03.06.2024 Справа №489/2161/24
Провадження №2/489/1220/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Рум`янцевої Н.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (письмове провадження) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання

встановив.

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на її користь аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. від усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення 23 річного віку, у звязку з тим, яка з цих обставин настане першою. Мотивуючи свої вимоги тим, що вона є донькою ОСОБА_2 . Наразі, вона є повнолітньою та навчається у Миколаївському фаховому коледжі економіки та харчових технологій денної форми здобуття освіти ІІ курсу за освітньо-професійною програмою Готельно-ресторанна справа за рахунок коштів державного бюджету до 30 червня 2024. Джерел доходу, крім стипендії у розмірі 1510,00 грн. щомісячно, вона не має. Вона проживає разом з матір`ю, яка надає максимально можливу матеріальну допомогу. Їх сім`я має дуже скрутне становище. Оскільки вона навчається на денній формі навчання, не має можливості влаштовуватися на роботу, у звязку з чим звертається до суду з дійсним позовом. Відповідач не цікавиться її потребами, матеріальної допомоги не надає та має заборгованість зі сплати аліментів у загальному розмірі 149259,31 грн. відповідач проживає окремо, не є інвалідом працездатного віку, інших осіб на утриманні не має.

Ухвалою суду від 29.03.2024, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.06.2005, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

З свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 вбачається, що шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано 27.09.2006.

Як вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідною донькою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Згідно витягу з реєстру територіальної громади Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки ОСББ «Керамік» від 04.03.2024 за вих. № 4, ОСОБА_1 зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки Миколаївського фахового коледжу економіки та харчування технологій від 09.02.2024 за вих. № 135, ОСОБА_1 дійсно є студенткою Миколаївського фахового коледжу економіки та харчування технологій денної форми здобуття освіти ІІ курсу за освітньо-професійною програмою Готельно-ресторанна справа. Навчається за кошти державного (регіонального) бюджету. Термін навчання з 08.09.2022 по 30.06.2024.

Згідно довідки № 14 Миколаївського фахового коледжу економіки та харчування технологій від 09.02.2024, стипендія ОСОБА_1 нараховується у розмірі 1510,00 грн. щомісячно.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

В силу ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх працездатних доньку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Положеннями ч. 1 ст. 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Положеннями ч. 1 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі № 748/2340/17 (провадження № 61-12495св18) щодо застосування ст. 199 СК України, який полягає у тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Відповідно до абзацу 1 п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що підставою для сплати аліментів на навчання є досягнення дитиною повноліття, факт продовження навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Також, суд враховує положення постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» визначено, що прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2023 року становить 3028 гривень.

Суд вважає за необхідне зазначити, що Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Разом із цим, розмір аліментів визначений законом, як мінімально допустимий, призначений для мінімального матеріального забезпечення дитини, проте батьки повинні забезпечувати належний та достатній рівень життя своєї дитини, а не прожитковий мінімум. Виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку на матір.

Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, передбаченого ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до норм ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Частина 6 ст. 81 ЦПК України передбачає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Позивачка зазначає, що Відповідач не цікавиться її потребами, матеріальної допомоги не надає та має заборгованість зі сплати аліментів у загальному розмірі 149259,31 грн.

На підтвердження зазначеного суду надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів за боржником ОСОБА_2 , стягувачем ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_1 , станом на грудень 2022 борг становить - 149259,31 грн.

Будь-яких доказів, що підтверджують неможливість надання матеріальної допомоги на утримання повнолітньої дитини у розмірі, який просить позивачка, відповідач не надав.

Прожитковий мінімум на одну працездатну особу з розрахунку на місяць з 01 січня 2024 року становить 3028гр.

Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи те, що дитина відповідача досягла повноліття, але не досягла двадцяти трьох років, продовжує навчання у навчальному закладі і тому не може працевлаштуватись, суд приходить до висновку що вона потребує участі батька у її навчанні шляхом стягнення аліментів.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення із відповідача аліментів в твердій грошовій формі у розмірі 3000 грн., щомісячно, ґрунтується на нормах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню.

Стягнення аліментів на навчання повинно проводитись починаючи з 27 березня 2024 (дати подання позову) до закінчення строку навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 (двадцяти трьох) років.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За такого, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп..

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з 27 березня 2024, і до закінчення донькою навчання, але не більше ніж до досягнення 23 (двадцяти трьох) років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , останнє відоме місце проживання: Миколаївська обл., Веселинівський р-н, с. Іванівка.

Повний текст судового рішення складено «03» червня 2024.

Суддя Н.О. Рум`янцева