Справа № 944/3046/23
Провадження №2/944/320/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2024 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Матвіїва І.М.

з участю секретаря судового засідання Леньо Б.Ю.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Яворів, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням. В обґрунтування поданого позову зазначає, що ОСОБА_3 порушив п. 2.1.2 Правила тримання і поводження з тваринами, затверджений Шклівською селищною радою №10 від 17.01.2013, внаслідок чого 08 червня 2020 року близько 14 год 00 хв, навпроти житлового будинку АДРЕСА_1 , собака породи "Доберман", власником якої є ОСОБА_3 , загриз собаку породи «MALTESE», що належить ОСОБА_5 . Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 17.07.2020 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП.

Внаслідок вчиненого даного адміністративного правопорушення ОСОБА_3 , позивачу була завдана майнова шкода у зв`язку з смертельним нападом собаки породи "Доберман", на цуценя самки собаки породи Мальтезе (Мальтійська болонка), що перебувала у власності ОСОБА_1 та подальшою загибеллю останньої.

Цуценя породи Мальтезе (Мальтійська болонка), самка, була придбана ОСОБА_1 21 грудня 2019 poкy у ОСОБА_6 за 22000 грн згідно з розписки. Цуценя мало хороший родовід та документи Кінологічної Спілки України (КСУ), мала чіп і мала міжнародний ветеринарний паспорт з усіма щепленнями. Цуценя самки завжди коштує дорожче ніж цуценя кобель.

Свідками смертельного нападу собаки породи "Доберман", яка є власністю позивача були неповнолітні діти ОСОБА_1 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , внаслідок їм було завдано моральної шкоди. Це проявилося в порушенні психічного стану ОСОБА_8 , а саме порушенням сну, страх, загальний неспокій, депресія, згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_8 від 10.09.2020 року, що додається. Таким чином неповнолітній ОСОБА_8 була завдана моральна шкода, яка полягала у втраті сну, тривожності, не бажанні довгий час виходити на вулицю. Цю моральну шкоду батько ОСОБА_1 об?єктивно оцінює у 15000,00 грн.

На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму матеріальних збитків у розмірі 22000,00 грн, моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн та витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 16 травня 2023 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

05.09.2023 року до суду від представника відповідача адвоката Черник В.М. надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач у задоволенні позовних вимог просив відмовити повністю. На обґрунтування відзиву зазначив, що позивач розмір матеріальної шкоди визначає згідно копії розписки, однак ОСОБА_1 не подав до суду оригінал розписки, розмір заявлено моральної шкоди вважає не обґрунтованим. Твердження позивача не підтверджені жодними належними чи допустимими доказами, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 16.01.2024 призначено судову судово-товарознавчу експертизу щодо вартості цуценяти самки породи Мальтезе (Мальтійська болонка), ветеринарно-санітарний паспорт на тварину UА АА 082622, станом на 08 червня 2020 року, провадження у даній справі було зупинено.

21.03.2024 ухвалою Яворівського районного суду Львівської області відновлено провадження у справі.

28.05.2024 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, просить стягнути з відповідача на свою користь суму матеріальних збитків у розмірі 28333,00 грн, моральну шкоду в розмірі 15000,00 грн, витрати по сплаті судового збору та витрати за проведення судово-товарознавчої експертизи.

03.07.2024 до суду від представника відповідача адвоката Черник В.М. надійшо заперечення на уточнення позовних вимог, згідно якого просить відхилити висновок експерта, оскільки висновок проведений без витребування оригіналу ветеренарно-санітарного паспорта на собаку.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов заперечили з підстав, викладених у відзиві та письмових запереченнях.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 порушив п. 2.1.2 Правила тримання і поводження з тваринами, затверджений Шклівською селищною радою №10 від 17.01.2013, внаслідок чого 08 червня 2020 року близько 14 год 00 хв, навпроти житлового будинку АДРЕСА_1 , собака породи "Доберман", власником якої є ОСОБА_3 загриз собаку породи «MALTESE», що належить ОСОБА_5 .

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 17.07.2020 року по справі №944/2832/20 відповідача ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.154 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 85 (вісімдесят п`ять) грн 00 коп в дохід держави з конфіскацією собаки - кобеля породи «Доберман», відповідно до даних кінологічного паспорта - 01.04.2017 року народження, кличка "Poseydon Dionis", клеймо 170426. Постанова набрала 28.07.2020.

На підтвердженням права власності на собаку позивачем було наданою також копію ветеринарного паспорту.

Відповідно до копії розписки 21.12.2019 року ОСОБА_6 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 22000 грн за цуценя породи Мальтезе. Оплата проведена в повному розмірі.

Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової-товарознавчої експертизи №685-Е від 18.03.2024 ринкова вартість цуценя самки породи Мальтезе (Мальтійська болонка), ветеринарно-санітарний паспорт на тварину UА АА 082622, станом на 08 червня 2020 року становила 28333,00 гривень.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до вимог ч.1 ст.1187 вказаного Кодексу, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За загальним правилом, встановленим ч.2 ст.1187 цього Кодексу, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду, без повідків і намордників, а вільний вигул дозволяється лише на ізольованій та добре огородженій території.

Відповідно до норми ст.12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Володілець тварини, яка нанесла шкоду повинний відшкодувати таку шкоду у будь-якому випадку (ВС/КЦС у справі № 285/4411/18 від 01.04.2020).

У п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги в частині стягнення майнової шкоди обґрунтованими та доведеними належними і допустимими доказами, а тому в цій частині позов підлягає до задоволення.

Також, згідно ч.1 ст.180 Цивільного кодексу України тварини є особливим об`єктом цивільних прав. Документом, що підтверджує право власності на тварин, є договір купівлі-продажу, оренди, дарування тощо, оформлений належним чином, або реєстраційне посвідчення, яке видається Центром ідентифікації тварин після обов`язкової реєстрації собаки. Також підтвердженням права власності на тварину може бути ветеринарний паспорт, що видається власнику після проведення щеплення.

Окрім того, відповідно до ч.4 ст.12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» від 1 лютого 2006 року № 3447-IV, який регулює відносини, що виникають у зв`язку з утриманням тварин та поводженням із ними фізичних та юридичних осіб, шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.180 ЦК України, тварини є особливим об`єктом цивільних прав, на них поширюється режим речі, а правила поводження з тваринами встановлюються законом.

Відповідно до положень частин 5, 6, 8 статті 9 Закону №3447-ІУ, особа, яка супроводжує тварину, зобов`язана забезпечити безпеку оточуючих людей і тварин, а також майна від заподіяння шкоди супроводжуваною домашньою твариною; при супроводженні домашніх тварин не допускається залишати їх без нагляду.

Фізичні та юридичні особи, які утримують домашніх тварин, зобов`язані дотримуватися вимог нормативно-правових актів, зазначених у статті 2 цього Закону, санітарно-гігієнічних і ветеринарних норм та правил, а також не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних і юридичних осіб та не створювати загрози безпеці людей, а також інших тварин.

Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування (ч. 2 ст. 9 Закону №3447-ІУ).

Так, з наданої медичної документації про надання ветеринарної допомоги вбачається, що власником собаки є ОСОБА_1 , вартість собаки становить 28333,00 гривень.

Враховуючи вище вказані обставини, суд вбачає підстави для задоволення позову, оскільки позивачем надано достатньо доказів на підтвердження того, що саме позивач був власником собаки породи Мальтезе (Мальтійська болонка), та що собака перебувала у його володінні та на його утриманні, а також надано достатньо доказів завдання йому матеріальної шкоди.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що саме власник собаки - відповідач ОСОБА_3 зобов`язаний відшкодувати матеріальні збитки позивачу в розмірі 28333,00 грн.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди, завданої адміністративного правопорушення, у розмірі 15000 грн, суд виходить з такого.

Позивач стверджує, що свідками смертельного нападу собаки породи "Доберман", яка є власністю позивача були неповнолітні діти ОСОБА_1 - ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , внаслідок їм було завдано моральної шкоди. Це проявилося в порушенні психічного стану ОСОБА_8 , а саме порушенням сну, страх, загальний неспокій, депресія, згідно виписки з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_8 від 10.09.2020 року, що додається. Таким чином неповнолітній ОСОБА_8 була завдана моральна шкода, яка полягала у втраті сну, тривожності, не бажанні довгий час виходити на вулицю. Цю моральну шкоду батько ОСОБА_1 об?єктивно оцінює у 15000,00 грн.

Згідно ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Питання компенсації моральної шкоди особі незалежно від того, в якій сфері життя чи діяльності, правовідносин вони виникають регулюються цивільним законодавством.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду у своїй постанові від 01 березня 2021 у справі 180/1735/16-ц зазначила, що тлумачення положень статей 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Правовою підставою цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода відшкодовується незалежно від вини. Разом з тим, обов`язок доведення наявності шкоди, протиправності діяння та причинно-наслідкового зв`язку між ними покладається на позивача. Відсутність однієї із складової цивільно-правової відповідальності є підставою для відмови у задоволенні позову.

У постанові від 5 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 Об`єднана палата КЦС зазначила, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала моральної шкоди, та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди.

Також у цій постанові ОП КЦС зазначила, що відбувається такий розподіл тягаря доказування: а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

Отже, звертаючись до суду із зазначеним позовом, позивач має довести, яких саме втрат немайнового характеру (моральну шкоду) він зазнав, та яке саме їх матеріальне вираження. Недоведеність позивачем зазначених обставин у справі є підставою для відмови у задоволенні позову.

Разом з тим, суд звертає увагу, що саме через страждання особи визначається поняття моральної шкоди, в свою чергу стражданням є відчуття глибоких душевних мук чи сильного фізичного болю, а не будь-яка тривала чи короткочасна негативна емоція, що може виникати у особи, як реакція на ті, чи інші дії або бездіяльність.

Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань, тому суд доходить висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, а також враховуючи те, що позивачем не надано суду доказів в обґрунтування позовних вимог та не надано об`єктивних та переконливих доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди у причинному зв`язку з діями відповідача, суд дійшов висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог позивача щодо стягнення заявленої ним суми моральної шкоди з відповідача, а відтак у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За таких обставин, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи по суті, оскільки позивачем не надано до суду доказів спричинення йому моральної шкоди, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати за проведення експертизи в розмірі 6058,24 грн згідно квитанції від 13.03.2024 року.

Відповідно до ст.ст.133,141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 11,22, 1166-1168,1195 ЦК України, ст. ст.16, 76-81, 141 258, 264, 265, 274-279 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 28333,00 (двадцять вісім тисяч триста тридцять три) грн 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1073,60 (одна тисяча сімдесят три) грн 60 коп та понесені при оплаті за проведення судово-товарознавчої експертизи №685-Е від 18.03.2024 у розмірі 6058,24 (шість тисяч п`ятдесят вісім) грн 24 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2024 року.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя І.М.Матвіїв