Провадження № 22-ц/4808/357/24
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Томин
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючої Томин О.О.,

суддів: Бойчука І.В., Пнівчук О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на рішення Івано-Франківського міського суду від 14 листопада 2023 року, ухвалене в складі судді Бородовського С.О., у справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі також ПрАТ «СГ «ТАС») звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ПрАТ «СГ «ТАС» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ5958200. Забезпеченим транспортним засобом за Полісом є ТЗ - ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 .

09.03.2019 року о 14 год. 00 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Набережна ім. Стефаника, 38 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував відповідач, та ТЗ Citroen Nemo, д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Citroen Nemo, д.н.з. НОМЕР_2 .

Постановою Івано-Франківського міського суду від 08.05.2019 року у справі №344/4514/19 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні зазначеної ДТП, зокрема, встановлено, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наявність полісу, водій пошкодженого ТЗ Citroen Nemo, д.н.з НОМЕР_2 звернувся до ПрАТ «СГ «ТАС» з повідомленням про ДТП та виплату страхового відшкодування.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту вказаного автомобіля, проведено його огляд, про що складено акт огляду (дефектну відомість) та ремонтну калькуляцію №04722_09, відповідно до яких вартість ремонту складає 90855,82 грн.

На підставі зібраних документів та заяви представника власника про страхове відшкодування складено страховий акт на суму 39352,01 грн. та здійснено дану виплату в якості страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням №20548 від 16.04.2019 року.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Посилаючись на зазначені обставини, враховуючи, що відповідач на момент вчинення ДТП перебував у стані сп`яніння, позивач просив стягнути на свою користь із ОСОБА_1 39352,01 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу.

У заяві про перегляд заочного рішення у цій справі, яке було скасоване судом (а.с. 57-59) представник відповідача просив суд застосувати позовну давність, оскільки страхове відшкодування здійснене 16.04.2019 року, а тому 16.04.2022 року закінчився строк позовної давності, а з позовом до суду позивач звернувся тільки в грудні 2022 року.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 листопада 2023 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ПрАТ «СГ «ТАС» подало апеляційну скаргу. Вважає дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи.

Апелянт не погоджується із висновком суду про те, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності. Зазначає, що основне зобов`язання позивач виконав 16.04.2019 року шляхом сплати страхового відшкодування за договором AM5958200 в сумі 39352,01 грн. Строк позовної давності мав би завершитися 16.04.2022 року. Однак Законом України 530-IX від 17 березня 2020 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню i поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»). Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У постановах Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21 та від 20 квітня 2023 року у справі №728/1765/21 зазначено, що «у пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)».

Зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 2020 року №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - COVID-19), з 19 грудня 2020 року до 31 серпня 2022 року на території України установлено карантин, дія якого продовжувалася аж до 30.06.2023 року відповідними постановами Кабінету Міністрів України.

Зазначає, що звернувся до суду з позовом у цій справі 13.12.2022 року до закінчення дії карантину на території України, тому суд не повинен був відмовляти у задоволенні позову з підстав пропущення строків позовної давності, оскільки строк позовної давності не сплив на момент подання позовної заяви. Вважає, що суд не застосував вищевказані норми закону, які підлягали застосуванню.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, стягнути з відповідача судові витрати.

Представник ОСОБА_1 адвокат Калинюк Р.С. подав відзив (пояснення) на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що вказані апелянтом обставини пропуску строку не є непереборними, які б не давали змоги страховій компанії звернутися до суду. Вказав, що як в умовах пандемії, так і після введення в Україні військового стану у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, суди не припиняли своєї роботи, продовжували отримувати та опрацьовувати вхідні документи, у тому числі позовні заяви, і забезпечували реальну можливість практичної реалізації права кожного на звернення до суду як шляхом безпосереднього подання процесуальних документів, так і з використанням засобів поштового, електронного зв`язку, інших засобів дистанційної комунікації. Також вважає, що обґрунтування, зазначені в апеляційній скарзі, не свідчать про те, що причини пропуску строку звернення до суду зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно частини першої статті 369 ЦПК України, частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 09.03.2019 року о 14 год. 00 хв. в м. Івано-Франківську по вул. Набережна ім. Стефаника, 38 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , та транспортного засобу Citroen Nemo, д.н.з. НОМЕР_2 . В результаті ДТП було пошкоджено автомобіль Citroen Nemo, д.н.з. НОМЕР_2 .

На момент вказаного ДТП щодо транспортного засобу ГАЗ 3302, д.н.з. НОМЕР_1 (забезпеченого транспортного засобу), яким керував відповідач, з ПрАТ «СГ «ТАС» було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ5958200 від 02.04.2018 року (а.с. 27).

Постановою Івано-Франківського міського суду від 08.05.2019 року у справі №344/4514/19 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП, зокрема, встановлено, що він керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 12-14).

З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Citroen Nemo, д.н.з. НОМЕР_2 , проведено його огляд, про що складено Акт огляду (дефектну відомість) та ремонтну калькуляцію №04722_09, відповідно до яких вартість ремонту цього автомобіля складає 90 855,82 грн. (а.с. 29-32).

На підставі зібраних документів та заяви представника власника про страхове відшкодування складено Страховий акт на суму 39352,01 грн. (а.с. 33-34) та здійснено виплату в якості страхового відшкодування, що підтверджується Платіжним дорученням №20548 від 16.04.2019 року (а.с. 24).

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що ним встановлено, що позовні вимоги ПрАТ «СГ «ТАС» є обґрунтованими та визнані представником відповідача, проте позивачем пропущено строк позовної давності, який при регресі обчислюється з моменту здійснення відповідної виплати страхового відшкодування і про його застосування було заявлено відповідачем. Тому з підстав, передбачених ч.ч. 4, 5 ст. 267 ЦК України, суд відмовив у позові.

Однак апеляційний суд не може в повній мірі погодитися із вказаними висновками, з огляду на наступне.

За положенням статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.

При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

У постанові Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року в справі №628/1475/19 (провадження №61-7554св21) зазначено, що «правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні».

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

За загальним правилом, передбаченим статтею 1166 ЦК України, шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Відповідно до ч. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, а також моральну шкоду (частина перша статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування.

Таким чином, потерпілий має право вимоги до страховика в договірному зобов`язанні згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Страховик здійснює виплати відповідно до умов договору, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде визнана страховим випадком, виключно в межах страхової суми.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик відповідно до статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» набуває право зворотної вимоги (регресу).

Так, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (п. «а» підпункту 38.1.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Подібні висновки, викладені Верховним Судом у постановах від 12.04.2022 року у справі №373/1392/20.

У справі, що переглядається, ПрАТ «СГ «ТАС» просило стягнути з відповідача у порядку регресу страхове відшкодування шкоди, виплаченої ним потерпілому.

Виходячи з наведених обставин справи та норм права, повно та всебічно встановивши обставини справи, проаналізувавши норми матеріального права, які підлягали застосуванню до правовідносин у цій справі, врахувавши визнання представником відповідача обставини вчинення ДТП відповідачем та притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинене ДТП, суд першої інстанції правильно констатував, що позовні вимоги про стягнення в порядку регресу відшкодування шкоди, виплаченої потерпілому, є обґрунтованими.

Водночас, суд апеляційної інстанції не може погодитися з висновком місцевого суду про те, що позивач пропустив строк звернення до суду із позовом у цій справі.

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною п`ятою статті 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

При цьому, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє в позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє в позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Строк позовної давності при регресі починає обчислюватися з того моменту, коли страховик виплатив відшкодування. Регресна вимога може бути пред`явлена протягом трьох років з дня виконання зобов`язання про відшкодування шкоди. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові від 10 січня 2019 року у справі №200/13392/13-ц.

Встановлено, що страхове відшкодування потерпілій у ДТП особі виплачено ПрАТ «СГ «ТАС» 16 квітня 2019 року. Тому перебіг строку позовної давності необхідно обчислювати саме з цієї дати.

Строк позовної давності мав би спливати 16 квітня 2022 року.

З позовом у цій справі ПрАТ «СГ «ТАС» звернулося 13 грудня 2022 року (а.с. 1).

У заяві про перегляд заочного рішення у цій справі, яке було скасоване судом (а.с. 57-59) представник відповідача просив суд застосувати позовну давність.

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Разом з тим постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався і тривав по 01 липня 2023 року.

Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина.

Законом України від 17 березня 2020 року №530-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» введення карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, віднесено до форс-мажорних обставин (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати»).

Законом №540-IX розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено, зокрема пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу.

Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини.

Крім того, 17 березня 2022 року набув чинності Закон України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період воєнного стану», яким було внесені зміни до ЦК України, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Тобто загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні.

24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022 в Україні було введено правовий режим воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указами Президента України від 14 березня 2022 року №133/2022, від 18 квітня 2022 року №259/2022, від 17 травня 2022 року №341/2022, від 12 серпня 2022 року №573/2022, від 07 листопада 2022 року №757/2022, від 06 лютого 2023 року №58/2023, від 01 травня 2023 року №254/2023, від 26.07.2023 року №451/2023, від 06.11.2023 року №734/2023, від 05.02.2024 року №49/2024 воєнний стан в Україні неодноразово було продовжено, включно до 14 травня 2024 року.

Отже, оскільки з 24 лютого 2022 року та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви (13 грудня 2022 року) про стягнення шкоди в порядку регресу в Україні діяв правовий режим воєнного стану, а 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон №540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року, відповідно до п.п. 12, 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивач не пропустив позовну давність, визначену статтею 257 ЦК України, підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку з її пропуском не було. Тому вимоги ПрАТ «СГ «ТАС» про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягають до задоволення.

Такі правові висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі №727/4133/22, від 21 червня 2023 року у справі №201/11583/21 (провадження №61-811св23), від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21 (провадження №61-5238св22).

Посилання представника відповідача на те, що вказані обставини пропуску строку не є непереборними, які б не давали змоги страховій компанії звернутися до суду, суперечать вказаним нормам та не спростовують зазначені висновки.

Отже, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права не застосував положення пунктів 12 та 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, які підлягали застосуванню до правовідносин у цій справі, та не врахував вищевказані правові висновки Верховного Суду, тому оскаржене рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ПрАТ «СГ «ТАС» до ОСОБА_1 про стягнення 39352,01 грн. у якості відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Згідно ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦКП України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на задоволення апеляційної скарги та задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 6202,50 грн. судового збору, сплаченого за подання позову та апеляційної скарги.

З огляду на положення частини 3 статті 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 14 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове.

Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (, місцезнаходження: 03062, м. Київ, проспект Берестейський, 65) 39352 (тридцять дев`ять тисяч триста п`ятдесят дві) грн. 01 коп. у якості відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (, місцезнаходження: 03062, м. Київ, проспект Берестейський, 65) 6202 (шість тисяч двісті дві) грн. 50 коп. судового збору, сплаченого за подання позову та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2. ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: І.В. Бойчук

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 21 лютого 2024 року.