П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2024 року місто Київ

справа № 359/1278/24

провадження №22-ц/824/15186/2024

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.,

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянув в порядку письмового провадження в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Коханом Олексієм Миколайовичем,

на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2024 року, ухвалене у складі судді Муранової- Лесів І.В.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки,-

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2024 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.

Позов обґрунтовано тим, що позивачка перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дочка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. В липні 2023 позивач зверталась до Бориспільського міськрайонного суду із позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки, яка продовжує навчання у Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну» на денній формі навчання, та рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2023 року її позов було задоволено, стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі частки заробітку, починаючи з 28 липня 2023 року та до дня досягнення дочки 23 років або до закінчення навчання, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дочка сторін навчалась в Відокремленому структурному підрозділі «Фаховий коледж мистецтві та дизайну» до 31 січня 2024 року.

На даний час вони з дочкою тимчасово проживають у Федеративній Республіці Німеччина, де донька продовжує навчання в Технікумі харчування та управління постачанням в місті Дюрен на денній формі навчання, а також у вересні 2024 року дочка має намір вступити до Київського національного університету технологій та дизайну в місті Києві на заочну форму навчання. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дочки, яка навчається не надає.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2024 року частково задоволені позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), починаючи з 2 лютого 2024 року та до закінчення навчання 31 липня 2024 року.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 1211,20 грн..

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Кохан О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в повному обсязі та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та підлягаю скасуванню з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначає про те, що в розумінні ст.199 СК України, дочка відповідача не може вважатися такою, що продовжує навчання, вона не є здобувачем фахової освіти. Дочка відвідує по бажанню коледж «Неллі Пютц» в м.Дюрен, Німеччина, який є школою, з метою вивчити німецьку мову.

З вересня 2024 року ОСОБА_5 планує вступ на 3 курс Київського національного університету технологій та дизайну в м. Києві, якщо поступить у вказаний навчальний заклад в м. Києві, це буде продовженням навчання.

Відповідачу відомо, що його повнолітня донька наразі проживає окремо від позивачки зі своїм хлопцем, та має самостійний підробіток, ніяких доказів щодо спільного проживання з дитиною позивачем не надано, але суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини.

Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги те, що у відповідача на утриманні знаходиться непрацездатна матір, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 . Факт родинних відносин між відповідачем та його матір`ю ОСОБА_6 , підтверджуються: витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №7, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 . Відповідні докази не були долучені до матеріалів цивільної справи, в зв`язку з тим, що свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_2 , який був укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , було повторно отримано 21 червня 2024 року після рішення суду.

Своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу позивачка ОСОБА_1 не скористалась.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 9 серпня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 9 серпня 2024 року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що сторони з 25 лютого 2005 року перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому у них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 27 лютого 2020 року (справа №359/1498/20) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 розірвано.

17 квітня 2021 року позивач зареєструвала шлюб з громадянином Федеративної Республіки Німеччина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та змінила прізвище на - ОСОБА_10 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_3 (а.с.9).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 липня 2020 року (справа №359/1518/2020) було стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 05 лютого 2020 року та до досягнення дочкою повноліття (а.с.12-13).

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 вересня 2023 року (справа №359/7358/2023) було стягнуто з відповідача ОСОБА_11 на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмір 1/4 частки від заробітку (доходу), починаючи з 28 липня 2023 року та до закінчення навчання 31 січня 2024 року (а.с.14-15).

Установлено, що з 1 вересня 2020 року по 31 січня 2024 року ОСОБА_3 навчалася у Відокремленому структурному підрозділі (ВСП) «Фаховий коледж мистецтв та дизайну Київського національного університету технологій та дизайну», що підтверджується довідкою від 19 липня 2023 року (а.с.16).

Як визнано сторонами, позивач та повнолітня донька сторін перебувають за кордоном, у Німеччині, де ОСОБА_3 навчається у Технікумі харчування та управління постачанням в місті Дюрен на денній формі навчання (а.с.18).

Відповідно до інформації, що міститься на сайті однорічної професійно-технічної школи з управління харчуванням та постачанням (а.с.36), що долучена до відзиву, професійно-технічне училище - однорічна денна форма навчання, де надається базова професійна підготовка (із зазначених спеціальностей: адміністратор готелю, спеціаліст ресторанного господарства, кухар, домробітниця, роздрібний продавець і подавець, пекар, кондитер), що може стати основою професійної підготовки для наступної освіти.

Сторонами не заперечується, що до 31 січня 2024 року з відповідача стягувалися аліменти на утримання повнолітньої доньки.

Відповідач ОСОБА_2 є військовослужбовцем та проходить військову службу у НОМЕР_4 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України з 14 червня 2023 року по теперішній час, що підтверджується довідкою, виданою військовою частиною № НОМЕР_5 Державної прикордонної служби України (а.с.34).

ОСОБА_2 одружений, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_6 від 12 серпня 2022 року (а.с.35), відомості щодо інших осіб, які перебувають на утриманні відповідача, в наданих суду письмових доказах відсутні.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що повнолітня донька сторін ОСОБА_5 продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, відповідач ОСОБА_2 , який сплачував аліменти в такому самому розмірі до кінця січня 2024 року, може продовжувати надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до завершення навчання, тобто до 31 липня 2024 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном. Зокрема, якщо особа, яка несе фінансову відповідальність за дитину, і дитина проживають в різних державах, Держави-учасниці сприяють приєднанню до міжнародних угод або укладенню таких угод, а також досягненню інших відповідних домовленостей.

Відповідно до принципу 2 та принципу 4 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, дитині законом та іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, що дадуть їй змогу розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та соціально, здоровим і нормальним шляхом, в умовах свободи та гідності.

Дитина повинна мати право на належні харчування, житло, відпочинок і медичне обслуговування.

Згідно зі ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітнім дочкою, сином ( ст.200 СК України).

Згідно з ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

У своїй постанові по справі №644/3610/16-ц від 17 квітня 2019 року Верховний Суд вказав, що батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання до досягнення нею віку, що є меншим 23 років. Необхідність утримувати інших дітей не виключає обов`язку відповідача надавати матеріальну допомогу також своїй повнолітній дитині, яка її потребує.

Встановивши, що повнолітня дочка відповідача ОСОБА_3 після досягнення повноліття продовжує навчання в професійному коледжі імені Неллі Пютц, району Дюрен, Німеччина, денна форма навчання, дні навчання 5 днів на тиждень, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги, які може надавати її батько, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , матері повнолітньої дочки.

При цьому, суд першої інстанції, врахувавши сімейний та матеріальний стан відповідача, дійшов висновку про те, аліменти підлягають стягненню у визначеному позивачем розмірі.

Заперечуючи позовні вимоги та оскаржуючи рішення суду першої інстанції, апелянт не надав суду доказів того, що визначений розмір аліментів є завищеним чи матеріальне становище не дозволяє йому брати участь в утриманні повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що відповідач надає матеріальну допомогу своїй непрацездатній матері, колегія суддів не бере до уваги, оскільки документів, які б свідчили, що відповідач несе будь-які витрати по її утриманню, а вона є членами його сім`ї і знаходиться у нього на утриманні, матеріали справи не містять.

Надані документи про те, що відповідач ОСОБА_2 має матір, яка є пенсіонером, не дає підстав вважати, що остання перебуває на його утриманні.

Доводи апеляційної скарги в цілому повторюють доводи відзиву на позовну заяву, належна оцінка яким надана судом першої інстанції, не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до статті 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Коханом Олексієм Миколайовичем, залишити без задоволення.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус