Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/4323/24
Провадження №: 2/332/2182/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2024 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Блажко У.В., за участі секретаря судового засідання Дубачової А.А., представника позивача адвоката Прядка Д.В., представника відповідача районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району Салати Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляє представник адвокат Прядко Д.В., 26.07.2024 звернувся з вищезазначеним позовом про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії. В позові зазначено, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Кімната є комунальною власністю, належить територіальній громаді м. Запоріжжя, не приватизована. За адресою кімнати ніхто, крім позивача, не зареєстрований. На ім`я позивача 24.03.2016 був виданий ордер на жилу площу в гуртожитку № НОМЕР_1 , серія «Г», а саме, на кімнату № 28. У вказаній кімнаті позивач по справі зареєструвався 04.04.2006 та зареєстрований по теперішній час. Зазначена кімната складається з однієї кімнати житловою/загальною площею 16,4/28,8 кв. м. Відповідальним квартиронаймачем є позивач по справі. Іншого житла та нерухомості у власності ОСОБА_1 не має. Для реалізації права на приватизацію свого житла ОСОБА_1 25.06.2024 звернувся до районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району. Листом від 27.06.2024 № М-586-3-762 позивачу було відмовлено у зверненні та повернуто подані документи у зв`язку із ненаданням довідок про реєстрацію місця проживання особи в період з 01.01.1993 по 01.02.1996, з 09.03.2000 по 31.07.2003, з 08.11.2005 по 04.04.2006. Позивач вважає відмову районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району незаконною, просить зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Заводському району прийняти від ОСОБА_1 документи і прийняти рішення щодо приватизації кімнати АДРЕСА_2 , за відсутності довідок про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 в період часу з 01.01.1993 по 01.02.1996, з 09.03.2000 по 31.07.2003, з 08.11.2005 по 04.04.2006 та довідки ПАТ «Державний ощадний банк України» про невикористання права на приватизацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ті ж періоди.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31.07.2023 позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, у справі призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя суду від 29.08.2024 закрито підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду, задоволено клопотання представника позивача про виклик свідків у судове засідання.

У судовому засіданні 17.09.2024 свідок ОСОБА_2 пояснила, що позивач ОСОБА_1 є її рідним братом, який проживає довгий час у гуртожитку по АДРЕСА_1 . Свідок пояснила, що брат з 1993 року по середину 1995 року постійно проживав зі своєю колишньою дружиною у АДРЕСА_3 . Після розлучення він мешкав і за адресою їхніх батьків, у АДРЕСА_4 . У період часу з кінця 2005 року по квітень 2006 року позивач проживав без реєстрації в її квартирі за адресою: АДРЕСА_5 . Участі у приватизації її квартири позивач не брав.

Свідок ОСОБА_3 пояснила суду, що є колишньою дружиною позивача. Після весілля, у 1981 році, вони разом проживали з ним до травня 1995 року у її квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . Свідок також повідомила, що їй відомо, що деякий час колишній чоловік проживав по АДРЕСА_6 , в квартирі батьків чоловіка. Також деякий час він жив на Бабурці, а також у рідної сестри ОСОБА_2 .. У приватизації квартири за адресою: АДРЕСА_3 позивач участі не брав.

Свідок ОСОБА_4 повідомила суду, що знайома з позивачем з 2001 року, він є її колегою. Їй також відомо, що у період часу з 2005 по 2006 рік позивач жив у своєї рідної сестри ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_5 .

Допитаний в якості свідка позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що проживає та зареєстрований з 2006 року у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_7 , у кімн. № 28. З 1981 року по 15.05.1995 року він проживав з ОСОБА_3 , з якою перебував у зареєстрованому шлюбі з 1981 року по березень 2021 року, у її квартирі за адресою: АДРЕСА_3 . З 16 травня 1995 року по 21 грудня 1995 року позивач проживав у квартирі своїх батьків за адресою: АДРЕСА_8 . Потім, з 22.12.1995 по 31.01.1996 року, ОСОБА_1 проживав без реєстрації у АДРЕСА_9 . З 09 березня 2000 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 жив у селі Солодка балка Токмацького району Запорізької області. З 08.11.2005 по 04.04.2006 ОСОБА_1 мешкав у своєї рідної сестри ОСОБА_2 у АДРЕСА_5 . В інші періоди він проживав за різними адресами, але реєстрував своє місце проживання в органах місцевого самоврядування.

У судовому засіданні, яке проведено 26.09.2024, представник позивача позов у частині зобов`язання відповідача прийняти рішення щодо приватизації за відсутності довідок про реєстрацію позивача у певні періоди підтримав, від частини позовних вимог щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення щодо приватизації за відсутності довідок ПАТ «Державний ощадний банк України» про невикористання права на приватизацію ОСОБА_1 у певні періоди відмовився.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні 26.09.2024 залишила вирішення справи на розсуд суду.

Згідно з ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позову на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій позовній заяві.

З огляду на це суд приймає відмову позивача від частини позовних вимог. Отже, судом розглядаються позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача прийняти документи ОСОБА_1 і прийняти рішення щодо приватизації за відсутності довідок про реєстрацію позивача у періоди часу з 01.01.1993 по 01.02.1996, з 09.03.2000 по 31.07.2003, з 08.11.2005 по 04.04.2006.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників процесу та свідка, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, проаналізувавши та дослідивши всі докази по справі, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з нижченаведених підстав.

Відповідно до ч. 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

В силу частин 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.1 Закону України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, і більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них.

Відповідно до ст.ст. 30, 41 Конституції України кожному гарантується недоторканність житла, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому Законом.

Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів.

Згідно з ч. 3 ст. 8 ЗУ "Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Відповідно до п.п. 17, 18, 20 Положень про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 N 396, громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім`ї на умовах найму квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку, кімнату в комунальній квартирі, звертається в орган приватизації. Громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копія документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім`ї та займані приміщення; копія ордера про надання житлової площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява-згода тимчасово відсутніх членів сім`ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Документом, що підтверджує невикористання громадянином житлових чеків для приватизації державного житлового фонду є довідка з попередніх місць проживання (після 1992 р.) щодо невикористання права на приватизацію державного житлового фонду.

Відповідно до п. 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 26.12.2009 № 396, передача квартир (будинків), жилих приміщень в гуртожитках, які на момент набрання чинності Законом України "Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків" перебували у комунальній власності, кімнат у комунальних квартирах у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Статтею 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що право комунальної власності - право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

У відповідності до статті 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_1 проживає у гуртожитку за адресою: АДРЕСА_7 , у кімн. № 28. ОСОБА_1 виданий ордер на жилу площу в гуртожитку № НОМЕР_1 , серія «Г» (а.с. 10). Згідно з технічним паспортом на житлову кімнату від 16.05.2024 житлова площа кімнати становить 16,40 кв.м (а.с. 11-12). З договору найму житлового приміщення від 17.05.2024 № 42150578/341, укладеного позивачем з Комунальним підприємством «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради, вбачається, що житлова площа кімнати 16,40 кв.м, загальна - 28,8 кв. м, відповідальним квартиронаймачем є позивач (а.с. 8). Кімната не приватизована.

Згідно з копією особового рахунку № НОМЕР_2 рахунок відкритий на ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_7 , загальна кількість осіб, на яких нараховуються витрати: 1 особа (а.с. 22).

Позивач ОСОБА_1 у власності не має іншого житла, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20.05.2024 № 379343299 (а.с. 9).

Позивач звернувся до відділу приватизації житла районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району з заявою про приватизацію зазначеної вище квартири.

Однак, відповідач листом від 27.06.2024 № М-586-3-762 відмовив у зверненні та повернув подані документи у зв`язку із ненаданням довідок про реєстрацію місця проживання особи в період з 01.01.1993 по 01.02.1996, з 09.03.2000 по 31.07.2003, з 08.11.2005 по 04.04.2006.

Як вбачається з відповіді Департамента адміністративних послуг від 27.05.2004 № 06.4-12/02/160 (а.с. 23), ОСОБА_1 був зареєстрований:

з 01.02.1996 по 17.10.1996 за адресою: АДРЕСА_9 ;

з 26.12.1996 по 09.03.2000 за адресою: АДРЕСА_10 ;

з 31.07.2003 по 08.11.2005 за адресою: АДРЕСА_11 ;

з 04.04.2006 по теперішній час за адресою: АДРЕСА_7 , у кімн. № 28.

Довідками AT «Державний ощадний банк України» від 24.05.2024 №№ 107.357-23/529, 107.357-23/530, 107.357-23/531, № 107.357-23/534 підтверджується, що позивач не використовував житлові чеки на приватизацію житла за адресами у АДРЕСА_12 , АДРЕСА_11 , АДРЕСА_13 , (а.с. 16-18, 21).

Згідно з довідкою AT «Державний ощадний банк України» від 24.05.2024 № 107.357-23/532 ОСОБА_1 не значиться у списку громадян, які мають право на приватизацію житла за адресами: АДРЕСА_9 (а. с. 19).

Відповідно до довідки AT «Державний ощадний банк України» від 24.05.2024 № 107.357-23/533 списки на приватизацію житла за адресою: АДРЕСА_10 не надходили (а.с. 20).

Зі свідчень позивача ОСОБА_1 , допитаного в якості свідка по справі, показань свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , довідок АТ «Державний ощадний банк України» встановлено, що позивач певний період свого життя не був ніде зареєстрований, раніше ніколи не приватизував іншого житла, однак, позбавлений можливості підтвердити це відповідною довідкою за періоди часу з 01.01.1993 по 01.02.1996, з 09.03.2000 по 31.07.2003, з 08.11.2005 по 04.04.2006.

Відсутність відомостей про реєстрацію позивача в певні періоди часу позбавляє позивача реалізувати своє право на приватизацію вищезазначеної кімнати. Так, згідно з ч. 11 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом.

Отже, саме на суд покладений обов`язок щодо розв`язання спірних питань, які виникають у процесі приватизації громадянами квартир державного житлового фонду.

Відповідно суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_1 не використав в повному обсязі право на безкоштовну приватизацію житла, передбачену нормами Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»

Крім того, матеріалами справи встановлено, що іншого житла позивач не має, що свідчить про те, що він має достатні та триваючі зв`язки з конкретним місцем проживання, а зазначене житлове приміщення є в цілому його «житлом» у розумінні статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція).

Дослідивши структуру позову, сформовану позивачем у залежності від кваліфікації правовідносин (визначення матеріального та процесуального закону, які повинні застосовуватися), предмет доказування, зміст/предмет позову, визначений указівкою позивачів на спосіб судового захисту, суд вважає, що обраний позивачем спосіб захисту своїх прав не суперечить положенням ст. 16 ЦК України та є «ефективним» у розумінні ст. 13 Конвенції, оскільки забезпечує поновлення порушеного права і одержання особами бажаного результату.

Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Суд також враховує, що у позивача є в наявності всі інші документи, які повинні бути надані для здійснення приватизації кімнати у гуртожитку відповідно до п.п. 17, 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого наказом Міністерства з питань жилого-комунального господарства України від 16.12.2009 № 396 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29.01.2010 за № 109/17404, тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 11-13, 81, 209, 265, 268 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про визнання права на приватизацію та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Зобов`язати районну адміністрацію Запорізької міської ради по Заводському району прийняти від ОСОБА_1 документи і прийняти рішення щодо приватизації кімнати АДРЕСА_2 , за відсутності довідки про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в період проживання з 01.01.1993 по 01.02.1996, з 09.03.2000 по 31.07.2003, з 08.11.2005 по 04.04.2006.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи http://court.gov.ua/fair.

Повне судове рішення складено 04 жовтня 2024 року.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_14 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

відповідач: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, місцезнаходження: м. Запоріжжя, вул. Мирослава Симчича, буд. 56, .

Суддя У. В. Блажко