КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

справа № 760/8067/23

провадження № 22-ц/824/7732/2024

15 жовтня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:

судді - доповідача Кирилюк Г. М.

суддів: Рейнарт І. М., Ящук Т.І.

при секретарі Халепчук Д. С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про скасування наказів, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Никифорова Дмитра Олександровича на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2023 року в складі судді Українця В. В.,

встановив:

07.04.2023 ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») про визнання протиправними та скасування наказу про відсторонення від роботи та змін до нього, стягнення середньомісячного заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Посилалась на ті підстави, що з 2015 року працювала у ПАТ АБ «Укргазбанк» на посаді заступника директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами.

Наказом відповідача №1058-П від 07.10.2022, в зв`язку з повідомленням 06.10.2022 про підозру у вчиненні злочинів, передбачених КК України у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.20.2019, її було відсторонено з 10 жовтня 2022 року від виконання посадових обов`язків, до прийняття окремого рішення із збереженням посадового окладу.

Наказом відповідача №1097-П від 24.10.2022 внесено зміни до наказу №1058-П від 07.10.2022, а саме: слова «із збереженням посадового окладу» замінити на слова «без збереження заробітної плати». Установлено, що цей наказ застосовується з 10.10.2022 року.

Зазначала, що її відсторонення відбулось з грубим порушенням трудового законодавства, а протиправне позбавлення заробітної плати без повідомлення про вказані обставини порушує її конституційне право на працю, елементом якого є право на заробітну плату.

Застосування до неї відсторонення та подальше позбавлення заробітної плати були абсолютно безпідставними. Під час відсторонення відповідач не зазначив, на підставі яких норм законодавства відбувалось відсторонення, належним чином не ознайомив її з наказом про відсторонення та взагалі не повідомив про позбавлення заробітної плати, протиправно прийнявши наказ про внесення змін до основного наказу та не ознайомивши її зі змістом цього наказу.

Вважала, що навіть за наявності кримінального провадження, підозрюваною в якій є вона, не позбавляє її права на отримання заробітної плати. Для відсторонення у порядку, передбаченому КПК України, обов`язковою умовою є наявність ухвали слідчого судді. В даному випадку ухвала слідчого судді щодо відсторонення ОСОБА_1 від посади не була постановлена.

Посилаючись на вказані обставини просила суд:

- у випадку встановлення обставин пропуску строку звернення до суду, поновити строк на оскарження наказу №1058-П від 07.10.2022 та наказу №1097-П від 24.10.2022;

- визнати протиправним та скасувати наказ № 1058-П від 07.10.2022;

- визнати протиправним та скасувати наказ №1097-П від 24.10.2022 ;

- зобов`язати ПАТ АБ «Укргазбанк» допустити ОСОБА_1 до роботи на посаді заступника директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами;

- стягнути з ПАТ АБ «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2023 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

24.01.2024 представник ОСОБА_1 - адвокат Никифоров Д. О. на рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2023 року подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі. Судові витрати у справі покласти на відповідача.

Вважає рішення суду першої інстанції необґрунтованим, ухваленим із неповним з`ясуванням обставин справи, із неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, а висновки суду є такими, що не відповідають обставинам справи.

Висновок суду першої інстанції про те, що така підстава для відсторонення, як повідомлення особі про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбачена ч. 5 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції», а тому в діях відповідача відсутні ознаки неправомірності, вважає незаконним, оскільки повідомлення особі про підозру не є самостійною підставою для її відсторонення, яке має відбуватись відповідно до чітко визначеної законодавством процедури.

Суд першої інстанції проігнорував той факт, що відповідач відсторонив позивача від роботи не у порядку, передбаченому чинним законодавством.

Докази, які надані відповідачем, не доводять, що відсторонення відбулось саме на підставі ч. 5 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції».

У своїх заявах по суті відповідач жодного разу не вказав положення законодавства в порядку якого він відсторонив позивача.

У суді першої інстанції відповідач стверджував, що прийняв наказ для мінімізації репутаційних ризиків, оскільки щодо позивача здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні. Тим не менш, до свого відзиву долучив наказ №408-П від 08.06.2023, яким допустив позивача до роботи з 19.06.2023, незважаючи на те, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, а підозра так і не скасована.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що такої підстави для відсторонення, як «мінімізація репутаційних ризиків» ст. 46 КЗпП України також не містить.

У суді першої інстанції відповідач стверджував, що відстороним позивача не від роботи, а від виконання посадових обов`язків, а відтак ст. 46 КЗпП України взагалі не може застосовуватись до спірних правовідносин.

Позивач пояснював, що відсторонення «від виконання посадових обов`язків» визначено лише у ст. 72 Закону України «Про державну службу», проте позивач не була та не є державним службовцем.

Водночас ні норми трудового, ні кримінального процесуального законодавства не передбачають відсторонення від виконання посадових обов`язків.

Суд першої інстанції не надав оцінки цим фактам та проігнорував порушення відповідачем процедури ознайомлення позивача із наказом №1058-П та наказом №1097-П в порядку, встановленому ч. 3 ст. 29 КЗпП України та ч. 2 ст. 7 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану».

Суд першої інстанції не надав оцінку тому факту, що до прийняття оспорюваних наказів позивач дистанційно виконувала свої трудові обов`язки на посаді, про що відповідач достеменно знав та не заперечував.

Суд першої інстанції, всупереч принципу диспозитивності, встановленому ст. 13 ЦПК України, самостійно навів своє власне припущення відсторонення позивача на підставі ч. 5 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції», не маючи в матеріалах справи жодного належного доказу, який би це підтверджував.

04.03.2024 представник ПАТ «Укргазбанк» - Шкурат О. М. надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та у стягненні витрат з ПАТ АБ «Укргазбанк».

Свої доводи обґрунтовує тим, що підставою для прийняття наказу від 07.10.2022 №1058-П стало повідомлення ОСОБА_1 про підозру у кримінальному провадженні.

06.10.2022 Банком отримано лист НАБУ від 06.10.2022 №0434-142/18794, яким направлено для передачі ОСОБА_1 повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 27 ч. 3 ст.28 ч. 1 ст. 366 КК України від 06.10.2022 у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.02.2019 та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

Для мінімізації репутаційних ризиків ПАТ АБ «Укргазбанк», що можуть призвести до ймовірного виникнення збитків, додаткових втрат або недоотримання запланованих доходів унаслідок несприятливого впливу на імідж Банку було прийнято рішення про відсторонення ОСОБА_1 , яка обіймала посаду заступника директора департаменту по роботі з корпоративним корпоративними VIP-клієнтами, від виконання повноважень з 10.10.2022 із збереженням посадового окладу до прийняття окремого рішення.

В подальшому Банком було прийнято наказ від 24.10.2022 №1097-П, яким внесені зміни до наказу від 07.10.2022 №1058-П. Видача цього наказу була обумовлена тим, що ОСОБА_1 не з`являлась на своєму робочому місці, не здійснила жодних дій щодо виконання своїх посадових обов`язків. 19.10.2022 ОСОБА_1 була оголошена у розшук як підозрювана, а 28.10.2022 - у міжнародний розшук.

Також Вищим антикорупційним судом до ОСОБА_1 було обрано запобіжних захід у вигляді тримання під вартою.

Станом на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000143 завершено.

Відповідно до ч. 5 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Враховуючи, що відсторонення від роботи особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, передбачене законом, вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано встановив законність оспорюваних наказів.

Посилання позивача на статтю 46 КЗпП України вважає безпідставним, оскільки Банк не відстороняв її від роботи. Позивачка була відсторонена з 10.10.2022 від виконання посадових обов`язків заступника директора департаменту по роботі з корпоративним корпоративними VIP-клієнтами. Дане відсторонення передбачає усунення від виконання посадових обов`язків , проте не виключає обов1язковий вихід на роботу та дотримання працівником внутрішніх нормативних актів Банку, в тому числі, правил внутрішнього трудового розпорядку, режиму роботи та виконання іншої роботи, що може визначатись роботодавцем.

Отже, позивачка була зобов`язана з`явитись на роботу та перебувати на робочому місці згідно з встановленим графіком роботи. Однак вона не перебувала на робочому місці та у зв`язку з цим у Банку не було підстав для виплати їй заробітної плати.

Перебування позивачки за межами України, її не з`явлення на робочому місці унеможливило ознайомлення її у звичайний спосіб з наказом про відсторонення від виконання посадових обов`язків. В той же час Банк вжив всіх необхідних та можливих заходів для ознайомлення позивачки з наказами та остання достеменно знала про їх зміст.

Таким чином, відсторонення позивачки від виконання її посадових обов`язків відбулось відповідно до норм чинного законодавства та за наявності для цього об`єктивних причин, що були правильно враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Пікалова Ю. М. апеляційну скаргу підтримала, за виключенням вимоги про зобов`язання ОСОБА_1 допустити до роботи на посаді заступника директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами, та просила її задовольнити.

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» - Шкурат О. М. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Переглянувши справу за наявними в ній та додатково наданими доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що наказом від 13.08.2015 № 302-П ОСОБА_1 прийнято на посаду заступника директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами ПАТ АБ «Укргазбанк» з 14 серпня 2015 року.

Наказом від 15.07.2022 №63-П ОСОБА_1 встановлено надбавку за складність та інтенсивність роботи з 13 липня 2022 року, з нарахуванням та виплатою пропорційно відпрацьованому часу, в розмірі 50 000 грн.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 366 КК України у кримінальному провадженні № 0000143 від 20 лютого 2019 року.

06.10.2022 старший детектив НАБУ листом №0434-142/18794 направив на адресу АБ «Укргазбанк» для передачі ОСОБА_1 повідомлення про підозру від 06 жовтня 2022 року у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 та ч. 2 ст. 27, ч. 3 ст.28 ч. 1 ст. 366 КК України у кримінальному провадженні № 0000143 від 20.02.2019 та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного.

Наказом №1058-П від 07.10.2022, в зв`язку з повідомленням 06.10.2022 про підозру у вчиненні злочинів, передбачених КК України у кримінальному провадженні №0000143 від 20.20.2019, відсторонено з 10 жовтня 2022 року від виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 , заступника директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами, до прийняття окремого рішення із збереженням посадового окладу.

Наказом №1097-П від 24.10.2022 внесено зміни, зокрема, до наказу №1058-П від 07.10.2022, а саме: слова «із збереженням посадового окладу» замінити на слова «без збереження заробітної плати». Установлено, що цей наказ застосовується з 10.10.2022 року.

Наказом №408-П від 08 червня 2023 року ОСОБА_1 допущено до виконання посадових обов`язків заступника директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами, з 19 червня 2023 року, за адресою робочого місця АДРЕСА_1 , встановленого згідно наказу №129-П від 14.01.2022.

Наказом від 15 липня 2024 року №784-П ОСОБА_1 звільнено з посади заступника директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами 15 липня 2024 року за угодою сторін, п. 1 ст.36 КЗпП України, з виплатою грошової компенсації за невикористані відпустки.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом, що передбачено ч. 5 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції».

Враховуючи, що відсторонення від роботи особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, передбачене законом, суд першої інстанції вважав, що в діях відповідача щодо винесення оспорюваних наказів відсутні ознаки неправомірності.

Вимоги позивача про зобов`язання допустити до роботи та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є похідними від первинних вимог про скасування наказів, а тому також не підлягають задоволенню.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Стаття 43 Конституції України гарантує право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Правові підстави відсторонення працівника від роботи власником або уповноваженим органом визначені статтею 46 КЗпП України.

Згідно з частиною першою цієї статті відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством.

Відсторонення від роботи - це тимчасове позбавлення працівника, який перебуває у трудових відносинах із підприємством, можливості реального здійснення ним права на працю.

Відсторонення особи від роботи можливе за наявності передбачених законодавством обставин.

Отже, відсторонення від роботи - це тимчасове позбавлення працівника, який перебуває у трудових правовідносинах із підприємством, можливості реального здійснення ним права на працю на підставі виявленого власником чи уповноваженим ним органом факту, через який він має право усунути або зобов`язаний усунути працівника від роботи.

Таким чином, за змістом статті 46 КЗпП України допускається відсторонення працівника або у випадках, перелічених у статті, або в інших випадках, які повинні бути також передбачені певним нормативним документом.

Підставою відсторонення від посади під час досудового розслідування є рішення слідчого судді чи суду під час судового провадження та регламентовано статтею 154 КПК України.

Так, відсторонення від посади може бути здійснено щодо особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину. Відсторонення від посади здійснюється на підставі рішення слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження на строк не більше двох місяців. Строк відсторонення від посади може бути продовжено відповідно до вимог статті 158 цього Кодексу.

Як на підставу для відсторонення позивача від роботи відповідач посилався на те, що ОСОБА_1 було повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених КК України у кримінальному провадженні №0000143 від 20.20.2019.

Згідно з пред`явленою підозрою у період з серпня 2015 року до березня 2020 року ОСОБА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, використовуючи займану посаду та зловживаючи своїм службовим становищем, діючи як виконавець злочину, у складі організовано Головою Правління АБ «Укргазбанк» Шевченком К.Є. групи, метою якої було здійснено систематичного протиправного обернення коштів банківської установи на користь третіх осіб, разом з іншими учасниками організованої групи, здійснила розтрату коштів АБ «Укргазбанк» на загальну суму 201 020 041,13 грн, тобто вчинила злочин, передбачений ч. 2 ст. 27 ч. 5 ст. 191 КК України.

При цьому ОСОБА_1 з метою документального забезпечення можливості вчинення злочину, діючи як виконавець злочину у складі організованої групи ОСОБА_2 , також здійснила внесення неправдивих відомостей до Актів наданих послуг, тобто вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 27, ч. 3 ст 28 ч. 1 ст. 366 КК України.

З метою мінімізації репутаційних ризиків АБ «Укргазбанк» було прийнято рішення про відсторонення ОСОБА_1 від виконання повноважень з 10.10.2022 без збереження заробітної плати.

Разом з тим, також підстави відсторонення від роботи як мінімізація репутаційних ризиків роботодавця у зв`язку з пред`явленою працівнику підозрою у вчиненні кримінального правопорушення нормами статті 46 КЗпП України не передбачено.

Відповідно до ч. 5 ст. 65-1 Закону України «Про запобігання корупції» передбачено, що особа, якій повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від виконання повноважень на посаді в порядку, визначеному законом.

Матеріали справи не містять доказів того, що відносно ОСОБА_1 слідчим суддею під час досудового розслідування було прийнято рішення про її відсторонення від виконання повноважень на посаді у порядку статті 154 КПК України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що в діях відповідача щодо винесення наказу про відсторонення позивача від виконання посадових обов`язків, з урахуванням наказу про внесення до нього змін про відсторонення без збереження заробітної плати відсутні ознаки неправомірності.

Враховуючи те, що оспорювані накази винесені відповідачем без законних на те підстав, останні підлягають скасуванню.

У зв`язку з тим, що незаконні дії відповідача призвели до порушення конституційного права ОСОБА_1 на одержання винагороди за працю, позовні вимоги про стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

З урахуванням тієї обставини, що наказом №408-П від 08.06.2023 ОСОБА_1 допущено до виконання посадових обов`язків заступника директора департаменту по роботі з корпоративними VIP-клієнтами з 19 червня 2023 року, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що період, за який відповідач зобов`язаний нарахувати та виплатити позивачу середню заробітну плату за час вимушеного прогулу, слід визначити з 11.10.2022 по 18.06.2023.

Середній заробіток працівника визначається відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100).

Згідно з абзацом третім, четвертим пункту 2 розділу ІІ Порядку № 100, середня заробітна плат обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку № 100 основною для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на час відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.

Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 розділу ІV Порядку № 100).

Відповідно до довідки ПАТ АБ «Укргазбанк» від 08.06.2023 №515, заробітна плата позивача за серпень 2022 року та вересень 2022 року складається з посадового окладу - 70 000 грн, доплати до цільового доходу 80 000 грн, надбавки за досвід та професійність - 4 600 грн, надбавки за складність роботи - 50 000 грн, індексація 626,60 грн, всього 205 226, 55 грн (а.с.160 т.1).

Враховуючи, що позивач була відсторонена від роботи з жовтня 2022 року, розрахунок середньомісячної заробітної плати слід обчислювати виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, тобто виплат за серпень (205 226,60 грн) та вересень 2022 року ( 205 226,60 грн), всього 410 453,20 грн. (а.с.19 т.1).

Кількість відпрацьованих робочих днів у серпні 2022 року становила 23 робочих дні, у вересні 2022 року - 22 робочих дні. Відповідно, кількість робочих днів за два місяці склала 45.

Таким чином, середньоденна заробітна плата для обчислення вимушеного прогулу дорівнює : 410 453,20 грн : 45 р/днів = 9 121,18 грн.

9 121,18 грн х 179 робочих днів = 1 632 691,22 грн (без урахування податків та обов`язкових платежів).

Доводи відповідача, що доплата до цільового доходу введена у Банку згідно з протоколом №25 Засідання оперативного штабу АБ «Укргазбанк» від 22.03.2022, має разовий характер та встановлена з квітня 2022 року щомісяця при наявності коштів та за фактично відпрацьований час працівником, а тому не підлягає врахуванню при обчисленні середньої заробітної плати позивача колегія суддів вважає необґрунтованими.

Так, при обчисленні середньої заробітної плати не враховуються одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо (підпункт «б» пункту 4 розділу ІІІ Порядку № 100).

Відповідно до витягу з протоколу №25 Засідання оперативного штабу АБ «Укргазбанк» від 22.03.2022, враховуючи роботу персоналу в умовах впровадження воєнного стану в Україні, з метою забезпечення безперервної діяльності Банку , збереження цільового доходу працівників в повному обсязі відповідно до встановлених рангів, встановлено окремий (додатковий до встановлених у Колективному договорі) вид доплати «доплата до рівня 100% цільового доходу» працівникам Банку, на яких розповсюджується дія Положення про оплату праці та матеріальне стимулювання працівників Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» (протокол Правління №17 від 22.03.2018 року) та Положення про оплату праці та матеріальне стимулювання працівників підрозділів з управління ризиками та підрозділу контролю за дотриманням норм (комплаєнс) АБ «Укргазбанк», затвердженого рішенням Наглядової ради АБ «Укргазбанк» від 15.04.2021 (протокол №10) з 01 квітня 2022 року на період дії воєнного стану в Україні. Доплату виплачувати працівникам за фактично відпрацьований час та при наявності коштів, що можуть бути спрямовані на такі виплати.

Тобто, доплата до рівня цільового доходу встановлена працівникам Банку, в тому числі позивачу, встановлена щомісячно, починаючи з 01 квітня 2022 року та на період дії воєнного стану, а тому не є одноразовою виплатою в розумінні підпункту «б» пункту 4 розділу ІІІ Порядку № 100).

З огляду на те, що позивачка з 15 липня 2024 року звільнена з роботи за угодою сторін, п. 1 ст.36 КЗпП України, правові підстави для зобов`язання відповідача допустити її до роботи в ПАТ АБ «Укргазбанк» відсутні.

У зв`язку з із частковим задоволенням позову ОСОБА_1 , наявні підстави для відшкодування їй понесених у суді першої та апеляційної інстанцій судових витрат на сплату судового збору в сумі 38 918 грн ( 15 567,20 грн +23 350,80 грн).

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Никифорова Дмитра Олександровича задовольнити частково.

Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 28 грудня 2023 року скасувати.

Ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати накази №1058-П від 07.10.2022 та №1097-П від 24.10.2022.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 жовтня 2022 року по 18 червня 20223 року в розмірі 1 632 961,22 грн (один мільйон шістсот тридцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят одна гривня двадцять дві копійки) з утриманням із цієї суми установлених законодавством України податків та обов`язкових платежів.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в сумі 38 918 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 04.11.2024.

Суддя - доповідач Г. М. Кирилюк

Судді І. М. Рейнарт

Т. І. Ящук