Унікальний номер справи 756/538/23
Номер апеляційного провадження 22-ц/824/5450/2024
Головуючий у суді першої інстанції Ткач М.М.
Суддя - доповідач у суді апеляційної інстанції Л. Д. Поливач
Постанова

Іменем України

15 лютого 2024 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Поливач Л. Д. (суддя - доповідач),

суддів Стрижеуса А. М., Шкоріної О. І.

сторони

позивач ОСОБА_1

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю

«Пологовий будинок «Лелека»

розглянув у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи (їх представників)

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека»

на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 23 червя 2023 року, ухвалене у складі судді Ткача М. М., в приміщенні Оболонського районного суду м. Києва,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів.

В обґрунтування позову позивач зазначила, що 13.01.2022 вона уклала із відповідачем ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» договір № 15РП/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Комфорт», відповідно до умов якого ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» зобов`язалось протягом дії даного договору надати пацієнту кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта, а пацієнт зобов`язується прийняти медичну допомогу та забезпечити її оплату у строк та спосіб, визначений Договором. Вартість послуг відповідача за цим договором становить 64274,00 грн. Також, 13.01.2022 між позивачем та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» було укладено Договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби, страховий платіж за яким складає 1800,00 грн. Страховий платіж було включено до рахунку-фактури №69589 від 29.12.2021 та сплачений позивачем, але позивач не враховує його до ціни позову. Факт виконання позивачем своїх зобов`язань з оплати вартості медичної допомоги підтверджується рахунком-фактурою № 69589 від 29.12.2021. У зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан та 06.03.2022 на сайті відповідача було опубліковано оголошення про припинення роботи пологового будинку, посилаючись на настання форс-мажорних обставин. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з приводу повернення коштів, на що лише 24.03.2022 отримала відповідь про отримання її запиту і повідомлення про повернення її коштів у найближчий час. Пологи позивачки відбулися в іншому медичному закладі. 09.06.2022 на електронну пошту відповідача позивачем надіслано заяву про повернення коштів, відповідач у відповідь повідомив, що заяву отримано, але кошти сеплачені за договором так і не було повернуто. Оскільки на виконання умов договору позивачем сплачено повну вартість послуги у розмірі 64274,00 грн, проте послугу ТОВ «Лелека» не надано, кошти сплачені за договором добровільно Товариством не повернуті, позивач просить суд стягнути з ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» 64274,00 грн., а також суму інфляційних втрат у розмірі 6496,92 грн. та 3% річних у розмірі 1070,00 грн. на підставі ст.625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобовязання.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 23 червня 2023 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологоловий будинок «Лелека» про стягнення грошових коштів задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологоловий будинок «Лелека» на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 62474 гривні 00 копійок, 3 % річних у розмірі 1057 гривень 78 копійок, інфляційні витрати в розмірі 4423 гривні 16 копійок, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1041 гривня 62 копійок.

Не погоджуючись з таким рішенням суду ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що розділом 9 договору передбачено відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим договором. Так, у п. 9.3 договору визначено, що сторони не несуть відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов цього договору у разі виникнення форс-мажорних обставин, які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки за цим договором.

Відповідно до п.9.4 договору до форс-мажорних обставин сторони відносять: стихійні лиха (циклони, повені, землетруси, тощо), війну і воєнні дії, заколот, блокаду, масові заворушення, страйки, безпорядки та інші протиправні дії; технологічні фактори (аварії, пожежі, тощо); дії, бездіяльність або нормативно-правові акти державних, виконавчих органів влади та місцевого самоврядування, спрямовані на припинення або призупинення виконання дій з цим договором, та які перешкоджають нормальній діяльності сторін, в тому числі, зміни в нормативній та законодавчій базі, яка регулює правовідносини сторін цього договору.

Пунктом 9.5 договору сторона, яка не може виконувати свої договірні відносини внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 Договору, повинна проінформувати про це іншу сторону, а також підтвердити належним чином цей факт.

Разом з тим, у відповідності до п.10.1 договору, договір припиняється, у разі проведення пологів пацієнта в іншому лікувальному закладі або місці.

А отже, договір ведення між ОСОБА_1 та ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» припинився 17 березня 2022 року, у зв`язку із проведенням пологів ОСОБА_1 у іншому лікувальному закладі.

У зв`язку із військовою агресією Російської федерації проти України Торгово-промислова палата України листом № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року підтвердила, що факт агресії Росії віднесено до форс-мажорних обставин. Наведене унеможливило виконання відповідачем своїх обов`язків перед позивачкою, оскільки будівля пологового будинку, яка знаходилася на межі бойових дій у Пущі -Водиці, зазнала обстрілів і була пошкоджена.

З 06 березня 2022 року ТОВ «Пологовий будинок «Лелека», у зв`язку із веденням активних бойових дій біля пологового будинку та пошкодженням будівлі, було вимушено призупинити свою роботу у Пуща-Водиці та не приймало пацієнтів до 01 вересня 2022 року.

Як зазначає відповідач, з початку повномасштабного вторгнення пологовий будинок надавав медичну допомогу пораненим військовослужбовцям ЗСУ, територіальній обороні, мирним жителям, породіллям, новонародженим, десятки людей отримали притулок у пологовому будинку у якості укриття від ворожих снарядів, зокрема через що і була неодноразово обстріляна будівля Пологового будинку, яка зазнала значних пошкоджень, у зв`язку з чим було відкрито кримінальне провадження.

Апелянт наголошує, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання зобов`язання на підставі п. 2 ст. 625 ЦК України задоволенню не підлягають, оскільки такі нарахування є мірою цивільно-правової відповідальності Товариства та з огляду на положення ст. 617 ЦК України та наявності у Товариства форс-мажорних обставин, не можуть застосовуватись.

Позивач своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу не скористалася.

У відповідності до вимог п. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги здійснюється апеляційним судом у письмовому провадженні, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання, оскільки ціна позову у даній справі менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ураховуючи предмет та підставу заявленого позову, ціну позову, суд дійшов висновку про те, що дана справа не відноситься до тих справ, які не підлягають розгляду без виклику сторін.

Суд перевірив доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

За правилом частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам закону ухвалене у справі судове рішення відповідає.

Так, обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

За загальними положеннями ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Важливим також є визначення правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин. Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (стаття 264 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Так, статтею 2 ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання цього принципу є гарантією того, що учасник справи, незалежно від рівня фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, має можливість забезпечити захист своїх прав та інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 13.01.2022 між ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 15РП/01/2022 про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) Пакет «Комфорт».

Цього ж дня, 13.01.2022 між позивачем та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в особі агента ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» було укладено договір добровільного страхування здоров`я на випадок хвороби № 7619/999/318/210003248, відповідно до умов якого позивач застрахувала свої майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані із життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи, на випадок настання страхових випадків, передбачених договором, сума страхового платежу склала 1800,00 грн.

Згідно із п. 2.1 Договору № 15РП/01/2022 від 13.01.2022 відповідач ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» протягом строку дії даного договору та на його умовах приймає на себе зобов`язання надати пацієнту кваліфіковану медичну допомогу, що полягає у веденні пологів пацієнта на основі діючих нормативних документів Міністерства охорони здоров`я України, обов`язкових протоколів і стандартів медичної допомоги та стандартів і протоколів прийнятих в Медичному закладі, в обсязі та на умовах, передбачених договором та додатками до нього, а пацієнт зобов`язується прийняти медичну допомогу та забезпечити її оплату у строк та спосіб, визначений Договором.

ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» зобов`язується надати якісну та кваліфіковано медичну допомогу пацієнту в межах цього договору (п.3.1 Договору).

Пунктом 8.1 цього Договору встановлено, що вартість послуг наданих за цим договором становить 64274,00 грн.

Вартість медичної допомоги, зазначена в п.8.1. Договору, сплачується Пацієнтом одноразово у формі 100% передплати, в день підписання Договору. У разі несплати Пацієнтом суми, зазначено п.8.1, в день підписання Договору, Медичний заклад звільняється від обов`язку виконання зобов`язань за цим Договором у повному обсязі (п.8.4 Договору).

Відповідно до рахунку-фактури № 69589 від 29.12.2021 вартість послуги «Родопоміч через природні родові шляхи при одноплодовій вагітності, палата «Комфорт» (1) (Програма 1), без ПДВ» із врахуванням знижки становить 30885,00, вартість послуги Родопоміч через природні родові шляхи при одноплодовій вагітності, палата «Комфорт» (2) (Програма 1), без ПДВ» із врахуванням знижки становить 25883,00грн., вартість послуги «Родопоміч через природні родові шляхи при одноплодовій вагітності, палата «Комфорт» (Програма 1), з ПДВ» із врахуванням знижки становить 5706,00 грн, а також вартість послуги «Страховий платіж «Безпечні пологи розширена» Програма 1» становить 1 800,00 грн. Оплата даних послуг підтверджується фіскальним чеком від 29.12.2021 та не заперечується ТОВ «Пологовий будинок «Лелека».

Пунктами 9.3, 9.4 Договору передбачено, що сторони не несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання цього Договору у разі виникнення форс-мажорних обставин, які сторони не могли передбачити і що перешкоджають сторонам виконати свої обов`язки. До таких обставин віднесено, зокрема війну та воєнні дії.

Відповідно до п. 9.5 Договору, сторона яка не може виконувати свої договірні відносини, внаслідок обставин, зазначених у п. 9.4 Договору повинна проінформувати про це іншу сторону, а також належним чином цей факт підтвердити.

Пунктом 11.2 Договору визначено, що договір набирає чинності з моменту його підписання із врахуванням вимог п. 8.4 Договору і діє до остаточного виконання зобов`язань.

Згідно з п. 10.1 Договору, він може бути достроково припинений у разі, якщо неможливість виконати договір медичним закладом виникла з вини пацієнта (пацієнт провів пологи в іншому лікувальному закладі або місці). В такому випадку пацієнту, на його вимогу, повертається сплачена сума, за відрахуванням вартості фактично наданої медичним закладом медичної допомоги.

Як зазначає позивач та не заперечує відповідач, позивач 17.03.2022 народила дитину у іншому медичному закладі, а ні в ТОВ «Пологовий будинок «Лелека».

Позивач зверталася до відповідача з заявами про повернення грошових коштів, оскільки медичні послуги їй надані не були і дитину вона народжувала в іншому пологовому будинку.

14.06.2022 з офіційної електронної адреси відповідача на електронну адресу позивача надійшла відповідь, якою підтверджено отримання заяви про повернення грошових коштів, разом з тим кошти їй не були повернуті.

У зв`язку з військовою агресією Російської федерації проти України Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» з 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, дію якого згідно Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» продовжено з 23.08.2022 строком на 90 діб та який діє на день ухвалення рішення.

У наданому листі Торгово-Промислової палати України від 28.02.2022 за № 2024/02.0-7.1 вказано, що військова агресія Російської федерації проти України з 24.02.2022 є обставиною непереборної сили для суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб по договору.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що обставини непереборної сили, відповідно до ст. 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення. Тому, наявність форс-мажорних обставин у відповідача, не позбавляє позивачку права на повернення сплачених нею грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг.

Оскільки ОСОБА_1 звернулася з вимогою про повернення коштів до відповідача ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» 9 червня 2022 року, суд вважав, що договір між сторонами припинений 19 червня 2022 року, тобто через 5 робочих днів (п. 10.1 Договору), у зв`язку з односторонньою відмовою від нього, згідно з вимогами ст. 611, 907 ЦК України. Крім цього, відповідач прострочив виконання зобов`язання щодо повернення ОСОБА_3 грошових коштів, а тому у останнього виник обов`язок сплатити позивачу разом з сумою основного боргу 3 % річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі ст. 617 ЦК України, особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Статтями 626, 629 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Судом установлено, що відповідач не виконав умови договору № 15РП/01/2022 від 13 січня 2022 року про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт» в позасудовому порядку і сплачені позивачкою кошти не повернув.

При цьому, умовами договору передбачено право позивачки відмовитись від договору в односторонньому порядку, у такому випадку зобов`язання є припиненим, і пацієнту на його вимогу повертається сплачена сума вартості договору, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги. Також договір припиняється у разі неможливості його виконання, проведення пологів в іншому медичному закладі.

Відповідно до наданих доказів, позивач народила дитину в іншому медичному закладі. Зверталася до відповідача з вимогою про повернення сплачених коштів.

Надаючи оцінку аргументам відповідача щодо причин невиконання умов договору, суд першої інстанції вірно виходив з того, що таке невиконання умов договору було наслідком поважних та навіть об`єктивних причин, як ведення бойових дій та військова агресія проти України з боку Російської Федерації.

Проте, обставини непереборної сили, відповідно до статті 617 ЦК України, звільняють сторони лише від відповідальності за невиконання умов договору, проте не звільняють від виконання самого зобов`язання та наслідків його припинення.

Наявність форс-мажорних обставин у відповідача, не позбавляє позивача права на повернення сплачених нею грошових коштів з підстав припинення зобов`язання та ненадання відповідних послуг.

За таких умов, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що договір №15РП/01/2022 від 13 січня 2022 року про надання медичної допомоги (медичних послуг) з ведення пологів (одноплідна вагітність) пакет «Комфорт» укладений між ОСОБА_1 та ТОВ « Пологовий будинок «Лелека» слід вважати припиненими, у зв`язку з односторонньою відмовою від нього, відповідно до ст.ст. 611, 907 ЦК України. Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1 надіслала відповідачу вимогу про повернення коштів, яка останнім виконана не була, а отже, позивач має право на стягнення сплачених нею грошових коштів за договором, який не був виконаним відповідачем.

Крім цього, оскільки відповідач ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» прострочив виконання зобов`язань щодо повернення позивачці грошових коштів, а тому на її вимогу, відповідач згідно приписів ст. 625 ЦК України зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Кожна сторона повинна довести ті обставина, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень (ч.1 ст.81 ЦПК України)

Згідно із ч.1 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідність застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Суд правильно встановив, що договір між сторонами припинений з 19 червня 2022 року, а тому вірно визначив період (з 19 червня 2022 року по 10 січня 2022 року), за який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 3% річних та інфляційні втрати від простроченої суми відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги, щодо звільнення відповідача від відповідальності у зв`язку з форс-мажорними обставинами - війною, висновків суду першої інстанції не спростовують та відхиляються апеляційним судом з огляду на таке.

Дійсно, виконання зобов`язання під час форс-мажорних обставин стає неможливим, тому законодавство звільняє від відповідальності за порушення такого зобов`язання, але не від виконання зобов`язання загалом.

Так, пологовим будинком не заперечувалось неможливість виконання зобов`язань по веденню вагітності та народженню дитини позивачки.

Крім того, договором передбачено наслідки розірвання договору - повернення сплаченої суми, за винятком вартості фактично наданої медичної допомоги.

Таким чином, оскільки позовні вимоги стосуються повернення коштів за сплачені та не надані послуги, а не відповідальності за невиконання договору, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що вони підлягають поверненню за виключенням страхових платежів, оплати послуг, які були надані, з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних від простроченої суми.

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року у справі № 922/2394/21 також зазначено, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Відповідач, вказуючи на те, що з березня 2022 року робота пологового будинку була вимушено припинена через російську агресію та введення воєнного стану на території України, не мотивує та не обґрунтовує, як саме вказані обставини вплинули на виконання обов`язку саме з повернення позивачу коштів за договором. Посилання відповідача на значні пошкодження будівлі пологового будинку, що потребує значних фінансових витрат та зусиль для відновлення попереднього стану, через що ТОВ «Пологовий будинок «Лелека» опинилось у скрутному матеріальному становищі, не звільняють відповідача від обов`язку повернути сплачені позивачкою грошові кошти за договором, який не було виконано відповідачем.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до незгоди з висновком суду першої інстанції стосовно оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, та спрямовані на доведення необхідності переоцінки доказів і встановленні інших обставин, у тому контексті, який, на думку відповідача, свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги по суті спору не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Під час розгляду справи суд першої інстанції дотримався вимог закону, повно та всебічно з`ясував обставин справи, надав вірну оцінку доводам позиивача та зібраним у справі доказам, вірно застосував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, з огляду на що, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції рішення суду першої інстанції залишає без змін, а апеляційну скаргу відповідача без задоволення.

Питання щодо розподілу судових витрат пов`язаних із розглядом справи у суді апеляційної інстанції суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Судові витрати відповідача не підлягають відшкодуванню, оскільки суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. 367, 368, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 381-384, 386, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Пологовий будинок «Лелека» залишити без задоволення.

Рішення Оболонського районного суду м. Києвавід 23 червня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

Л. Д. Поливач

А. М. Стрижеус

О. І. Шкоріна