ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2024 року

м. Київ

справа № 522/10261/19

провадження № 61-7621св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: товариство з обмеженою відповідальністю «Ісагіс», публічне акціонерне товариство «Фідобанк»,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» на заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси у складі судді Єршової Л. С. від 12 серпня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду у складі колегії суддів: Комлевої О. С., Сегеди С. М., Цюри Т. В., від 28 вересня 2022 року, і виходив з наступного.

Основний зміст позовних вимог та заперечень щодо них

1. У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до

ТОВ «Ісагіс», ПАТ «Фідобанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова І. В., про визнання зобов`язання за договором іпотеки припиненим та скасування записів про державну реєстрацію прав та обтяжень.

2. Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що 30 липня 2008 року між ним та ВАТ «СЕБ Банк» (правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк») був укладений кредитний договір № 1708, відповідно до якого ВАТ «СЕБ Банк» надає позичальнику кредит у розмірі 150 000 доларів США на ремонт квартири на умовах, обумовлених в кредитному договорі.

3. Позивач вказував, що в той же день на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором він уклав з ВАТ «СЕБ Банк» договір іпотеки, відповідно до якого передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_1 . Листом від 22 травня 2019 року, підписаним від імені ТОВ «Ісагіс» та ПАТ «Фідобанк», його повідомили про укладення договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за яким ПАТ «Фідобанк» відступило на користь ТОВ «Ісагіс» право вимоги за кредитним договором № 1708 від 30 липня 2008 року, договором іпотеки від 30 липня 2008 року. У вказаному листі зазначено, що з 22 травня 2019 року новим кредитором за кредитним договором є ТОВ «Ісагіс», а тому усі платежі за вказаними договорами необхідно здійснювати на банківський рахунок нового кредитора. Згідно з додатком № 1 до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22 травня 2019 року сума заборгованості за кредитним договором № 1708 від 30 липня 2008 року становить 168 857, 60 грн - заборгованість за кредитними коштами, 13 911, 75 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 16 363, 69 грн - пеня, а всього - 199 133, 04 грн.

4. Позивач вказував, що 30 травня 2019 року він перерахував на користь ТОВ «Ісагіс» суму у розмірі 129 133, 00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № . 01 червня 2019 року він перерахував суму у розмірі 70 000, 04 грн, що підтверджується платіжним дорученням № . Таким чином, станом на 01 червня 2019 року він виконав усі свої обов`язки за кредитним договором, погасив заборгованість у розмірі 199 133, 04 грн. Він повідомив ТОВ «Ісагіс» про повне погашення заборгованості за кредитним договором № 1708 від 30 липня 2008 року та припинення іпотеки у зв`язку з припиненням основного зобов`язання, а також просив вжити заходи щодо зняття обтяжень з нерухомого майна, що було предметом іпотеки. Незважаючи на це, обтяження з нерухомого майна зняті не були, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом.

5. Із урахуванням зазначеного, уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив позов задовольнити: визнати припиненим зобов`язання за договором іпотеки, предметом якого є однокімнатна квартира

АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 ; припинити обтяження нерухомого майна іпотекою; зняти заборону відчуження нерухомого майна; стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

6. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 12 серпня

2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

7. Визнано припиненим зобов`язання ОСОБА_1 за договором іпотеки

від 30 липня 2008 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщук О. М., зареєстрованим в реєстрі за № 8193, та договором про внесення змін № 1 до договору іпотеки б/н від 30 липня

2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщук О. М., зареєстрованого в реєстрі за № 4868, предметом іпотеки якого є однокімнатна квартира, загальною площею

43,1 кв. м, житловою площею 23,4 кв. м, що знаходиться за адресою:

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 7250468, номер запису про право власності: 3312 в книзі: 532-пр-115.

8. Припинено обтяження нерухомого майна іпотекою, шляхом внесення запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Державного реєстру іпотек про припинення іпотеки однокімнатної квартири, загальною площею 43,1 кв. м, житловою площею 23,4 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 7250468, номер запису про право власності: 3312 в книзі: 532-пр-115, що виникла на підставі договору іпотеки від 30 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщук О. М., зареєстрованого в реєстрі за

№ 8193 та договору про внесення змін № 1 до договору іпотеки б/н від 30 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщук О. М., зареєстрованого в реєстрі за № 4868.

9. Знято заборону відчуження нерухомого майна, шляхом виключення запису з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна про заборону відчуження однокімнатної квартири, загальною площею 43,1 кв. м, житловою площею 23,4 кв. м, що знаходиться за адресою

АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна: 7250468, номер запису про право власності: 3312 в книзі: 532-пр-115, що внесений на підставі договору іпотеки

від 30 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оніщук О. М., зареєстрованого в реєстрі за № 8193, та договору про внесення змін № 1 до договору іпотеки б/н від 30 липня 2008 року.

10. Стягнуто з відповідачів витрати по сплаті судового збору та витрати на правничу допомогу у загальному розмірі по 32 921,10 грн з кожного.

11. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що загальна сума заборгованості позивача за кредитним договором № 1708 від 30 липня

2008 року становила 199 133, 04 грн, платіжним дорученням № від 30 травня 2019 року та платіжним дорученням № від 01 червня 2019 року позивач здійснив погашення заборгованості за зазначеним кредитним договором у повному обсязі, тобто основне зобов`язання за кредитним договором припинено виконанням, проведеним належним чином, що має наслідком припинення акцесорного зобов`язання.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

12. Постановою Одеського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року апеляційну скаргу ТОВ «Ісагіс» залишено без задоволення. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2021 року залишено без змін.

13. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог, визнавши припиненим зобов`язання позивача за договором іпотеки та договором про внесення змін № 1 до договору іпотеки, припинивши обтяження нерухомого майна іпотекою та знявши заборону відчуження нерухомого майна. Відповідно до статті 17 Закону України «Про іпотеку» зобов`язання позивача за договором іпотеки від 30 липня 2008 року та договором про внесення змін № 1 до договору іпотеки від 30 липня 2008 року є припиненими у зв`язку з повним виконанням

01 червня 2019 року основного зобов`язання за кредитним договором № 1708 від 30 липня 2008 року, а тому висновки суду про те, що відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку, а обтяження у вигляді заборони відчуження об`єкту нерухомого майна підлягає скасуванню, є правильними.

Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

14. 17 травня 2023 року ТОВ «Ісагіс» звернулося до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року.

15. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі

№ 755/9215/15-ц, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17, у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 369/1923/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 346/2946/16-ц, від 26 вересня 2018 року

у справі № 753/15683/15, від 13 лютого 2019 року у справі № 756/2114/17,

від 18 червня 2019 року у справі № 910/3929/18, від 24 березня 2020 року у справі № 750/11802/18-ц, від 28 жовтня 2020 року у справі № 523/18181/18,

від 10 червня 2021 року у справі № 820/479/18 та у додатковій постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, а також вказує, що суди розглянули справу за відсутності представника товариства і не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункти 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

16. У касаційній скарзі заявникзазначає, щопри розгляді справи товариство не отримувало повісток про дату та час розгляду справи. Суд першої та апеляційної інстанції при ухваленні оскаржуваних судових рішень позбавили ТОВ «Ісагіс» можливостіь висловити свою думку у судовому засіданні й власне ставлення до позовних вимог. У судовому процесі не набув свого втілення принцип змагальності учасників справи.

17. Вказує, що при вирішенні спору судами не було надано оцінки додатковому договору № 3 до кредитного договору № 1708 від 30 липня 2008 року, у відповідності до якого умови кредитування позивача було змінено, а з 13 вересня 2012 року діяли зовсім інші процентні ставки, що в свою чергу потягло за собою збільшення заборгованості позивача перед банком.

18. Посилання позивача на додаток № 1 до договору про відступлення права вимоги від 22 травня 2019 року, де нібито зазначено точну суму заборгованості, вважає безпідставними, оскільки він був укладений у простій письмовій формі та не був посвідчений нотаріально. Сума заборгованості, яку сплатив позивач, не відповідає дійсній заборгованості, є меншою від тієї, яку мав би сплатити позивач. Вважає, що позивач прострочив виконання свого зобов`язання (з 22 травня 2019 року по 01 червня 2019 року), а тому зобов`язаний був звернутися до ТОВ «Ісагіс» (кредитора) задля уточнення суми заборгованості на дату внесення платежу. Також до участі у справі не було залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб.

19. Заявник також посилається на те, що судом першої інстанції було безпідставно стягнуто судові витрат на правничу допомогу, оскільки стороною позивача не було надано детального опису виконаних робіт.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

20. Ухвалою Верховного Суду від 01 червня 2023 року відкрито касаційне провадження у справі № 522/10261/19. Справа надійшла до Верховного Суду у жовтні 2023 року.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

21. Поданий представником позивача ОСОБА_1 - Відановою О. В. відзив на касаційну скаргу не може бути прийнятий до розгляду, оскільки представником позивача до відзиву не надано належних доказів, які б підтверджували її повноваження діяти від імені позивача у Верховному Суді. Наявний у матеріалах справи ордер на надання правничої (правової) допомоги підтверджує повноваження Віданової О. В. діяти від імені ОСОБА_1 лише в Одеському апеляційному суді. Інших доказів на підтвердження повноважень представляти інтереси позивача у Верховному Суді матеріали справи не містять.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

22. ОСОБА_1 належить на праві приватної власності квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Одеської міської ради 26 серпня 2004 року, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 4596705 від 31 серпня 2004 року, реєстраційний номер майна: 7250468, номер запису: 3312 в книзі 532пр-115.

23. 30 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ «СЕБ Банк» було укладено кредитний договір № 1708, відповідно до якого ВАТ «СЕБ Банк» надає позичальнику кредит у розмірі 150 000, 00 доларів США на ремонт квартири на умовах, обумовлених в кредитному договорі. У той же день з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ОСОБА_1 уклав з ВАТ «СЕБ Банк» договір іпотеки, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку зазначену вище квартиру.

24. 13 вересня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником всіх прав та обов`язків ВАТ «СЕБ Банк», було укладено додатковий договір № 3 до кредитного договору № 1708 від 30 липня 2008 року та договір про внесення змін № 1 до договору іпотеки б/н від 30 липня 2008 року.

25. Згідно з пунктом 8.3 кредитного договору, договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами (дата договору), включаючи всі додатки до нього (додатки складають невід`ємну частину цього договору), і діє до виконання сторонами взятих на себе зобов`язань.

26. Згідно з пунктом 4.1 договору іпотеки від 30 липня 2008 року, договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення та діє до повного виконання іпотекодавцем умов кредитного договору.

27. Листом від 22 травня 2019 року, підписаним від імені ТОВ «Ісагіс» та

ПАТ «Фідобанк», ОСОБА_1 було повідомлено про укладення 22 травня

2019 року договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за яким ПАТ «Фідобанк» відступив на користь ТОВ «Ісагіс» шляхом продажу право вимоги за кредитним договором № 1708 від 30 липня 2008 року, договором іпотеки від 30 липня 2008 року. У вказаному листі зазначено, що з 22 травня 2019 року новим кредитором за кредитним договором є ТОВ «Ісагіс», тому починаючи з 22 травня 2019 року усі платежі за вказаними вище договорами необхідно здійснювати на банківський рахунок нового кредитора:

р/р НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ» МФО 334851.

28. Пунктом 2.1 договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22 травня 2019 року передбачено, що ПАТ «Фідобанк» відступає шляхом продажу ТОВ «Ісагіс» у обсязі та на умовах, визначених договором, права вимоги до позичальників та/або іпотекодавців, зазначених у додатку № 1 до договору, за кредитними договорами та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, відповідно до реєстру у додатку № 1 до договору.

29. Відповідно до пункту 2.2 договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22 травня 2019 року, новий кредитор в день укладення цього договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 4.1 цього договору, набуває усі права кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками зобов`язань за основними договорами, сплати боржниками грошових коштів, сплати процентів, сплати штрафних санкцій у розмірах, вказаних у додатку № 1 до договору, передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань, право вимагати та отримувати платежів за гарантією (якщо така видавалась). Розмір прав вимог, які переходять до нового кредитора, вказаний у додатку № 1 до цього договору.

30. Відповідно до додатку № 1 до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22 травня 2019 року сума заборгованості за кредитним договором № 1708 від 30 липня 2008 року становить 168 857, 60 грн - заборгованість за кредитними коштами, 13 911, 75 грн - заборгованість за нарахованими процентами, 16 363, 69 грн - пеня. Загальна сума заборгованості становить 199 133, 04 грн.

31. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, квартира АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 та є предметом іпотеки, іпотекодержатель ТОВ «Ісагіс», підстава виникнення іпотеки - договір про внесення змін № 1 до договору іпотеки

від 30 липня 2008 року. Також на об`єкт накладено обтяження у вигляді заборони відчуження на підставі договору іпотеки від 30 липня 2008 року.

32. 30 травня 2019 року ОСОБА_1 платіжним дорученням № перерахував на користь ТОВ «Ісагіс» грошові кошти у розмірі 129 133, 00 грн. 01 червня 2019 року платіжним дорученням № ОСОБА_1 перерахував суму у розмірі 70 000, 04 грн. Зазначені платежі здійснені на користь ТОВ «Ісагіс» на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 в АТ «ПУМБ» МФО 334851.

Позиція Верховного Суду

33. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга до задоволення не підлягає.

34. Згідно з положеннями пункту 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

35. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

36. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

37. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір.

38. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

39. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

40. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша

статті 527 ЦК України).

41. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

42. Згідно із статтею 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

43. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

44. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

45. За змістом статті 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

46. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

47. Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України).

48. Припинення основного зобов`язання є підставою для припинення іпотеки (частина перша статті 17 Закону України «Про іпотеку»).

49. За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання.

50. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

51. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

52. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

53. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, враховуючи підстави позову й вказані норми матеріального права, правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, перевіривши доводи сторін спору та подані ними докази, дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивач у повному обсязі виконав боргові зобов`язання перед кредитором, погасив заборгованість, яка була обрахована первісним кредитором (банком) станом на 22 травня 2019 рокуу розмірі 199 133, 04 грн, взявши до уваги, що новий кредитор прийняв саме у такому розмірі боргові зобов`язання за договором відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 22 травня 2019 року. Позивачем було сплачено зазначену заборгованість на користь нового кредитора двома платежами 30 травня та 01 червня 2019 року.

54. Заявником не надано належних доказів на підтвердження заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором, не наведено відповідних розрахунків, які б спростовували висновки судів попередніх інстанцій про проведення повного розрахунку і відсутність боргу ОСОБА_1 перед кредитором. ТОВ «Ісагіс» не зверталося до ОСОБА_1 з претензіями чи позовними вимогами.

55. Листом від 01 червня 2019 року ОСОБА_1 повідомив ТОВ «Ісагіс» про повне погашення заборгованості за кредитним договором № 1708 від 30 липня 2008 року, припинення іпотеки у зв`язку з припиненням основного зобов`язання, а також просив вжити заходи до зняття обтяження з нерухомого майна, що було предметом іпотеки, однак ТОВ «Ісагіс» не вчинило жодних дій у відповідь, заперечень щодо належного виконання боргових зобов`язань не висловило.

56. Слід також зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі

№ 373/2054/16-ц, провадження № 14-446цс18).

57. Із урахуванням зазначеного, суди попередніх інстанцій дійшли правильного висновку про припинення іпотеки у зв`язку з припиненням основного зобов`язання та зняття заборони відчуження нерухомого майна, якою безпідставно продовжують обмежуватися права власника.

58. Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, надав належну оцінку як кожному доказу окремо, так і доказам у їх сукупності та дійшов загалом обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог.

59. Висновки судів першої та апеляційної інстанцій не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду та Верховного Суду, на які послався заявник у касаційній скарзі.

60. Доводи заявника про те, що ухвалюючи заочне рішення суд першої інстанції позбавив його доступу до суду, не знайшли свого підтвердження, оскільки представник ТОВ «Ісагіс» був обізнаний про те, що у провадженні суду перебуває зазначена справа, що підтверджується судовими повістками, а також поданням ТОВ «Ісагіс» апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про відкриття провадження у справі.

61. В ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2021 року про відмову у задоволенні заяви ТОВ «Ісагіс» про перегляд заочного рішення

від 12 серпня 2021 року встановлено, що 06 травня 2020 року відповідач подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи. 12 серпня, 07 жовтня,

02 листопада, 02 грудня 2020 року, 13 травня, 04 червня, 22 червня 2021 року відповідач подавав заяви про відкладення розгляду справи, що підтверджує його обізнаність про дату і час розгляду справи.

62. Вказані обставини свідчать про те, що сторона відповідача з моменту звернення позивача до суду (24 червня 2019 року) і до моменту винесення оскаржуваного заочного рішення (12 серпня 2021 року) мала достатньо часу для реалізації його права на подання відповідних доказів та заперечень, а також на участь у судових засіданнях з наданням відповідних пояснень.

63. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

64. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

65. Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

66. На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.

67. Апеляційним судом надану належну оцінку процесуальній поведінці сторони відповідача під час розгляду справи у суді першої інстанції, враховано таку поведінку і під час апеляційного перегляду справи, оскільки саме ТОВ «Ісагіс» звернулося з апеляційною скаргою, було обізнане про апеляційний перегляд справи, зокрема про судове засідання апеляційного суду 28 вересня 2022 року, що підтверджується матеріалами справи.

68. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

69. У частині третій статті 141 ЦПК України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

70. Стороною позивача на підтвердження понесених позивачем судових витрат на правничу допомогу (консультації, складання процесуальних документів, участь у судових засіданнях) до суду першої інстанції були надані належні докази (розрахунок судових витрат, копії квитанцій про сплату судового збору, копію договору про надання правничої допомоги, копію додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги, копію акту приймання-передачі наданих послуг, копії платіжних доручень про оплату авансу за договором про надання правничої допомоги), а відповідачем не ставилося питання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Таким чином, ТОВ «Ісагіс» не доведено, що розмір витрат на правничу допомогу, який стягнуто з товариства на користь позивача (27 500 грн), не відповідає принципам співмірності, реальності та необхідності.

71. Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального чи порушенням норм процесуального права.

72. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

73. Враховуючи наведене, встановивши у межах доводів касаційної скарги відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Ісагіс» залишити без задоволення.

2. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 12 серпня

2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 28 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Синельников
О. М. Осіян
В. В. Шипович