Справа № 489/2007/24
Номер провадження 2-о/489/78/24
УХВАЛА

Іменем України

31 травня 2024 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва заяву заінтересованої особи 2 ОСОБА_1 про залишення заяви без розгляду у цивільній справі за заявою ОСОБА_2 (далі заявник), заінтересована особа 1 Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, заінтересована особа 2 - ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання батьком дитини

встановив

На розгляді в Ленінському районному суді м. Миколаєва знаходиться заява ОСОБА_2 , заінтересована особа 1 Служба у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, заінтересована особа 2 - ОСОБА_1 про встановлення факту самостійного виховання батьком дитини.

Від заінтересованої особи 2 надійшли до суду заперечення в яких зазначено, що ОСОБА_2 навмисно вводить суд в оману і спотворює факти, що мають істотне значення для справи. Твердження заявника про те, що ОСОБА_1 не має бажання зустрічатися і спілкуватися з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідають дійсності. ОСОБА_2 всіляко перешкоджає спілкуванню ОСОБА_1 з сином, блокує номер телефону ОСОБА_1 в телефоні сина. Заявник приховує той факт, що ОСОБА_3 довгий час не проживає з ОСОБА_2 . Заявник вказує, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.06.2021 визначено постійне місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 . При цьому, не зрозуміло, як визначення місця постійного проживання дитини з батьком, про яке заявник сам просив суд визначити, може встановити юридичний факт щодо переміщення його та дитини. Тобто, рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.06.2021 визначено постійне місце проживання сина, а не визнано ОСОБА_2 батьком-одинаком. Встановлення факту самостійного виховання заявником ОСОБА_3 порушить право ОСОБА_1 як матері дитини. Сам факт визначення постійного місця проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з батьком ОСОБА_2 , а також виховання дитини не породжують для ОСОБА_2 . ніяких юридичних наслідків, оскільки відповідно до ч.1 ст. 141 Сімейного кодексу України - мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою та з ким із батьків проживає дитина. Заінтересована особа 2 вважає, що заявник безпідставно звернувся до суду з заявою про встановлення факту самостійного виховання батьком дитини, заява не є належно обґрунтованою та обставини, викладені в заяві, не підтверджені достовірними доказами. Заінтересована особа 2 просить залишити без розгляду заяву ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання батьком дитини.

Заявник та його представник заперечували проти залишення заяви без розгляду.

Представник заінтересованої особи 1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, просив розглядати справу без його участі.

Заінтересована особа 2 та її представник просили залишити заяву без розгляду.

Відповідно до ч. 4 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

В постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/948/18 від 10.04.2019 зазначено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах.

Заінтересована особа 2 заперечує самостійне виховання заявником дитини і вказує, що визначення місця проживання дитини із заявником не свідчить, що вона не бере і не бажає брати участь у вихованні дитини.

Під час розгляду справи №489/2007/24 виявлено, що існує спір про право та заінтересована особа 2 заперечує проти задоволення заяви ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , його батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з тим, що існує спір про право.

Керуючись ст. ст. 259, 260, 315 ЦПК України, суд

ухвалив

Заяву заінтересованої особи 2 задовольнити.

Залишити без розгляду заяву ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання батьком ОСОБА_2 дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому копія ухвали суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної копії ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 31.05.2024.

Суддя В. В. Кокорєв