ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/6575/24 Справа № 932/4388/23 Суддя у 1-й інстанції - Куцевол В. В. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.
УХВАЛА

03 червня 2024 року

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Демченко Е.Л. ознайомившись з апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Кордюка Віталія Петровича на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

За наслідками автоматичного розподілу справ колегії суддів Дніпровського апеляційного суду у складі головуючого судді: Макарова М.О., суддів: Барильської А.П., Демченко Е.Л., розподілена цивільна справа за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Кордюка Віталія Петровича на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.

Втім, ретельно ознайомившись з матеріалами справи, вважаю за необхідне заявити у даній справі самовідвід, зважаючи на наступне.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу) за наявності обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Інститут відводу (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Згідно пункту 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів, передбачено що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довір`я до незалежної судової влади буде підірвано.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку, незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 2.5. Бангалорських принципів поведінки судді, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, визначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Тобто, в разі переконання судді в наявності обставин, які унеможливлюють винесення ним об`єктивного рішення або обґрунтовано викликають сумнів у стороннього спостерігача в його упередженості, він зобов`язаний заявити самовідвід.

Згідно до роз`яснень ЄСПЛ у справах «Мікаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», в демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру. Тому кожен суддя, у відношенні якого маються щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу. Правила, що регулюють відвід суддів, є спробою забезпечення неупередженості судді шляхом усунення будь-яких сумнівів у учасників цивільного процесу. Ці правила направлені на усунення будь-яких ознак необ`єктивності судді та слугують зміцненню довіри, яку суди повинні асимілювати в демократичному суспільстві.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу; суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Так, матеріалами справи встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2023 року у справі № 201/9765/22 позов задоволено та постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 19 вересня 2017 року в сумі 56 000 доларів США (еквівалентно 2 047 841 грн. 60 коп.); три відсотки річних від боргу за договором позики від 19 вересня 2017 року за період з 08 вересня 2021 року по 20 жовтня 2022 року в сумі 2 045.59 доларів США, що еквівалентно 74 804 грн. 36 коп.; вирішено питання стосовно розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2023 року у складі: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_7 - залишено без задоволення; рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 березня 2023 року - залишено без змін.

У травні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, за яким просив суд визнати недійсним договір поруки від 19 лютого 2019 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року т у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції посилався на те, що відповідно до копії рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 15 березеня 2023 року ухваленого за результатами розгляду справи №201/9765/22 та залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 04 липня 2023 року, постановою ВС/КЦС від 20 березеня 2024 року, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 19 вересня 2017 року у розмірі 56 000,00 доларів США (еквівалентно 2 047 841,60 грн.),а також відсотки річних від боргу за період з 08 вересня 2021 року до 20 жовтня 2022 року в сумі 2 045,59 доларів США, що еквівалентно 74 804,36 грн. Як вбачається з вищезазначених судових рішень судом досліджувався договір поруки від 19 лютого 2019 року укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та судом з`ясовано, що під час перебування справи в суді, ОСОБА_3 , як особа яка зобов`язалась нести солідарну відповідальність з позичальником у межах 5 000,00 доларів США, виконала своє зобов`язання за вказаним договором шляхом погашення боргу у розмірі 5 000 доларів США. Також з постанов Дніпровського апеляційного суду та ВС/КЦС вбачається, що останніми досліджувалося питання дотримання судом першої інстанції правил територіальної підсудності, і доводи ОСОБА_1 щодо таких порушень, не знайшли свого підтвердження.

Оскільки суддя Демченко Е.Л. брала участь у вирішенні справи № 201/9765/22 в суді апеляційної інстанції та визначився з позицією у справі, з метою запобігання виникнення в учасників справи сумнівів щодо об`єктивності та неупередженості при розгляді апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Кордюка В.П. на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року вважаю за доцільне взяти самовідвід.

Керуючись ст.ст. 33, 36-41 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Взяти самовідвід по цивільній справі №932/4388/23 (апеляційне провадження №22-ц/803/6575/24) за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Кордюка Віталія Петровича на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 квітня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.

Справу передати до Дніпровського апеляційного суду для виконання вимог ст.33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Е.Л.Демченко