Справа № 496/2026/24
Провадження № 2/496/1603/24
УХВАЛА

31 травня 2024 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Пендюри Л.О.

за участю секретаря - Дягилева В.В.

розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Пендюри Леоніда Олександровича по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,

УСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

30.05.2024 року від відповідача ОСОБА_1 через канцелярію суду надійшов документ під назвою «Заява про відвід судді Пендюри Л.О.», «Заперечення на ухвалу від 29.03.2024 року» «Відзов ОСОБА_1 на позов «Нафтогазу України», частина якого під назвою «Б. Відвід судді Пендюрі Л.О.» містить обґрунтування заяви про відвід головуючого судді Пендюри Л.О. При цьому відповідач ОСОБА_1 вказує, що суддя Пендюра Л.О. неодноразово розглядав його справи та постійно відмовляв у їх задоволенні. Окрім того, приблизно у 2010 році дозволяв собі образливі вислови на його адресу. Нагадує судді Пендюрі Л.О., що при розгляді справи щодо каналізації ОСОБА_3 (там була призначена судова експертиза) суддя Пендюра Л.О. дозволив собі, як і зараз, зловживання службовим становищем, через що він ( ОСОБА_1 ) вже 15 років живе від постійним підтопленням свого будинку через каналізацію ОСОБА_3 , яка побудована з порушенням ДБН 360-92. Вважає, що суддя Пендюра Л.О. (для реабілітації) може переглянути те рішення. Суддя Груца Є.Є. так робив. Окрім того, 10.06.2021 року по справі №496/1995/21 суддя Пендюра Л.О. прийняв ухвалу про зловживання ним ( ОСОБА_1 ) процесуальними правами. Тоді як він неодноразово по вказаним справам заявляв відводи судді Пендюрі Л.О . Також, раніше він звертався до Вищої ради правосуддя щодо протиправних дій судді Пендюри Л.О. (проте недолуго. Зараз він став розумнішим, та знає, що, наприклад, суддя ОСОБА_4 вже отримав догану). Отже, суддя Пендюра Л.О. разом із суддями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 своїми рішеннями допомагають ОСОБА_3 нищити його майно. Зараз, на думку ОСОБА_1 , по даній справі суддя Пендюра Л.О. порушив пріоритетність застосування вимог ст. 27 та 28 ЦПК України, що у сукупності з попередніми справами, надає можливість суду помститися йому за його ставлення до судової влади в Україні. Отже, ст. 27 ЦПК України прямо вказує на підсудність даної справи Малиновському суду м. Одеси, тоді як ст. 28 передбачає можливість розгляду даної справи Біляївським судом Одеської області. Враховуючи відсутність підстав неможливості розгляду даної справи Малиновським судом м. Одеси, значною віддаленістю Біляївського суду від місця реєстрації та перебування відповідача, що завдає значних збитків відповідачу, який є пенсіонером та має дохід, який не дозволяє сплатити навість судовий збір за даною справою (оскільки судовий збір перевищує 5% доходу відповідача) відкриття провадження по даній справи є порушенням ст. 27 ЦПК України. Вважає, що дана справа підсудна Малиновському районного суду м. Одеси, але суддя Пендюра Л.О. відкрив провадження, всупереч ст. 27 ЦПК України. Вважає, що наведене (у купі з ухвалою від 10.06.2021 року по справі №496/1995/21 про визнання його ( ОСОБА_1 порушником процесуального закону) є підставою для звернення до Вищою ради правосуддя в порядку декількох приписів ст. 106 ЗУ «Про судоустрій та статус суддів». Вважає, що суддя Пендюра Л.О. тривалий час (більше 10 років) постійно проявляє до нього упередженість з особистих мотивів, а тому підлягає відводу.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. ч. 7, 8 ст. 40 ЦПК України відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження. Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Сторони до судового засідання не викликались.

Оцінюючи обґрунтованість заявленої ОСОБА_1 заяви про відвід судді, судом встановлено наступне.

Частинами 2, 3 ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

У відповідності до ч. 1 ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді .

Інститут відводу в процесуальному праві створений задля гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи. ЄСПЛ неодноразово відзначав, що у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду. Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказувалось, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення ЄСПЛ від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Отже, заявляючи відвід заявник повинен навести об`єктивні причини щодо наявності в діях суддів фактору зацікавленості в результаті розгляду справи або ж навести дійсні обставини, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідач ОСОБА_1 у заяві про відвід судді Пендюри Л.О. вказує, що суддя більше десяти років проявляє до нього упередженість з особистих мотивів, зловживає службовим становищем, однак відповідних доказів на підтвердження вказаних обставин до заяви не долучає.

Доводи ОСОБА_1 про те, що він живе під постійним підтопленням свого будинку через каналізацію ОСОБА_3 , яка побудована з порушенням ДБН 360-92, є голослівними та не є підставами для відводу судді.

Доречним буде вказати, що відповідач ОСОБА_1 не позбавлений права оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, якщо суд вирішив питання про його права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, які він вважає порушеними.

На думку відповідача ОСОБА_1 , суддя Пендюра Л.О. відкрив провадження по справі з порушенням ст. 27 ЦПК України, тим самим порушив пріоритетність застосуванням вимог ст. 27 та 28 ЦПК України, оскільки він зареєстрований в АДРЕСА_1 , а тому справа підсудна Малиновському районному суду м. Одеси.

Суд вважає такі доводи відповідача помилковим з наступних підстав.

Відповідно до норм ЦПК України існує загальна підсудність справ за місцезнаходженням відповідача (ст. 27 ЦПК України), альтернативна підсудність справ за вибором позивача (ст. 28 ЦПК України) та виключна підсудність (ст. 30 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, договірної, альтернативної або підсудності пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 року у справі № 911/2390/18, виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. Велика Палата Верховного Суду вважає, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які виникли з приводу постачання природного газу на об`єкт споживача, розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Такі послуги надаються виключно за місцем знаходження нерухомого майна.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі №638/1988/17 (провадження № 61-30812св18) позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за спожитий природний газ має пред`являтися за місцем знаходження цього нерухомого майна, за правилами виключної підсудності.

Оцінюючи доводи відповідача ОСОБА_1 , викладені в заяві про відвід судді Пендюри Л.О., приймаючи до уваги те, що заявник не навів обґрунтованих доводів та не надав доказів, які б свідчили про зацікавленість судді в розгляді справи або про наявність об`єктивних дійсних обставин, які б викликали сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, а посилання ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження і є безпідставними, а тому суд вважає заяву про відвід судді необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги те, що заява ОСОБА_1 про відвід судді надійшла раніше ніж за три робочі дні до судового засідання, суд вважає за необхідне вирішення питання про відвід головуючого судді Пендюри Л.О. передати на розгляд іншому судді, визначеному в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 30, 36, 37, 40, 260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Пендюри Леоніда Олександровича по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ необґрунтованою.

Заяву відповідача ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Пендюри Леоніда Олександровича передати до канцелярії Біляївського районного суду Одеської області для визначення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України судді, який буде вирішувати заяву про відвід.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.О. Пендюра