Справа № 486/1416/24
Провадження № 2/486/758/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2024 року м. Південноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області в складі головуючого судді Далматової Г.А., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄЛІТ ФІНАНС», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

29 серпня 2024 року до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області засобами поштового зв`язку надійшла позовна заява ОСОБА_1 /дошлюбне прізвище ОСОБА_2 / до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄЛІТ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ФК «ЄЛІТ ФІНАНС»), треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М. про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 10 червня 2021 року зареєстрованого в реєстрі за № 132033, таким, що не підлягає виконанню.

30 серпня 2024 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 10 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрованого в реєстрі за №132033 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ФК «ЄЛІТ ФІНАНС» заборгованості в загальній сумі 47742,23 гривень, до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ФК «ЄЛІТ ФІНАНС», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич О.М. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Також, 30 серпня 2024 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області позовну заяву залишено без руху, позивачу запропоновано усунути недоліки шляхом подання до Южноукраїнського міського суду Миколаївської області належним чином засвідчених копій документів, що стали підставою для вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 10 червня 2021 року зареєстрованого в реєстрі за №132033 виконавчого напису, надати суду уточнену позовну заяву із зазначенням повного статусу третіх осіб відповідно до кількості відповідачів та третіх осіб.

Для усунення недоліків судом був встановлений строк, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання позивачем копії ухвали.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху ОСОБА_4 не отримала. Зазначена ухвала тричі направллась на адресу позивача, однак всі конверти з ухвалами було повернуто до суду за закінченням терміну зберігання.

Крім того, з метою вручення ухвали, на номер телефону ОСОБА_1 , вказаний у позовній заяві, неодноразово були здійснені телефонні дзвінки, про що 28 жовтня 2024 року, 14 листопада 2024 року складені відповідні телефонограми.

Разом з тим, станом на час постановлення ухвали недоліки позовної заяви позивачем не усунуто. Ухвала суду від 30 серпня 2024 року виконана позивачем не була.

Право кожної особи на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод чи інтересів слід розуміти у праві такої особи на подання відповідних документів та доказів, певне обґрунтування позовних вимог у тій мірі, в якій вона вважає за необхідне, оскільки одним із визначальних принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, а особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Надання переваги будь-кому з учасників у справі у вирішенні процесуальних питань (у даному випадку щодо відкриття провадження без доданих до позовної заяви копій всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб) не відповідає таким засадам (принципам) судочинства, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність, неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

В рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від19 червня 2001 року зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання збоку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

В рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Отже, з боку ОСОБА_1 вбачається відсутність інтересу у розгляді її справи.

Згідно з ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначенні статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Оскільки недоліки, зазначені в ухвалі суду від 30 серпня 2024 року усунуті не були, суд вважає, що вказана позовна заява підлягає поверненню позивачу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається заклопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви.

Таким чином, необхідно роз`яснити позивачу, що за її клопотанням сплачена сума судового збору повертається йому за ухвалою суду.

В силу п. 2 ч. 13 ст. 158 ЦПК України заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом також у разі повернення позовної заяви.

Оскільки позовна заява повертається позивачу, суд приходить до висновку, що заходи забезпечення позову, підлягають скасуванню.

Керуючись ст.ст. 177, 158, 257, 260 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Повернути позивачу позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄЛІТ ФІНАНС», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Скасувати заходи забезпечення позову, які було вжито відповідно до ухвали Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 30 серпня 2024 року у вигляді зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 10 червня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Миколайовичем, зареєстрованого в реєстрі за №132033 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄЛІТ ФІНАНС» заборгованості в загальній сумі 47742,23 гривень, до набрання законної сили судовим рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄЛІТ ФІНАНС», треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Миколайович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Також роз`яснити позивачу, що сплачена ним сума судового збору буде повернута їй за ухвалою суду у разі звернення із відповідним клопотанням.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова