Справа № 301/2924/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"04" листопада 2024 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в складі головуючої Даруда І.А., при секретарі Сатін Н.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Довжанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Довжанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно стверджуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - спадкодавець ОСОБА_2 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, яке видане муніципалітетом мікрорайону міста Брно, Брно-північ 02.03.2005 року.

Після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку та надвірних споруд , які розташовані в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1620 га , що розташована на території Довжанської сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку -0,0920 га та ведення особистого селянського господарства - 0,07 га , яка надана на підставі рішення 12 сесії 22 скликання Довжанської сільської ради від 28.11.1997 року, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії 111-ЗК № 018891, який видано 30 червня 2003 року, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 627.

Як стверджує позивач, за життя спадкодавець ОСОБА_2 розпорядження щодо майна, яке належало йому на праві власності не залишав.

Спадщину за померлим ОСОБА_2 прийняли позивач ОСОБА_1 ( дочка спадкодавця) та його дружина ОСОБА_3 , вищенаведене стверджується довідкою, яка видана виконкомом Довжанської сільської ради.

ОСОБА_3 спадщину за померлим чоловіком ОСОБА_2 прийняла , натомість, при житті не отримала свідоцтво про право на спадщину. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть, яке видане виконкомом Довжанської сільської ради.

Позивач також стверджує, що вона спадщину за померлою матір`ю ОСОБА_3 прийняла , так як проживала разом з нею на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Вищенаведене стверджується довідкою № 602 від 24.07.2024 року, яка видана виконавчим комітетом Довжанської сільської ради. Інші спадкоємці першої черги , які б прийняли спадщину - відсутні.

Згідно виписки з погосподарської книги Довжанської сільської ради за 2001-2005 роки, номер книги 5, власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 .

Також, позивач звернула увагу суду на те, що при зверненні до приватного нотаріуса щодо видачі свідоцтва про право власності на спадщину , їй було відмовлено в зв`язку із тим, що спадкодавець ОСОБА_2 при житті не оформив право власності на спадковий житловий будинок та не зареєстрував його в органах ОСОБА_4 , а тому позивач не може надати належні правовстановлюючі документи на спадкове нерухоме майно. Приватний нотаріус рекомендовав звернутись до суду за визначенням права власності на майно, що складає спадкову масу.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, нею було подано до суду заяву, в якій остання позовні вимоги остання підтримала, а справу просила розглянути без її участі(а.с. 25).

Представник відповідача Довжанської сільської ради в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений своєчасно і належним чином. Натомість, подав до суду заяву, в якій зазначив, що просить розгляд справи проводити у його відсутності, а вирішення питання, щодо заявлених позовних вимог залишив на розсуд суду (а.с. 23-24).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги Довжанської сільської ради за 2001-2005 роки, номер книги 5, власником житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за адресою : АДРЕСА_1 був ОСОБА_2 . (а.с. 13 )

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, яке видане муніципалітетом мікрорайону міста Брно, Брно-північ 02.03.2005 року.(а.с. 6)

Після смерті спадкодавця ОСОБА_2 відкрилась спадщина, яка складається із житлового будинку та надвірних споруд , які розташовані в АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1620 га , що розташована на території Довжанської сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку -0,0920 га та ведення особистого селянського господарства - 0,07 га , яка надана на підставі рішення 12 сесії 22 скликання Довжанської сільської ради від 28.11.1997 року, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії 111-ЗК № 018891, який видано 30 червня 2003 року, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів за № 627.(а.с. 16)

Спадщину за померлим ОСОБА_2 прийняли позивач ОСОБА_1 ( дочка спадкодавця) та його дружина ОСОБА_3 , вищенаведене стверджується довідкою, яка видана виконкомом Довжанської сільської ради від 21.08.2024 року за № 668 (а.с. 14)

ОСОБА_3 спадщину за померлим чоловіком ОСОБА_2 прийняла , натомість, при житті не отримала свідоцтво про право на спадщину. ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть, яке видане виконкомом Довжанської сільської ради.(а.с. 7)

Спадщину за померлою матір`ю ОСОБА_3 прийняла позивач ОСОБА_1 , так як проживала разом з нею на день її смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Вищенаведене стверджується довідкою № 602 від 24.07.2024 року, яка видана виконавчим комітетом Довжанської сільської ради (а.с. 15). Інші спадкоємці першої черги , які б прийняли спадщину - відсутні.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом.

Держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (частина перша статті 386 ЦК України).

Згідно з положеннями статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно з частинами другою, третьою статті 1223 ЦК України уразі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Частиною першою статті 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Отже, статтями 1268 та 1269 ЦК України презюмується, що у разі, коли спадкоємець постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України.

Згідно зі статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно до нотаріуса, який відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватися належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Суд враховує те, що позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог також було надано технічний паспорт на житловий будинок садибного типу, що розташований за адресою АДРЕСА_1 від 09.09.2024 року (а.с. 26-30)

Судом також встановлено, що позивач є донькою спадкодавців ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, яке видане муніципалітетом мікрорайону міста Брно, Брно-північ 02.03.2005 року та ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть, яке видане виконкомом Довжанської сільської ради серії НОМЕР_1 . Позивач ОСОБА_1 зі спадкодавцями проживала на час відкриття спадщини, однак не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину з незалежних від неї підстав. Інші спадкоємці вищевказаного спадкового майна - відсутні. .

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть, яке видане муніципалітетом мікрорайону міста Брно, Брно-північ 02.03.2005 року та матері ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть, яке видане виконкомом Довжанської сільської ради серії НОМЕР_1 .

Таким чином, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява №4909/04, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись статтями 5, 76-81, 83, 95, 247, 265, 354, 355 ЦПК України суд, -

Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Довжанської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , власником спадкового нерухомого майна, що складається з житлового будинку та надвірних споруд, які розташовані в АДРЕСА_1 , в цілому та земельної ділянки площею 0,1620 га , що розташована на території Довжанської сільської ради для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,0920 га та ведення особистого селянського господарства - 0,07 га , яка надана на підставі рішення 12 сесії 22 скликання Довжанської сільської ради від 28.11.1997 року, згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЗК № 018891, який видано 30 червня 2003 року, акт зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 627.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: І. А. Даруда