, стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як правонаступників ОСОБА_3 на користь Дніпровської міської ради суму збитків, завданих фактичним користуванням земельною ділянкою без правовстановлюючих документів у розмірі 138929 грн. 32 коп.

Згідно з резолютивною частиною постанови Дніпровського апеляційного суду від 17.03.2022 по справі № 206/1451/19 сума 138929 грн. 32 коп. призначена до стягнення з двох відповідачів.

На підставі вказаної постанови Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист на ОСОБА_1

15.08.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. відкрито виконавче провадження НОМЕР_4 з виконання виконавчого листа у справі № 206/1451/19 від 28.06.2022 та накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

В АТ "Райффайзен Банк" на ім'я позивача є відкритий рахунок НОМЕР_1 .

26.10.2022 з вказаного рахунку позивача відповідач здійснив списання грошових коштів у сумі 40166 грн. 59 коп., у зв`язку з накладеним арештом під час виконання у виконавчому провадженні № НОМЕР_6.

Разом з тим, позивач вважав виконання відповідачем постанови виконавця неправомірним, так як відповідач був обізнаний, що рахунок позивача НОМЕР_1 , відкритий у АТ "Райффайзен Банк", використовується позивачем як фізичною особою-підприємцем для сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до державного бюджету України.

У свою чергу, рахунки, які передбачені для сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до державного бюджету України, є рахунками зі спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається.

Також, позивач зазначав, що на сайті НБУ наявна інформація, згідно з якою НБУ вже проінформував банки та закликає банки врахувати лист Мінюсту під час обслуговування громадян, оскільки 26.03.2022 набрав чинності Закон від 15.03.2022 "Про внесення змін до розділу ХІІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника (крім рішень про стягнення аліментів та рішень, боржниками за якими є громадяни російської федерації).

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що діями відповідача позивачу нанесені збитки у розмірі незаконно списаних відповідачем грошових коштів з рахунку позивача, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити у повному обсязі.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.01.2024 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 131-138).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції не врахував, що оскільки рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ "Райффайзен Банк", використовується ним як фізичною особою-підприємцем для сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до державного бюджету України, банк не мав права списувати з вказаного рахунку кошти у розмірі 40 116 грн. 53 коп.

При цьому, вказує, що договір банківського рахунку, з якого можна було б зробити висновок про цільове призначення рахунку позивача, судом першої інстанції досліджено не було.

Також, зазначає про неврахування судом першої інстанції факту порушення банком вимог ст. 10-2 розділу ХІІІ "Прикінцевих та перехідних положень" Закону України "Про виконавче провадження" (а.с. 145-147).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15.04.2024 відкрито апеляційне провадження у справі та надано учасникам справи строк для подання відзиву.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 15.04.2024 року справу призначено до апеляційного розгляду в письмовому провадженні без повідомлення учасників справи.

25.04.2024 до суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу, в якому він просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на відсутність в діях банку складу правопорушення, за яке передбачена відповідальність у вигляді відшкодування майнової шкоди.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Дніпровського апеляційного суду від 17.03.2022 по справі №206/1451/19, призначено до стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як правонаступників ОСОБА_3 , на користь Дніпровської міської ради суму збитків, завданих фактичним користуванням земельною ділянкою без правовстановлюючих документів у розмірі 138929,32 грн.

На підставі вищевказаної постанови Дніпровського апеляційного суду від 17.03.2022 по справі № 206/1451/19, Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист на ОСОБА_1

15.08.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. відкрито виконавче провадження НОМЕР_4, з виконання виконавчого листа у справі № 206/1451/19 від 28.06.2022 та накладено арешт на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника.

В АТ "Райффайзен Банк" на ім`я позивача є відкритий рахунок НОМЕР_2 .

26.10.2022 з вказаного рахунку позивача відповідач здійснив списання грошових коштів у сумі 40 166,59 грн., у зв`язку з накладеним арештом під час виконання у виконавчому провадженні № НОМЕР_6.

15.01.2019 між банком та ОСОБА_1 було укладено Угоду №CVDPE 164366.

Відповідно до п. 2 Угоди, підписанням цієї Угоди Клієнт приймає публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах викладених в Правилах та висловлює повну та безумовну згоду з її умовами. Підписанням Угоди сторони безумовно визначають, що Публічна пропозиція , Угода, Правила, Згода, Тарифи, Заяви разом зі всіма змінами, додатками та додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування, складають його зміст, мають обов`язкову силу та застосовуються до відносин сторін так само, як би їх було викладено безпосередньо в тексті цього документу. Договір банківського обслуговування є укладеним з дати підписання сторонами Угоди та скріплені печатками Банку та Клієнта (за наявності).

Згідно з п. 1.5 Угоди, Правила банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу - фізичних осіб підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в АТ «Райффайзен Банк Аваль» (Правила) - документ який оприлюднюється на сайті банку та визначає перелік Послуг, порядок та умови надання Банком послуг клієнтам малого та мікробізнесу за Договором, права та обов`язки Банку та Клієнта, порядок розрахунків та відповідальність Сторін, додаткові підстави Відмови від Договору та/або припинення надання послуг, а також інші особливості надання окремих послуг.

Рахунок Позивача № НОМЕР_5 був відритий в Банку 24.02.2010, який відповідно до Постанови Правління НБУ від 28.12.2018 № 162 отримав НОМЕР_2.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог, посилався, серед іншого, на те, що рахунок НОМЕР_1 , відкритий у АТ "Райффайзен Банк", використовується ним як фізичною особою-підприємцем для сплати податків, зборів і обов`язкових платежів до державного бюджету України, тобто рахунком зі спеціальним режимом використання, а отже банк не мав права списувати з вказаного рахунку кошти у розмірі 40 116 грн. 53 коп.

Так, відповідно до п.п. 6.1, 6.2, 6.3 ст. 6 Закону України « Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банки мають право відкривати рахунки резидентам України (юридичним особам, їх відокремленим підрозділам, фізичним особам), нерезидентам України (юридичним особам, представництвам юридичних осіб в Україні, інвестиційним фондам та компаніям з управління активами, що діють від імені таких інвестиційних фондів, фізичним особам). Особи, визначені в пункті 6.1 цієї статті, мають право відкривати рахунки в будь-яких банках України відповідно до власного вибору для забезпечення своєї господарської діяльності і власних потреб. Порядок відкриття банками рахунків та їх режими визначаються Національним банком України. Умови відкриття рахунка та особливості його функціонування передбачаються в договорі, що укладається між банком і його клієнтом - власником рахунка.

Згідно з Інструкцією про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків-резидентів і нерезидентів, затверджена Постановою НБУ № 492 від 12.11.2003, що діяла станом на 2010 рік, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Постановою Національного банку України від 11.09.2017 № 89 "Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку" встановлено, що банкам України необхідно забезпечити до 01.01.2019 поступовий перехід на здійснення операцій з використанням платіжних карток із застосуванням балансових рахунків 2600 АП "Кошти на вимогу суб`єктів господарювання" групи рахунків 260 "Кошти на вимогу суб`єктів господарювання", 2620 АП "Кошти на вимогу фізичних осіб" групи рахунків 262 "Кошти на вимогу фізичних осіб", 2650 АП "Кошти на вимогу небанківських фінансових установ" групи рахунків 265 "Кошти небанківських фінансових установ" розділу 26 класу 2 Плану рахунків.

Цією постановою Національного банку України затверджено план рахунків бухгалтерського обліку банків України, відповідно до якого рахунки 2600 відносяться до групи рахунків - кошти на вимогу суб`єктів господарювання.

У свою чергу, постановою Правління Національного банку України від 05.08.2021 № 83 затверджено Положення про порядок відкриття та ведення поточних рахунків із спеціальним режимом використання в національній та іноземних валютах, банківських металах для цілей одноразового (спеціального) добровільного декларування.

Відповідно до п. 3 вказаного Положення № 83 спеціальний рахунок - це поточний рахунок із спеціальним режимом використання, який відкривається банком декларанту відповідно до Закону України від 15.06.2021 № 1539-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо стимулювання детінізації доходів та підвищення податкової культури громадян шляхом запровадження одноразового (спеціального) добровільного декларування фізичними особами належних їм активів та сплати одноразового збору до бюджету" для цілей одноразового (спеціального) добровільного декларування для зарахування грошових коштів у готівковій формі в національній та іноземних валютах, банківських металів з фізичною поставкою.

При цьому, згідно з п. 7 цього Положення, банк відкриває спеціальний рахунок декларанту відповідно до вимог Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженою постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 № 492 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 01.04.2019 № 56), у порядку, встановленому п. 62 розділу V Інструкції № 492 для фізичних осіб, та з обов`язковим дотриманням вимог п. 16 розділу І Інструкції № 492.

Відповідно до п. 8 вказаного Положення, договір, що укладається в письмовій формі між банком і декларантом, має передбачати особливості відкриття, функціонування та закриття спеціального рахунку, які повинні відповідати вимогам Закону № 1539.

Крім того, рахунки із спеціальним режимом використання можуть відкриватись в порядку, визначеному наказом Міністерства фінансів України № 758 від 22.06.2012 "Про відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України" - це рахунки, які відкриваються в Казначействі та його органах підприємствам, установам, організаціям для проведення розрахунків з надання пільг та житлових субсидій населенню на оплату електроенергії, природного газу (в тому числі послуг з транспортування, розподілу та постачання), тепло-, водопостачання і водовідведення, квартирної плати (утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), вивезення побутового сміття та рідких нечистот, з погашення заборгованості перед державним бюджетом, з повернення бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі. та кредитів (позик), у тому числі залучених державою (Верховною Радою Автономної Республіки Крим, обласними радами, міськими радами) або під державні (місцеві) гарантії, з електронного адміністрування податків, для сплати заборгованості за електроенергію, для зарахування депозитних коштів, єдиний рахунок та небюджетні рахунки розпорядників бюджетних коштів.

Разом з тим, як вбачається з умов Угоди № СMDPE від 15.01.2019, між ОСОБА_1 та банком, відкриття позивачу рахунків зі спеціальним режимом використання не передбачено.

Отже, виходячи з вищенаведених норм законодавства та умов Угоди №CMDPE, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що рахунок, який відкритий позивачу в АТ "Райффазен Банк" № НОМЕР_2 , не відноситься до рахунків зі спеціальним режимом використання, а є звичайним поточним рахунком, що відноситься до групи рахунків НОМЕР_3 - кошти на вимогу суб`єктів господарювання.

Також, як вірно встановлено судом першої інстанції, порядок дій державного/приватного виконавця та його право ініціювати арешт коштів боржника та примусове списання коштів передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів». Приватний виконавець здійснює примусове виконання рішень, передбачених статтею З цього Закону, куди входять виконавчі листи, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів- банкамита іншими фінансовими установами. Органи та установи, зазначені в частинах першій - третій статті 6 Закону України «Про виконавче провадження», не є органами примусового виконання.

Заходи примусового виконання рішень передбачені в ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження».

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника визначений в ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні(списанні коштів з рахунків)та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця). Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Окрім цього, якщо боржник не згоден з діями виконавця, він має право їхоскаржити в порядку, передбаченому ст. 74 Законом України «Про виконавче провадження».

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 07.09.2022 Банком електронними каналами HAIC було отримано Постанову приватною виконавця Селезньова М.О. від 07.09.2022 ВП НОМЕР_6 про арешт коштів боржника ОСОБА_1 в сумі 153122,25 грн. на виконання виконавчого листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28.06.2022 № 206/1451/19.

На виконання вказаної Постанови Банк наклав арешт на кошти Позивача в межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів.

26.10.2022 до Банку надійшла платіжна інструкція № 1 від 20.10.2022 про примусове стягнення згідно виконавчого провадження № НОМЕР_6, відповідно до якої банк меморіальним ордером № 1 від 26.10.2022 списав з рахунку НОМЕР_2 кошти в сумі 40166,53 грн.

У свою чергу, порядок виконання банками документів про арешт та платіжних інструкцій виконавців на примусове списання коштів визначений Інструкцією про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затверджена Постановою НБУ № 163 від 29.07.2022.

Відповідно до частини 1 статті 43 Закону України «Про платіжні послуги», надавач платіжних послуг (банк) зобов`язаний прийняти до виконання надану ініціатором платіжну інструкцію, за умови що платіжна інструкція оформлена належним чином та немає законних підстав для відмови в її прийнятті.

Відповідно до частини 4 статті 44 Закону України «Про платіжні послуги» надавач платіжних послуг несе передбачену законодавством відповідальність за шкоду, заподіяну ініціатору у разі відмови у прийнятті наданої ним платіжної інструкції без законних підстав.

Стаття 90 Закону України «Про платіжні послуги» передбачає, що стягувач несе відповідальність під час виконання платіжних операцій відповідно до законодавства, що регулює діяльність таких осіб. Стягувач несе відповідальність за обгрунтованістьпримусового списання (стягнення). Стягувач зобов`язаний відшкодувати платнику шкоду, заподіяну внаслідок необгрунтованого примусового списання (стягнення).

Разом з тим, положення ст. 73 Інструкції НБУ № 163 від 29.07.2022 передбачає, що надавач платіжних послуг платника виконує арешт коштів, що знаходяться на рахунку платника, згідноз постановою про арешт коштівдержавного виконавця/приватного виконавця(далі - виконавець), судовим рішенням (рішенням, ухвалою, постановою суду) чи ухвалою слідчого судді, суду, постановленою під час здійснення кримінального провадження (далі - документ про арешт коштів).

Надавач платіжних послуг платника повинен забезпечити прийняття до виконання документа про арешт коштів, який надійшов до нього в електронній або паперовій формі.

Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання документ про арешт коштів.

Відповідно до статті 74 Інструкції НБУ № 163, надавач платіжних послуг платника накладає арешт на кошти, що обліковуються за рахунками, відкритими платником відповідно до нормативно-правового акта Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг.

Відповідно до статті 75 Інструкції НБУ № 163, арешт на підставі документа про арешт коштів може бути накладений на всі кошти, що є на всіх рахунках платника, без зазначення конкретної суми або на суму, що конкретно визначена в цьому документі. Якщо в документі про арешт коштів не зазначений конкретний номер рахунку платника,на кошти якого накладений арешт, але обумовлено, що арешт накладено на кошти, що є на всіх рахунках, то для забезпечення суми, визначеної цим документом, арешт залежно від наявної суми накладається на кошти, що обліковуються на всіх рахунках платника, відкритих у надавачаплатіжних послуг платника,або на кошти на одному/кількох рахунку/рахунках.

Відповідно до статті 76 Інструкції НБУ № 163, надавач платіжних послуг платника, у якому відкрито рахунок/рахунки (далі - рахунок) платника, уживає заходів щодозабезпечення виконання документа про арешт коштів, який надійшов у цей операційнийдень.

Порядок виконання надавачами платіжних послуг дебетового переказу коштів без згоди платника врегульовано розділом IV Інструкції НБУ № 163.

Так, відповідно до статті 60 Інструкції НБУ № 163, ініціатором платіжної операції під час дебетового переказу коштів із рахунку платника без його згоди (далі - примусове списання (стягнення) коштів] є орган державної виконавчої служби (державні виконавці)/приватні виконавці та контролюючий орган (далі - стягувач).

Відповідно до статті 61 Інструкції НБУ № 163, надавач платіжних послуг платника виконує примусове списання (стягнення) коштів із рахунків, відкритих платникам відповідно до нормативно-правового акта Національного банку з питань відкриття і закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг.

Відповідно до статті 62 Інструкції НБУ № 163, стягувач ініціює примусове списання (стягнення) коштів із: 1)рахунків платників - на підставі виконавчих документів, установлених законодавством України;

Відповідно до статей 65- 67 Інструкції НБУ № 163, банк стягувача приймає платіжні інструкції, оформлені стягувачем, протягом 10 календарних днів із дати їх складання.

Банк стягувача перевіряє заповнення реквізитів платіжної інструкції, визначених у підпунктах 6-10 пункту 63 розділу IV цієї Інструкції, на відповідність вимогам додаткадо цієї Інструкції.

Банк стягувача на платіжній інструкції, оформленій стягувачем у паперовій формі, -обов`язково заповнює реквізит "Дата надходження".

Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання платіжну інструкцію стягувана, яка надійшла до нього в електронній1 або паперовій формі.

Надавач платіжних послуг платника приймає до виконання платіжну інструкцію в паперовій формі, яку стягувач доставляє самостійно (представником/повіреним, помічником приватного виконавця, представником контролюючого органу) або яка надійшла рекомендованим листом, відправником якого є стягувач. Надавач платіжних послуг платника встановлює повноваження особи, яка самостійно доставила платіжну інструкцію стягувана, у порядку, визначеному внутрішніми документами надавача платіжних послуг платника.

Надавач платіжних послуг платника перевіряє заповнення реквізитів платіжної інструкції, визначених у підпунктах 2-5 пункту 63 розділу IV цієї Інструкції, на відповідність вимогам додатка до цієї Інструкції.

Відповідно до статті 68 Інструкції НБУ № 163, надавач платіжних послуг платника приймає до виконання платіжну інструкцію стягувана незалежно від наявності достатнього залишку коштів на рахунку платника.

Відповідно до статті 69 Інструкції НБУ № 163, надавач платіжних послуг платника виконує платіжні інструкції, які надійшли до нього до початку операційного часу поточного дня або протягом операційного часу поточного дня, але на час надходження на рахунку платника немає коштів або їх недостатньо, з урахуванням сум, що надійдуть на рахунок платника протягом операційного дня (поточні надходження), на початку операційного часу наступного операційного дня.

Надавач платіжних послуг платника на початку операційного часу наступного операційного дня виконує платіжні інструкції частково відповідно до пункту 71 розділу IV цієї Інструкції, якщо на рахунку платника з урахуванням поточних надходжень на рахунок протягом попереднього операційного дня буде недостатньо коштів для їх виконання.

Надавач платіжних послуг платника на початку операційного часу наступного операційного дня повертає платіжні інструкції без виконання із зазначенням причини повернення згідно з пунктами 12, 27 розділу І цієї Інструкції, якщо на рахунку платника коштів немає і протягом попереднього операційного дня кошти на його рахунок не надходили.

Відповідно до статті 71 Інструкції НБУ № 163, надавач платіжних послуг платника в разі недостатності коштів на рахунку платника виконує платіжні інструкції в межах залишку коштів. Надавач платіжних послуг платника для часткової оплати оформляє платіжну інструкцію, у реквізиті "Призначення платежу" якої зазначає номер і дату платіжної інструкції стягувана, яку частково виконано, суму, що залишилася до сплати.

Відповідно до статті 72 Інструкції НБУ № 163, стягувач має право відкликати платіжну інструкцію до моменту списання коштів з рахунку платника.

Отже, враховуючи вищевикладене, посилання апелянта на те, що банк, накладаючи арешт на рахунок позивача та списуючи з нього 40116 грн. 53 коп., діяв неправомірно та порушив вимоги Закону України "Про виконавче провадження", колегія суддів вважає безпідставними, адже, як вірно встановлено судом першої інстанції, при накладанні арешту на кошти ОСОБА_4 та списанні 26.10.2022 з його рахунку НОМЕР_2 коштів в сумі 40 166,53 грн, банк діяв у відповідності до вимог чинного законодавства України щодо порядку арешту коштів боржника та примусового списання коштів з рахунку боржника.

Доводи апелянта про те, що банк неправомірно наклав арешт на кошти позивача та списав суму коштів в розмірі 40166,53 грн., оскільки його борг за рішенням суду складає менше 100000,00 грн., колегія суддів відхиляє, оскільки відповідно до постанови про арешт коштів боржника від 07.09.2022 ВП НОМЕР_4 сума стягнення з ОСОБА_1 за виконавчим документом складає 138929,32 грн., тобто більше 100000,00 грн.

Що стосується обмежень, передбачених п. 10-2 розділу ХІІІ Закону України "Про виконавче провадження", що діяло на час примусового списання з рахунків позивача коштів в розмірі 40166,53 грн., то, як вірно зазначив суд першої інстанції, банк не є ініціатором даного примусового списання коштів.

Таким чином, встановивши, що банк не порушував прав позивача та норм чинного законодавства, а діяв в межах норм, передбачених Законом України "Про банки і банківську діяльність", Законом України "Про платіжні послуги" та Інструкцією НБУ №163, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянта щодо незаконності оскаржуваного рішення не грунтуються на вимогах закону, суперечать наявним у справі доказам та фактичним обставин справи, а отже не спростовують та не впливають на законність і обгрунтованість ухваленого судом рішення.

Крім цього, наведені в апеляційній скарзі доводи, які на думку скаржника, є підставою для скасування рішення суду, є тотожними із його поясненнями на обгрунтування позовних вимог, ці доводи були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав грунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

Отже, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам позивача належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне і правильне по суті рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Губою Валерією Валеріївною, - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" про визнання дій протиправними та стягнення коштів - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова