Справа № 570/1169/23
Номер провадження 2/570/83/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2024 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

з участю:

секретаря судових засідань Захарук Г.Л.

представника позивача - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції)

представника відповідача - адвоката Сірочук І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

09.03.2023 р. Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТ БАНК» звернулося до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 01.12.2018 року у розмірі 699228,49 гривень та судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду в розмірі 10488, 43 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 01.12.2018 року відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим була підписана Анкета-заява до Договору про надання банківських послуг від 01.12.2018 року. Позичальнику були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідач не виконує покладені на нього зобов`язання, не повертає отримані грошові кошти у визначений договором строк. Через це утворилася заборгованість, яка до цього часу не погашена, що є порушенням законних прав АТ КБ «ПРИВАТ БАНК». За наведеного представник позивача просить суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 699228,49 грн. заборгованості та стягнути понесені судові витрати (сплата судового збору).

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 22.03.2023 р. справа була прийнята до провадження судді Красовського О., та призначена до підготовчого судового засідання на 20.04.2023 року.

20.04.2023 р. та 15.05.2023 р. справа відклалася через неявку відповідача.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 12.06.2023 р. закрито підготовче судове засідання, справа призначена до розгляду на 05.07.2023 р.

04.07.2023 р. надійшло клопотання адвоката Сірочук І.В., як представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи.

05.07.2023 р. справа відклалася за клопотанням представника відповідача.

01.08.2023 р. представником відповідача - адвокатом Сірочук І.В. через електронну пошту суду був поданий відзив (а.с. 172 176). Судом було прийнято поданий відзив. З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду справи та наданням сторонам доступу до правосуддя суд повернувся до стадії підготовчого провадження у справі.

03.08.2023 р. справа відклалася за інших підстав.

18.08.2023 року представником позивача подано відповідь на відзив (а.с. 180 186).

13.09.2023 р. справа відклалася за клопотанням представника відповідача.

24.10.2023 р. представником відповідача - адвокатом Сірочук І.В. через електронну пошту суду було подано клопотання про призначення експертизи документів фінансово-кредитних операцій (а.с. 195 196).

24.10.2023 р. справа відклалася за клопотанням представника відповідача.

06.11.2023 р. надійшли клопотання представника позивача адвоката Ковальчука А.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

09.11.2023 р. суд постановив ухвалу про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

16.11.2023 р. надійшли клопотання представника позивача адвоката Ковальчука А.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

17.11.2023 р. надійшла заява представника позивача адвоката Ковальчука А.В. про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 23.11.2023 р. у задоволенні клопотання представника відповідача про призначення експертизи відмовлено.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 23.11.2023 р. закрито підготовче судове засідання, справа призначена до розгляду на 26.12.2023 р.

23.11.2023 р. суд постановив ухвалу про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

26.12.2023 р. справа відклалася за клопотанням представника відповідача.

04.01.2024 р. справа відклалася за інших підстав.

04.01.2024 р. суд постановив ухвалу про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

12.02.2024 р. справа відклалася за інших підстав.

18.03.2024 р. справа відклалася за клопотанням представника позивача.

18.03.2024 р. суд постановив ухвалу про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

03.04.2024 р. надійшли клопотання представника позивача адвоката Ковальчука А.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

17.04.2024 р. справа відклалася через неявку представника позивача.

09.05.2024 р. суд постановив ухвалу про проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Наступне судове засідання призначене на 28.05.2024 р.

Представник відповідача подала відзив.

Зазначає, що 01 грудня 2018 р. ОСОБА_2 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Крім Анкети-заяви, ОСОБА_2 поставив підпис під інформаційним листом АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому ознайомився із видами кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на 15.04.2019 р. Окрім вищезазначених документів жодних договорів, які б свідчили про укладення договору споживчого кредиту, ОСОБА_2 не підписував. Також, відповідач не підписував з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» договору, який би містив умови і отримання кредиту в розмірі 800 000 грн. Вказує, що згідно позовної заяви - щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3 - 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладенні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Проте ОСОБА_2 не підписував ніякого кредитного договору, в тому числі і такого, який містить вищезазначені пункти. Також, наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені працівниками банку - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідачів. Сторонами не погоджено ні сума кредитного ліміту, ні процентна ставка за користування кредитом. Банк не надав суду належні і допустимі докази на підтвердження наявної у відповідача заборгованості. Зважаючи на наведене просить відмовити у задоволенні позову.

Представником позивача подано відповідь на відзив.

Зазначають, що укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) керуючись законодавством України, банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує Умови та Правила надання банківських послуг (далі - Умови та Правила). Тобто, Правила та Умови є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Підписавши дану заяву відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування платіжних карток (розміщено сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua), Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування.

Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вище викладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Банком надано всю необхідну інформацію в письмовому вигляді, результатом чого є факт підписання сторонами кредитного договору. Таким чином, кредитний договір укладений відповідно до норм чинного законодавства та є чинним. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо незнання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. Зважаючи на наведене позов просить задоволити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов. Пояснив суду, що між сторонами був укладений кредитний договір. Так, 01.12.2018 року відповідач звернувся до Банку з метою отримання банківських послуг, підписав анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг від 01.12.2018 року. До анкети-заяви були додані витяг з умов обслуговування рахунків фізичної особи, тарифи, з якими відповідач був ознайомлений. На підставі укладеного Договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. В подальшому кредитний ліміт відповідачу було збільшено, що не заперечувалося сторонами. Відповідач користувалася коштами, частково погашав заборгованість, але не у повному обсязі, що призвело до боргу у сумі 699228,49 грн. станом не 07.12.2022 року. Суду були надані всі докази укладання договору та розрахунки заборгованості. Через ці обставини банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, та понесених судових витрат.

Представник відповідача позов не визнала з підстав, що викладені у відзиві. Зазначила, що вимоги позивача є незаконними, необґрунтованими та безпідставними. Так, відповідачем дійсно 01.12.2018 року було підписано Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, також він підписав інформаційний лист АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому ознайомився із видами кредитування. Він ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг банку. Окрім зазначених документів ОСОБА_2 жодних документів, які б свідчили про укладення договору споживчого кредиту, не підписував. Додала, що відповідач не отримував кредит в розмірі 800 000 грн. Вказує, що позивачем не надано доказів підтвердження того, що між сторонами дійсно виникли кредитні відносини з підстав, викладених у позовній заяві. З огляду на зазначене у задоволенні позову просить відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України, з`ясувавши фактичні обставини справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Фактичні обставини, встановлені судом, позиція сторін.

Інформація щодо позивача.

14.06.2018 року відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене Найменування Позивача з ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК»), про що надано до матеріалів справи копії сторінок виписки та копії сторінок статуту АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Щодо укладення договору.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 звернувся до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву № б/н від 01.12.2018 року.

Відповідач підписав інформаційний лист АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому ознайомився із видами кредитування. Він також ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг банку.

Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом Відповідача у анкеті-заяві, де є відповідні запевнення Відповідача щодо ознайомлення та надання документів у письмовому виді.

Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-caйт банку (www.privatbank.ua або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком.

Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача (www.privatbank.ua) АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку.

При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованою договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та повила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується Відповідач

Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які буди надані йому для ознайомлення в письмовій формі, що також підтверджується копією Паспорту споживчого кредиту.

У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

В ході розгляду справи представник позивача зазначив, що саме така процедура діє у банку, і вона була дотримана при укладанні договору з відповідачем. Представником відповідача в судовому засіданні було підтверджено факт укладання договору та те, що відповідач був ознайомлений з умовами договору.

Порядок надання кредитних карток, відкриття кредитного ліміту та зміни його розміру.

Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується Випискою по рахунку) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку, яка додається до позову.

У подальшому відповідач, ознайомившись із умовами обслуговування кредитних карток та підписавши паспорт споживчого кредиту від 15.04.2019 р., отримав картку типу: «Преміальна картка Visa Infinite» (кредитний ліміт до 800 000 грн).

Номер та строк дії отриманої кредитної карток зазначено у довідці про отримані картки, що додається до позовної заяви (а.с. 16). Отримання картки підтверджується фотографією клієнта із карткою, довідці про отримані картки та випискою по рахунку.

Інформація щодо встановлення та зміни розміру кредитного ліміту підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку.

Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, який відповідно до п. 1.1.1.63 Договору - короткостроковий кредит, який надається Банком Клієнту у разі перевищення суми операції за платіжною карткою над сумою залишку коштів на його Рахунку в розмірі ліміту кредитування.

Порядок внесення змін до умов договору:

Пунктом 1.1.3.2.4. Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору, про що Банк повідомляє Клієнтів щодо внесених змін шляхом використання будь-якого з наступних каналів: розміщення інформації на офіційному сайті Банку www.privatbank.ua; розміщення інформації у відділеннях Банку; смс-повідомлення на фінансовий номер телефону Клієнта; повідомлення на електронну пошту Клієнта; інформування у Системі «Приват24» або «Приват24 для бізнесу»; IVR-дзвінки; повідомлення через банкомати та термінали самообслуговування; месенджери (Telegram, Viber та ін.), шляхом направлення листа поштою тощо;

У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів» клієнт-має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору.

Отже, надані Банком докази доводять, що відповідач дійсно підписав Анкету-заяву, після чого йому було відкрито рахунок, ним було отримано картку, також було збільшено кредитний ліміт, проти чого відповідач не заперечував та не звернувся з заявою про розірвання договору чи про зменшення кредитного ліміту.

Щодо користування кредитними коштами.

До суду представником позивача було надано виписку з карткового рахунку відповідача, яка є підтвердженням, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, переказував грошові кошти іншим особам, поповнював картку, отже відповідач фізично отримав кредитну картку, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки.

Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором.

Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки Відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції).

З матеріалів справи не вбачається, а Відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином.

Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту

В заяві-анкеті клієнта, зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами договору визначено (п. 2.1.1.2.3.), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт.

Пунктом 2.1.1.2.4. УіП встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через РОБ-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові.

При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка.

У зв`язку з цим обставини, на які представник відповідача посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Порядок розрахунків.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

П. 2.1.1.12.3 Договору в разі несплати Мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання Клієнта вважаються простроченими.

Відповідно Договору сторони узгодили, що в разі затримання Клієнтом сплати частини кредиту та/або процентів, які підлягають сплаті в порядку, передбаченому п. 2.1.1.12.3. Договору, щонайменше на один календарний місяць, Банк має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі, виконати інші зобов`язання за Договором, в тому числі щодо сплати пені, в повному обсязі.

В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019 р. згідно до п. 2.1.1.2.12. Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю Сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі:

- 74, 4% - для преміальних карток Platinum, World Black Edition, World Elite, Infinite, VISA Signature.

Норми законодавства, які застосовує суд.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Стосовно підпису документів на планшеті, відповідно до ст. 207 ЦК України використання при вчиненні правочинів електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про електронні довірчі послуги" електронний підпис - це електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Крім того, відповідно до п. 3 Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України, що затверджена Постановою НБУ № 151 від 13.12.19 р., цифровий власноручний підпис - власноручний підпис фізичної особи, створений на екрані електронного сенсорного пристрою та нерозривно пов`язаний з електронним документом, підписаним цим підписом.

Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором, який укладається у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку(стаття 509 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави «Позика», якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (стаття 1049 ЦК України).

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (стаття 527 ЦК України).

Згідно зі статтею 129 Конституції України до основних засад судочинства відноситься, зокрема принцип змагальності сторін і свободи в наданні ними суду своїх доказів та в доведенні перед судом їхньої переконливості. Вказане положення є головним нормативним закріпленням принципів змагальності та диспозитивності в законодавстві України.

Загальна формула принципу змагальності та диспозитивності у цивільному судочинстві закріплена в статтях 12, 13 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до принципу диспозитивності обов`язок доказування фактичних обставин, що мають значення для справи, повною мірою покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статей 79, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тож певна обставина може вважатися доведеною, якщо інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Верховний Суд наголошує, що обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Щодо презумпції правомірності правочину, то суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом.

Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2- 383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідач не оспорював правочин, не надав суду доказів на спростування укладеного правочину; не надав суду рішення, яким би була спростована презумпція правочину.

Щодо наданого Банком розрахунку заборгованості.

Надана суду банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання операції та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок.

Із виписки вбачається, що Відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами.

Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідно до ч 2 cт. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 07.12.2022 року має заборгованість - 699 228,49 грн., яка складається з наступного:

- 597 877.64 грн. - заборгованість за кредитом;

- 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками;

- 101 350,85 грн. - заборгованість за простроченими відсотками;

- 0,00 грн, - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625;

- 0.00 грн. - нарахована пеня;

- 0.00 грн. - нараховано комісії.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПРИВАТБАНК».

Висновки суду.

Наявність підписаного сторонами кредитного договору свідчить про бажання його учасників укласти договір та розуміння його змісту, таке укладення відповідало внутрішній волі сторін, жодна з них не примушена до укладення такого договору.

Відтак, волевиявлення відповідача було вільним і відповідало його внутрішній волі. При укладенні договору відповідачу були відомі всі умови договору та не існувало ніяких інших обставин, які б примусили її прийняти умови договору.

Отже, наведені докази у їх сукупності спростовують доводи відповідача про неукладення ним договору, в тому числі й на суму 800 000 грн. чи про незнання умов кредитування.

Договір у судовому порядку недійсним чи неукладеним не визнаний.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши грошові кошти відповідачу, проте відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Відповідач не заперечував, що користувалася кредитними коштами, які були надані йому банком, також цей факт підтверджений матеріалами справи.

Наведений банком розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано, альтернативний розрахунок не надано. Також ним не був поданий відповідний висновок експертизи, який міг бути проведений за власною заявою.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

При розгляді справи суд уважно вислухав кожну із сторін, детально дослідив подані сторонами докази, навів аргументацію щодо прийняття до уваги тих чи інших доводів сторін або відхилення зазначених ними аргументів.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За наведеного позов підлягає до задоволення.

Розподіл судових витрат.

Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задоволити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором про надання банківських послуг б/н від 01.12.2018 року у розмірі 699228 (шістсот дев`яносто дев`ять тисяч двісті двадцять вісім) грн. 49 коп. станом на 07.12.2022 року, 10488, 43 грн. судових витрат (сплата судового збору), а всього 709716 (сімсот дев`ять тисяч сімсот шістнадцять) грн. 92 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (рахунок IBAN № НОМЕР_1 , , МФО 305299, вул. Грушевського, 1д, м. Київ, 01001).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканець АДРЕСА_1 ).

Суддя Красовський О.О.

Повне рішення суду складено 30 травня 2024 року.