Справа № 761/5792/24
Провадження № 2-з/761/164/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2024 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Пономаренко Н.В., розглянувши матеріали заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Корнієнко Сергія Валерійовича про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Корнієнко Сергія Валерійовича про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, у якій останній просив суд: накласти арешт на майно відповідача ОСОБА_2 , у тому числі, на грошові кошти на його карткових рахунках в АБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та АТ «Перший Український міжнародний банк» («ПУМБ») № НОМЕР_2 , в межах суми заявлених позовних вимог в розмірі 255 651,91 грн.

Заяву обґрунтовано тим, що 13 лютого 2024 року представник заявника звернувся до суду з позовом про стягнення на його користь з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за договором позики від 15.02.2022 року та про відшкодування моральної шкоди, а також понесені ним судові витрати, а всього 255651,91 грн.

Заява мотивована тим, що враховуючи заявлені позовні вимоги та їх розмір, приймаючи до уваги зухвалу і тривалу поведінку відповідача, щодо невиконання умов договору позики в умовах широкомасштабної військової агресії Російської Федерації, внаслідок чого існує реальна загроза неповернення грошових коштів, що може призвести до неможливості виконання судового рішення чи утруднить його виконання в подальшому, та істотно порушить права та законні інтереси заявника по справі до вирішення спору по суті, їх ефективний захист та поновлення, у зв`язку з чим, представник позивача вважає за необхідне накласти арешт на майно відповідача в межах заявлених позовних вимог та понесених судових витрат.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Дослідивши матеріали цивільної справи та вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Так, згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до положень п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України одними із видів забезпечення позову є накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно із ч.3 ст.150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути спів мірними з заявленими позивачем вимогами.

Також, слід зазначити, що згідно роз`яснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за №9, вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім того, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Разом з тим, зі змісту заяви про забезпечення позову не вбачається наявність обставин, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду, а також зазначена заява не містить належного мотивування необхідності накладення арешту на грошові коштив ідповідача, як цього вимагає Постанова Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Натомість, представник заявника при зверненні до суду із даної заявою не надає відповідних беззаперечних доказів та, відповідно, не доведено того, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернеться до суду. Крім цього, посилання представника заявника на існування ризиків ніяким чином не підтвердженні, оскільки не надано доказів їх існування. Адже, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач може здійснити відчуження належних йому майнових прав чи грошових коштів.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що заявником не було надано достатніх доказів обставин щодо можливості заподіяння шкоди його інтересам до ухвалення рішення в цій справі, необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих інтересів у майбутньому в разі задоволення позову.

Окрім того, суд дійшов висновку, що заявником не було надано достатніх доказів наявності майна відповідача ОСОБА_2 , у тому числі, грошових коштів на його карткових рахунках в АБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 та АТ «Перший Український міжнародний банк» («ПУМБ») № НОМЕР_2 та наявності взагалі вказаних карткових рахунків.

Відтак, враховуючи те, що представником позивача не надано жодних доказів в обґрунтування того, що невжиття заходів забезпечення позову у заявлений ним спосіб може утруднити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а також не надано доказів, що ОСОБА_2 є майно в тому числі вказані карткові рахунку, суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Корнієнко Сергія Валерійовича про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Корнієнко Сергія Валерійовича про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Суддя: