Справа № 379/927/19 Провадження № 2/358/50/24
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про залишення позовної заяви без руху

05 листопада 2024 року м. Богуслав

Суддя Богуславського районного суду Київської області Романенко К.С., розглянувши матеріали справи за цивільним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління НП у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби у Київській області, Державної казначейської служби України, треті особи: Національна поліція України, Уповноважений Верховної радим України з прав людини про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 05.07.2019 звернулися до Таращанського районного суду Київської області із позовною заявою до Головного управління НП у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби у Київській області, Державної казначейської служби України, треті особи: Національна поліція України, Уповноважений Верховної радим України з прав людини про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, у розмірі та судових витрат.

09.07.2019 відповідно до розпорядження Таращанського районного суду Київської області після задоволення самовідводу головуючого Потеряйко С.А. цивільну справу передано для розгляду до Рокитнянського районного суду Київської області.

05.12.2019 відповідно до розпорядження Рокитнянського районного суду Київської області після задоволення заяви про відвід головуючого Литвина О.В. цивільну справу передано для розгляду до Таращанського районного суду Київської області.

12.12.2019 відповідно до розпорядження Таращанського районного суду Київської області після задоволення самовідводу головуючого Зінкіна В.І. цивільну справу передано для розгляду до Богуславського районного суду Київської області.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.12.2019, головуючим суддею у справі визначено суддю Кіхтенка С.О. Останнім справа по суті не розглянута.

25.06.2024 по справі на підставі розпорядження № 123 керівника апарату суду здійснений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3 рішенням ВРП від 18.06.2024 на підставі п. 3 ч. 6 ст. 126 Конституції України.

26.06.2024 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею визначено суддю Романенко К.С.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд з прав людини акцентує увагу на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 р.).

Так, відповідно до ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються;

4) зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися, в тому числі, якщо законом визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

10) підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Під час вирішення питання щодо наявності або відсутності у позивача процесуальної правосуб`єктності суд, крім іншого, має встановити особу позивача.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус», документами, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, є: а) паспорт громадянина України; б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; в) дипломатичний паспорт України; г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; д) посвідчення члена екіпажу; е) посвідчення особи на повернення в Україну; є) тимчасове посвідчення громадянина України.

Згідно п.п.1, 2 розділу І, п.23 розділу ІІ «Положення про паспорт громадянина України», затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року №2503-XII, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт видається кожному громадянинові України центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, після досягнення 16-річного віку. Забороняється вилучення у громадянина паспорта, крім випадків, передбачених законодавством України.

Так, позивачами не надано належним чином засвідчені копії документів, що посвідчують їх, які б дали змогу суду встановити особи позивачів, також не надано копію довідки про присвоєння позивачам реєстраційного номеру облікової картки платника податків.

Разом з тим, як вбачається з акту працівників апарату Таращанського районного суду Київської області від 05.07.2019, ОСОБА_1 05 липня 2019 року було подано до суду колективну позовну заяву в якій позивачами зазначено громадянина ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , однак при подачі позовної заяви був присутній лише ОСОБА_1 , яким не було надано документів які б підтверджували його право представляти інтереси іншого позивача (Т. 1, а.с.8).

Натомість до матеріалів позовної заяви позивачами долучено лише незасвідчену копію першої сторінки паспорта ОСОБА_1 та копію пенсійного посвідчення ОСОБА_2 (Т. 1, а.с.131 - 132).

Суддя, ознайомившись з матеріалами позовної заяви, за відсутності документів що посвідчують особу позивача ставить під сумнів справжність підпису ОСОБА_2 , що як наслідок ставить під сумнів волевиявлення ОСОБА_2 на розгляд позовної заяви про відшкодування маральної та матеріальної шкоди.

Отже, до позовної заяви позивачі мають додати належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують їх особи.

Вимоги до форми та змісту позовної заяви, документів, що додаються до неї, регламентовані статтями 175 177 Цивільного процесуального кодексу України.

Ознайомившись із зазначеною позовною заявою встановлено, що вона є неналежної якості (нечитабельна), та виготовлена дрібним шрифтом, через погану якість роздруківки і частина тексту є абсолютно нечитабельною.

В суду можуть виникнути труднощі при вивченні позовної заяви, оскільки текст позовної заяви є неякісного друку та нечитабельний, що в сукупності з матеріалами справи не надають можливості встановити фактичних обставити справи, які б документально підтверджували позовні вимоги позивача, що є порушенням ст.175 ЦПК України.

Також, як вбачається із поданих матеріалів позивачами, в обґрунтування своїх вимог, до позовної заяви надано суду ряд документів у копіях. Крім того, позовна заява не містить зазначення того, в кого саме знаходяться оригінали письмових доказів, які були приєднані позивачем в копіях до позовної заяви.

Відповідно до положень ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (абз. 2 ч. 5 ст. 95 ЦПК України).

Таким чином, копії будь-яких документів мають засвідчувати їх дійсність, оскільки мають бути виготовлені виключно з оригіналів цих документів.

Вказуючи на належність засвідчення копії суд зазначає, що ксерокопія має бути належної якості, щоб на ній можна було прочитати весь текст документа, чітко було видно всі реквізити, поля документа не було порушено, з відміткою про засвідчення копії документа, особою, яка його посвідчує, яка складається: зі слів "Згідно з оригіналом", назви та особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії, яка проставляється нижче підпису, та печатки (для нотаріального завірених копій, копій, що подаються адвокатом як представником (за наявності такої печаті), чи які подаються юридичними особами публічного та приватного права).

Судові рішення підлягають засвідченню згідно з Інструкцією з діловодства в місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, Апеляційному суді Автономної Республіки Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої наказам ДСА України від 17 грудня 2013 року № 173 та Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07 квітня 2003 року «ДСТУ 4163-2003», відповідно до яких відмітку про засвідчення копії документа складають зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії і проставляють нижче реквізиту 23 [підпису].

Виходячи з даних нормативних актів, повноваження на засвідчення судових рішень має виключно відповідна судова інстанція.

Звертаючись до суду, позивачами долучено до позовної заяви додатки у копіях. Однак, зазначені копії у встановленому законом порядку позивачем не засвідчено.

Так, додані до позовної заяви документи, всупереч вимогам п. 2 ст. 95 ЦПК України, не завірені належним чином, ксерокопії є не належної якості, оскільки текст документів не читається повністю.

Також, позивачами не надано підтвердження про те, що ними не подано іншого позову до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Недоліки позовної заяви підлягають усуненню шляхом подання до суду позовної заяви у новій редакції та засвідчених належним чином додатків до неї, а також наданням належним чином засвідчених копій документів, що підтверджують особи позивачів.

У зв`язку з викладеним, позивачам необхідно подати уточнену редакцію позовної заяви, з дотриманням вимог зазначених у вказаній ухвалі суду, у відповідній кількості примірників до кількісного складу учасників процесу (частина перша статті 177 ЦПК України).

При цьому суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти ("Kreuz v. Poland" № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Відповідно до ч.1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження заяви до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 259-261 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Головного управління НП у Київській області, Головного управління Державної казначейської служби у Київській області, Державної казначейської служби України, треті особи: Національна поліція України, Уповноважений Верховної радим України з прав людини про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачам, що в разі не усунення вказаних недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: суддя К. С. Романенко