ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

01 жовтня 2024 року

м. Харків

справа № 2-1934/10

провадження № 22-ц/818/3124/24

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.

за участю секретаря: Сізонової О.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ОСОБА_3 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 липня 2024 року, постановлене суддею Шевченко Г.С.

в с т а н о в и в :

27 травня 2024 року представник ОСОБА_1 адвокат Грищенко О.В. звернувся до суду із заявою, та просив видати дублікат виконавчого листа про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 липня 2024 року відмовлено у прийнятті до провадження заяви ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Грищенко О.В. просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; зазначає, що суд, відмовляючи у прийнятті заяви, не звернув уваги на той факт, що за аналогічною заявою, поданою 01.12.22 року, було відмовлено у зв`язку із ненаданням доказів втрати виконавчого листа. Звертаючись із даною заявою, заявником було виконано всі вимоги закону та надано відповідні докази.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у прийнятті заяви, суд виходив із того, що як на підставу заявлених вимог у справі №2-1934/2010 (провадження №6/645/172/24), представник ОСОБА_1 вказує на аналогічні обставини, що і в поданій заяві від 01.12.2022 р. Таким чином, є таке, що набрало законної сили судове рішення у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет із тих самих підстав.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Судовим розглядом встановлено, що 30.11.2010 р. Фрунзенським районним судом м. Харкова було ухвалено рішення про стягнення з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 600 грн. щомісяця, починаючи з 15.09.2010 р. і до повноліття дитини.

27.12.2010 р. Фрунзенським районним судом м. Харкова до Головного управління юстиції у Харківській області було направлено пакет документів за клопотанням ОСОБА_1 від 22.12.2010 р. про стягнення аліментів - для виконання відповідно до Конвенції «Про правову допомогу та правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам» від 22.01.1993 р.

24.01.2011 р. клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території РФ рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30.11.2010 р. про стягнення аліментів з ОСОБА_2 було направлено Головним управлінням юстиції у Харківській області до Міністерства юстиції України Директора Департаменту міжнародного приватного права і міжнародної правової допомоги ОСОБА_5 для подальшого виконання.

20.05.2011 р. Судом Ханти-Мансійського автономного округу-Югри направлено для виконання до відділу судових приставів по м.Сургут виконавчий лист, виданий на підставі ухвали суду Ханти-Мансійського автономного округу-Югри від 28.04.2011 р. по цивільній справі за клопотанням ОСОБА_1 про дозвіл на примусове виконання на території РФ рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30.11.2010 р. про стягнення з ОСОБА_2 аліментів.

З матеріалів справи вбачається, що 01.12.2022 р. ОСОБА_1 зверталась до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа по справі №2-1934/2010 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів у зв`язку з його втратою.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.12.2022 року (по справі №2-1934/2010, провадження №6-645/109/22) у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа по справі №2-1934/2010 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовлено у зв`язку із відсутністю доказів втрати виконавчого листа.

27 червня 2024 року, звертаючись із даною заявою про видачу дубліката виконавчого листа, заявниця надала відповідь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Немишлянський відділ державної виконавчої служби у м.Харкові від 02.05.2024 року №525, з якої вбачається, що виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_4 , 01.11.2008 року на примусове виконання у відділ не надходив та не перебуває. Також надала відповідь Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Немишлянський відділ державної виконавчої служби у м.Харкові в якій зазначено, що у зв"язку з прийняттям Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні" та враховуючи норми звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, на даний час будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції Росії і Білорусіі на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, та у галузі міжнародного права не здійснюється. Укрпоштою припинено доставку поштових відправлень до/з Росії через повномаштабну агресію.

Крім того додано копію договору купівлі- продажу від 05.02.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А., зареєстрованого в реєстрі за № 368, за яким ОСОБА_2 належить на праві приватної власності двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначені докази не були предметом дослідження суду першої інстанції при постановленні ухвали від 21.12.2022 року.

Відповідно до частини першої статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення основних прав, наданих конституцією або законом, а також право на доступ до правосуддя та справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом є одними із невід`ємних прав людини, які закріплені в Загальній декларації прав людини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року (статті 8, 10).

Ця норма кореспондує з нормою Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), яка міститься в статті 6 «Право на справедливий суд».

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили, за тими самими вимогами.

У постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 520/18820/19 (провадження № 61-2294св20) Верховний Суд дійшов висновку про те, що критеріями відмови у відкритті провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 186 ЦПК України є наявна тотожність спірних правовідносин (спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав у різних цивільних справах) та судове рішення у тотожній справі, що набрало законної сили.

При цьому критерій тотожності підлягає оцінці тільки після набрання відповідним рішенням законної сили.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Відсутність хоча б однієї з наведених складових не дає суду підстави відмовляти у відкритті провадження у справі.

Наразі ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки він не перебуває на виконанні, що підтверджується листом Міністерства юстиції України, звертає увагу, що через збройну агресію РФ проти України правовідносини між країнами припинені, встановити знаходження виконавчого листа не вбачається можливим, тому заявник вважала його втраченим.

При цьому до своєї заяви заявницею долучено ряд документів, які свідчать про наявність майна у боржника на території України.

Вимоги вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду.

Отже, обставини викладені у даній справі є відмінним від обставин на які заявниця посилалась у своїй заяві від 01.12.2022 року.

Крім того у заяві ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа від 01.12.2022 року просила видати їй дублікат листа для подальшого виконання без зазначенні причин та підстав, що не є тотожними щодо вимог у даній справі.

При цьому зазначено інші підстави та обставини щодо необхідності видачі дубліката виконавчого листа.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково дійшов висновку про наявність підстав для відмови у прийнятті до свого провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 186 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, які привели до постановлення помилкової ухвали.

Згідно ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

У зв`язку з цим, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Грищенко Олега Володимировича - задовольнити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 липня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова

Повне судове рішення виготовлено 01.10.2024 року.