Роздільнянський районний суд Одеської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 521/12075/19

Номер провадження: 6/511/106/24

05 листопада 2024 року Роздільнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Ільяшук А. В. помічника судді Явдощук Р.В., який здійснює повноваження секретаря судового засідання за дорученням судді,

заявника ОСОБА_1 ,

адвоката Коваленко К.О. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області, заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення у порядку статті 435 ЦПК України, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана заява через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», згідно якої ОСОБА_1 просила відстрочити виконання рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 листопада 2019 року по справі №521/12075/19 терміном на один рік.

Стислий виклад обгрунтування заяви.

Роздільнянським районним судом Одеської області 29 листопада 2019 року ухвалено рішення за результатами розгляду позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову Служба у справах дітей Одеської міської ради, Орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способів участі у вихованні, спілкуванні з нею.

Вказаним рішенням визначено способи участі батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вихованні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , шляхом встановлення перебування дитини з батьком щотижня з 13:00 до 18:00 в суботу та неділю, у присутності матері, до досягнення дитиною п`ятирічного віку; після досягнення дитиною п`ятирічного віку, перебування дитини з батьком щотижня з 11:00 суботи до 13:00 неділі, з ночівлею, за місцем проживання батька, а саме: АДРЕСА_1 , без присутності матері.

Далі, на виконання вказаного рішення було видано виконавчий лист.

Поряд з цим, з 1 травня 2022 року ОСОБА_2 проходить військову службу, що унеможливлює виконання вищевказаного рішення.

Стислий виклад заперень на заяву.

Адвокат Коваленко Катерина Олександрівна (далі адвокат) надіслала на адресу суду заперечення, згідно яких, заявниця систематично не виконує рішення суду та перешкоджає ОСОБА_2 проводити зустрічі з дитиною, про що були внесені відомості до ЄРДР. Подана заява про відстрочення виконання рішення ОСОБА_1 , на думку адвоката, має на меті створення законних підстав для невиконання рішення. З вказаною метою ОСОБА_1 8 березня 2023 року зверталась до суду з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, яку обгрунтовувала тією ж підставою проходження ОСОБА_2 військової служби. Щодо виходу державного виконавця за місцем проживання ОСОБА_2 , адвокат зазначила, що вказаний вихід державний виконавець не погоджував, а тому фіксування відсутності батька за місцем проживання без попереднього погодження не підтверджує факт його відсутності за місцем проживання.

Стислий виклад позиції учасників розгляду заяви.

ОСОБА_1 заяву підтримала, просила задовольнити.

Адвокат Коваленко Катерина Олександрівна підтримала свої заперечення та просила відмовити в задоволенні заяви.

Інші учасники в судове засідання не прибули, повідомлялись про дату, час та місце проведення судового засідання.

Висновки суду за результатами розгляду заяви.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення Іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року по справі № 1-7/2013, є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд справи судом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємною частиною «права на суд» та фундаментальним аспектом верховенства права є принцип правової визначеності (певності), який включає дотримання принципу остаточності судового рішення.

Так, Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» наголошує, що право на звернення до суду, гарантоване статтею 6 Конвенції, також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Відповідно до статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

На стадії виконання судового рішення, право сторони звернутися із заявою про відстрочення виконання рішення суду передбачене також статтею 33 ЗУ «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування, як статті 435 ЦПК України, так і статті 33 ЗУ «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини.

Відповідно до позиції Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10, потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України задоволення такої заяви можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим.

Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 червня 2021 року у справі № 9901/598/19.

Разом з цим, заявником не доведено факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання нею рішення або роблять його виконання неможливим.

Відносно інших аргументів сторін, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Керуючись статтями 260, 353, 435 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення у порядку статті 435 ЦПК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: А. В. Ільяшук