Справа № 944/7640/23
Провадження №2/944/637/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

07.10.2024 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді - Колтуна Ю.М.

з участю секретаря судового засідання Романик Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду у м.Яворові, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Івано-Франківська селищна рада Львівської області як орган опіки і піклування, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , з участю Івано-Франківської селищної ради Львівської області як органу опіки і піклування, про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4 .

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що з 08.08.2008 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 27.03.2017 у справі №460/5159/16-ц було розірвано. За час подружнього життя у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 та ІНФОРМАЦІЯ_2 донька ОСОБА_4 .

Розірвання шлюбу сталося через те, що відповідач перестала проживати з чоловіком та дітьми.

Позивач вказує, що з літа 2016 року ОСОБА_2 , періодично приїжджала додому, але з березня 2017 року остаточно залишила місце проживання. Станом на день звернення до суду, відповідач, як матір, жодного інтересу до дітей не проявляє, не цікавиться ними, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не бере участь у їх вихованні та утриманні, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, ба більше вона навіть не дзвонить та не пише ні дітям ні позивачу. Де вона проживає позивачу не відомо.

05.10.2017 Яворівським районним судом Львівської області винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 частина від усіх видів заробітку, однак вона не сплачує аліменти визначені судом.

Державним виконавцем Яворівського ВДВС у Яворівському районні Львівської області ЗМРУМЮ вчинено ряд заходів щодо відповідача, як боржника по виконавчому провадженні, для стягнення аліментів на дітей в примусовому порядку, але всі дії безрезультатні.

Оскільки відповідач самоусунулася від виховання своїх дітей, не бажає нести відповідальність і виконувати батьківські обов`язки, позивач був змушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області від 04.01.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання.

Також 26.09.2024 проведено підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, в матеріалах справа наявна заява його представника адвоката Борох З.І. про розгляд справи без участі сторони позивача. Заявлений позов підтримує та просить його задовольнити.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті "Судова влада" сторінка Яворівського районного суду Львівської області, розділ - оголошення про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якої невідоме, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив та клопотання про відкладення розгляду справи не подавала.

Представник органу опіки та піклування Івано-Франківської селищної ради Львівської області Вільгуцька В.В. до суду не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, при ухваленні рішення просила врахувати висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітніх дітей.

На підставі ст. 280-282 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд даної справи, про що не заперечувала позивач.

При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку суд виходив з того, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Зважаючи, що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.

Згідно зі ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач ОСОБА_2 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 виданого Мальчицькою сільською радою Яворівського району Львівській області 08.12.2011, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 виданого Мальчицькою сільською радою Яворівського району Львівській області. Батьком дітей значиться ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Яворівського районного суду Львівської області у справі №460/5159/16-ц від 27.03.2017 розірвано.

Діти сторін син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 , зареєстровані разом з батьком ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою Мальчицького старостинського округу № 3 Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, складеною 24.10.2023 за №167. Разом із ними за вказаною адресою за реєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідача ОСОБА_2 заочним рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 02.04.2018 у справі № 460/4457/17 визнано такою, що втратила право користування житловим буд. АДРЕСА_1 .

Згідно з актів обстеження будинку ОСОБА_5 від 20.07.2017, від 29.09.2017 та від 01.11.2023, складеного комісією Мальчицької сільської ради Яворівського району Львівської області, відповідач ОСОБА_2 за місцем реєстрації АДРЕСА_1 , не проживає з березня 2017 року та не буре участі у вихованні та утриманні своїх дітей. Вказані обставини засвідчено сусідами.

Як убачається з копії довідки Мальчицького закладу загальної середньої освіти І-ІІ сиупенів від 02.11.2023 №74 ОСОБА_2 мати учня 6 ОСОБА_7 та учениці 5 класу ОСОБА_4 , протягом навчання дітей у школі не цікавилася їхнім навчанням, вихованням та не відвідала жодного разу навчальний заклад.

Як встановлено з матеріалів справи, державним виконавцем Яворівського ВДВС у Яворівському районні Львівської області ЗМРУМЮ 01.02.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 55684970 щодо примусового виконання судового наказу №460/4160/17 виданого 11.12.2017 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 . Державним виконавцем вчинено ряд заходів по виконавчому провадженні, для стягнення аліментів в примусовому порядку.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 01.04.2024 у справі № 460/4160/17 оголошено розшук боржника ОСОБА_2 .

Згідно з відповіді Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником ОСОБА_8 в період з 01.01.2021 по 02.02.2023 державного кордону, відсутні дані за вказаними параметрами.

Відповідно до Висновку, затвердженого рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області №190 від 22.05.2024, щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , Івано-Франківська селищна рада, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 150, 151 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.

Статтею 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Згідно зі ст.153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У п.6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю 20.11.1959 зазначено: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою та відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

Як слідує з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що діє в Україні з 27.09.1991 «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 № 2402, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, у разі ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Під час застосування наведених норм права суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18 (пункти 68-70), Верховним Судом у постановах від 26.12.2018, 13.03.2019, 06.05.2020 та 26.01.2022 при розгляді справ № 404/6391/16-ц, № 631/2406/15-ц, №753/2025/19 та №203/3505/19, відповідно до яких ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 10 лютого 2021 року по справі № 761/10887/17, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Статтею ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Аналізуючи докази по справі, суд дійшов висновку, що відповідач по справі ОСОБА_2 самоусунулася від реалізації своїх батьківських прав, життям та здоров`ям дітей не цікавиться протягом тривалого періоду часу, участі у їх вихованні та розвитку не приймає, дітьми фактично опікується лише батько.

Зазначені вище фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються судом як свідоме ухилення ОСОБА_2 від батьківських обов`язків по вихованню дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що передбачене ст.150 СК України.

Враховуючи те, що на час розгляду справи, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження зміни поведінки щодо виховання та належного утримання її дітей, тому, виходячи з найкращих інтересів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , суд вважає, що позов є підставним і обґрунтованим, а тому підлягає до задоволення.

Окрім того, позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18 (провадження № 61-10531св21).

Також, як убачається з матеріалів позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір у сумі 1073 грн. 60 коп., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.81, 128, 141, 223, 258, 259, 263-265, 280, 351-355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Івано-Франківська селищна рада Львівської області як орган опіки і піклування, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , батьківських прав відносно сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , сплачений судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення суду складене і підписане 07.10.2024.

Суддя Ю.М.Колтун