Сарненський районний суд
_________________________________________________
Справа № 572/348/24
Провадження № 2/572/486/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2024 року Сарненський районний суд Рівненської області

в складі:

головуючого судді - Ведяніної Т. О.

при секретарі - Шевні І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сарни справу № 572/348/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія" Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з ОСОБА_1 , заборгованість за кредитним договором № 1961155 від 27.05.2021 року в розмірі 29973,90 грн. ; за кредитним договором № від 29.10.2021 року в розмірі 13912,50 грн., за договором позики №77664643 від 11.11.2021 року в сумі 6179, а всього стягнути кредитну заборгованість в сумі 50065,40 грн. та понесені судові витрати .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 27 травня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір № 1961155. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора(електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.п.9.7 Кредитного договору, реквізити та підпис сторін. 19.07.2023 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №19072023, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників до Договір факторингу №19072023 від 19.07.2023 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 29973,90 грн.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

29 жовтня 2021 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №/746353.

Кредитний договір був підписаний електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.7 Кредитного договору, реквізити та підпис сторін.

12.08.2022 року між ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу №12082022 у відповідності до умов якого ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників.

Відповідно до Реєстру боржників від 12.08.2022 до Договору факторингу № 12082022 від 12.08.2022 року , ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 13912,50 грн.

11 листопада 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , було укладено Договір позики №77664643. Договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п.11 Договору позики, адреса, реквізити та підпис сторін.

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів`та ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК«ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів Права Вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 27.10.2023. до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 6179 грн.

Відповідно до вимог ч.5 ст.279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву.

Заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.4 ст.277 ЦПК України відповідачем суду не подано.

22 березня 2024 року від відповідача ОСОБА_1 , надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги позивача не визнає в повному обсязі. Посилається на те, що позивачем не надано доказів, того, що відповідач підтвердив що ознайомлений з усіма умовами правил надання коштів у позику. Розрахунки заборгованості за договорами позики, на які посилається позивач, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже є неналежним доказом існування боргу. Нараховані відсотки за кредитними договорами є безпідставними, оскільки не обумовлені умовами договорів в такому розмірі.

Крім того, щодо укладення договорів факторингу, відповідачу не було повідомлено про відступлення права грошової вимоги, а також не додано доказів, щодо укладення таких договорів. Позивачем не доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів у заявленому позивачем розмірі, а також відповідно і користування ними, тому відсутні і підстави для їх стягнення.

01 квітня 2024 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якої вони вказують, що відповідно до мов кожного з укладених договорів, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану власноручно позичальником при укладенні договору. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача, оскільки такі документи є банківською таємницею. На запит позивача до первинних кредиторів, було отримано копії повідомлень про перерахунок кредитних коштів позичальнику, які надані суду. Матеріалами справи в повній мірі доведено факт укладення кредитних договорів та обґрунтовано розмір заборгованості відповідача за кредитними договорами, з умовами яких відповідач ознайомлений в повній мірі.

Позивач зазначає, що для укладення кредитних договорів та договорів позики в електронному вигляді дані вносились шляхом заповнення відповідних форм на сайті товариства позичальником власноруч.

Щодо заперечень відповідача стосовно того, що він не отримував повідомлень про відступлення права вимоги позивач зазначає, що це не позбавляє боржника сплатити заборгованість по кредиту на рахунки первісного позикодавця. Позивач просить задоволити позовні вимоги.

04 квітня 2024 року від відповідача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позовні вимоги не визнає, пославшись на те, що позивачем не доведено про перерахування коштів за кредитними договорами, та не надано доказів про що позивач набув право грошової вимоги до відповідача.

09 квітня 2024 року від позивача надійшло клопотання про долучення доказів, що підтверджують надання коштів ОСОБА_1 за укладеним договором.

Правовідносини, що виникли між сторонами по справі, є правовідносинами з приводу одержання кредиту.

Вказані правовідносини регулюються нормами ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 27 травня 2021 року між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір №1961155 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» надає позичальнику ОСОБА_1 кредит у сумі 9300 грн. строком на 30 днів.

Паспортом споживчого кредиту передбачено нарахування кредитором процентних ставок у розмірі: 1,90% на добу за стандартною ставкою , що складає 14601, грн. та 0,9% за зниженою ставкою, щ складає 11950,50 грн. Періодичність внесення платежів визначена одноразово в дату закінчення строку кредиту (без пролонгації). Сторонами також було узгоджено , шляхом підписання таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта, яка складає 14601 грн.

29 жовтня 2021 року був укладений додатковий договір до Договору №1961155 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до даного договору сторони , у зв`язку із неможливістю у повному обсязі та у встановлений строк виконати клієнтом зобов`язання за Договором, відповідно до розділу 4 Договору клієнт ініціював продовження строку користування кредитом. Сторони погодили продовжити строк користування кредитом на 30 діб. Дата повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом 29 листопада 2021 року. Сторони погодили наступну кредитну ставку на дату за користування кредитом протягом строку 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Орієнтована загальна вартість кредиту складає 14601 грн. також було погоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту та паспорт споживчого кредиту.

Дані договори укладені в електронній формі та підписані відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора за номером телефону.

За допомогою сервісу онлайн платежів iPay.ua на картку за номером НОМЕР_1 було перераховано 9300 грн.

Відповідно до дослідженого судом копії договору факторингу № 19072023 від 19 липня 2023 року, ТОВ «Лінеура Україна» відступило право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»».

Витяг із реєстру боржників, долученого до вказаного договору, доводить, що за умовами вказаного вище договору відступлено право вимоги і до відповідача ОСОБА_1 за зобов`язаннями в сумі 29973 грн.

Згідно розрахунку заборгованості за договором №1961155 від 27.05.2021 року станом на 19 липня 2023 року заборгованість складає 29973,9 грн., яка складається з 9300 грн. тіла кредиту та 20673,90 грн. проценти за користування кредитом.

Із копії договору №/746353 від 29.10.2021 року та додаток до договору вбачається, що ТОВ «КРЕДИТНА УСТАНОВА «ЄВРОПЕЙСЬКА КРЕДИТНА ГРУПА» надала ОСОБА_1 , кредит в розмірі 3500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності строком на 30 днів, тобто до 27.11.2021 року із сплатою відсотків в розмірі 2,5% на добу. Сторонами також обумовлено та визначено графік повернення отриманих позичальником грошових коштів. Загальна вартість кредиту становить 6125 грн.

Даний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора на номер телефону відповідача, про що свідчить п.7 Кредитного договору.

12 серпня 2022 року ТОВ ««Кредитна установа «Європейська кредитна група» відступило право грошової вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»».

Витяг із реєстру боржників, долученого до вказаного договору, доводить, що за умовами вказаного вище договору відступлено право вимоги і до відповідача ОСОБА_1 за зобов`язаннями в сумі 13912,50 грн.

Із копія Договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №77664643 від 11.11.2021 року вбачається, що між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , укладено договір позики на суму 2000 грн. із сплатою відсотків у розмірі 1,99% на добу терміном на 30 днів. Загальна вартість позики становить 2358,20 грн.

Даний договір укладений в електронній формі та підписаний відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора за номером телефону.

14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» укладено договір факторингу №14/06/21. Відповідно до якого та додаткових угод відступило право грошової вимоги по кредитним договорам.

Витяг із реєстру боржників, долученого до вказаного договору, доводить, що за умовами вказаного вище договору відступлено право вимоги і до відповідача ОСОБА_1 за зобов`язаннями в сумі 6179 грн.

Згідно розрахунку долученого до матеріалів справи станом на 31.12.2023 року заборгованість за кредитним договором №77664643 від 11.11.2021 року не погашена, залишок заборгованості складає 6179 грн.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України).

Договір підписаний сторонами по справі, що свідчить, на думку суду, про те, що сторони досягли домовленості з усіх суттєвих умов укладення договору та погоджувались на такі умови.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно з ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Так, згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

У статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»).

Що стосується договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №1961155 від 27 травня 2021 року суд зазначає наступне.

Договір підписаний сторонами по справі, що свідчить, на думку суду, про те, що сторони досягли домовленості з усіх суттєвих умов укладення договору та погоджувались на такі умови.

Таким чином, суд вважає, що умови договору, в тому числі і щодо розміру відсотків за користування кредитними коштами, були узгоджені сторонами на момент підписання договору, позичальник погоджувався на вказані умови, крім цього, умови договору чітко прописані у тексті договору, наведено розрахунок загальної вартості кредиту.

Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразового ідентифікатора відповідачем не надано.

Підписавши 27 травня 2021 року договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту та додаткову угоду до договору від 29.10.2021 року , ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання повернути позикодавцю 9300 грн та сплатити позикодавцю проценти від суми позики в сумі 5301 грн.

Також позивач довів, що кошти були перераховані відповідачці на її платіжну картку, номер якої вона зазначала підписуючи договір.

У той же час, відповідачкою не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання нею зобов`язань, а договір кредиту є дійсним та ніким не скасований, а тому підлягає виконанню.

Частиною 1 ст.512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Незважаючи на те, що суду не надано доказів направлення відповідачу повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором, суд керується практикою Верховного суду України, який в постанові від 23.09.2015 по справі № 6-979цс15 зазначив про те, що якщо відповідач не отримав повідомлення про відступлення права вимоги, він не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в кредитному договорі, і вважає, що неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Із договору факторингу №19072023 право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором належить ТзОВ «ФК «ЄАПБ».

Таким чином, заборгованість відповідача за тілом кредиту по вказаному договору становить 9300 грн і вимога позивача в цій частині є доведеною, а тому підлягає задоволенню.

При вирішенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, суд виходить з наступного.

За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст.1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

З аналізу зазначених норм матеріального права слідує, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного між фінансовою установою і відповідачем кредитного договору від 27.05.2021року дана фінансова установа надала позичальнику суму позики, а остання зобов`язувалася повернути надану позику в повному обсязі у визначений договором строк до 29 листопада 2021 року .

Таким чином, позикодавець відповідно до ст.1048 ЦК України мав право стягнути заборгованість по нарахованих і несплачених процентах за користування кредитними коштами в межах погодженого сторонами строку кредитування 30 днів, тобто до 29 листопада 2021 року .

Згідно розрахунку, долученого до матеріалів справи, який проведений за період з 27.05.2021 року по 24.02.2022 року, включає періоди, які виходять за межі строку кредитування (30 днів, до 29.11.2021 року), а тому вимога про стягнення відсотків за даний період є безпідставною і задоволенню не підлягає.

При цьому позивачем не надано суду доказів, що строк кредитування відповідача за кредитним договором №1961155 від 27 травня 2021 року був пролонгований кредитодавцем.

Ураховуючи узгоджений сторонами вищевказаного кредитного договору строк кредитування, позовні вимоги про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами підлягають задоволенню в межах визначеного сторонами строку кредитування, а саме в сумі 5301 грн.

Щодо договору про надання фінансового кредиту №/746353 від 29.10.2021 року.

На підтвердження факту отримання відповідачем вказаних кредитних коштів у спосіб та в обсязі, зазначених в позовній заяві представник позивача надав суду копію Індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №/746353 від 29.10.2021 року, копію додатку №1 до Договору про надання фінансового кредиту, паспорт фінансового кредиту та розрахунок заборгованості за кредитним договором у сумі 13912,50 грн.

Відповідач в своєму відзиві заперечує про перерахування їй коштів згідно даного договору.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Разом з тим, позивачем не надані суду первісні виписки по рахунку надання ТОВ «Кредитна установа «Європейська кредитна група» грошових коштів у сумі 3500 грн. у вигляді кредиту, відповідно до кредитного договору №/746353 від 29.10.2021 року .

Отже, на підтвердження вимог статті 1054 ЦК України щодо виконання своїх зобов`язань, а саме, що ТОВ «Європейська кредитна група» надало грошові кошти ОСОБА_1 у розмірі та умовах встановленими договором на які посилається в обґрунтуванні своїх позовних вимог, в матеріалах справи такі докази відсутні.

Суд зауважує, що відсутність в матеріалах справи первинних банківських документів не тільки позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування чи отримання позичальником коштів у кредит, але і перевірити розмір спірної заборгованості, порядок її нарахування, а також підстав та порядку нарахування відсотків за користування кредитом.

Суд звертає увагу, що заміна кредитора у зобов`язанні не є беззаперечним підтвердженням того, що до позивача перейшло право вимоги саме на той розмір заборгованості, який зазначено у витязі із Реєстру боржників. За умовами вищевказаного кредитного договору відповідач мав би отримувати кошти шляхом їх перерахування в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки. Проте, матеріали позову не містять доказів на підтвердження того, що відповідач отримував кредитні кошти у визначеному договорі порядку та розмірах, як і інформації про суми їх повернення, для того, щоб суд мав можливість дійти до переконання про обґрунтованість заявлених позивачем вимог.

Позивач надав суду розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , у якому лише вказано про наявність заборгованості за кредитним договором №/746353 від 29.10.2021 року, яка складається із основної суми та заборгованості за відсотками, а відтак, суд позбавлений можливості встановити дату надання коштів позичальнику, їх розмір, дати сплати позичальником кредиту, суми таких сплат, порядок нарахування процентів.

Окрім цього, самі розрахунки заборгованості, є внутрішніми документами фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13 травня 2020 року, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.

У постанові від 26 жовтня 2022 року, справа №333/5483/20, Верховний Суд зазначив : «Отже, з урахуванням того, що на підтвердження позовних вимог банк не надав виписки з особового рахунку відповідача, а розрахунок заборгованості, складений банком, який суд першої інстанції помилково вважав належним доказом, таким не є, оскільки не підтверджує здійснення відповідачем фінансових операцій, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про те, що позивач не довів належними та допустимими доказами наявність кредитних відносин з відповідачем та заборгованості у розмірі, вказаному у розрахунку від 15 лютого 2021 року».

Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавав клопотання про їх витребування.

При цьому за умовами вищевказаного договору факторингу, фактор мав зобов`язання передати клієнту документацію по Боржниках, зазначених у Реєстрі Боржників, що вказує на відсутність перешкод у ТОВ «ФК «ЄАПБ» в наданні до суду доказів на підтвердження розміру отриманих відповідачем кредиту та наявності у ОСОБА_1 простроченої заборгованості у зв`язку з невиконанням останньою кредитних зобов`язань.

Отже, саме ТОВ «ФК «ЄАПБ» не довело позовні вимоги, що є його, а не відповідача, процесуальним обов`язком (статті 12, 13, 81 ЦПК України). Такий висновок узгоджується із позицією Верховного Суду у постанові від 03 серпня 2022 року у справі №156/268/21.

За таких умов, в ході розгляду справи позивачем не було доведено факту видачі відповідачу кредитних коштів, а також відповідно і користування ними, не встановлено, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором №/746353 від 29.10.2021 року, а тому суд доходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених в цій частині вимог.

Щодо договору позики №77664643 від 211.11.2021 року.

Суд вважає доведеними обставини укладення між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» договору позики в електронній формі.

Судом встановлено, що між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» укладено договір факторингу №14/06/21. Відповідно до якого та додаткових угод ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» відступило право грошової вимоги по кредитним договорам.

Разом з тим, суд вважає доцільним зазначити наступне.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України).

Відповідно до ст.519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 761/33403/17 (провадження № 61-12551св20).

Права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача (п.132 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20, п.90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.08.2023 у справі № 910/19199/21).

З наведених норм вбачається, що права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор.

За таких обставин згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права.

Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі №6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі №761/33403/17 від 22.04.2021.

Отже, враховуючи сталу практику Верховного Суду, яка регулює правовідносини із відступлення права вимоги (цесії) вбачається, що саме на первісного кредитора покладено обов`язок представити новому кредитору всі документі, які слугували підставою виникнення боргового зобов`язання у боржника, оскільки правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання.

Враховуючи викладене, відступлення права вимоги може здійснюватися лише відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав.

Договором факторингу від 14.06.2021, укладеним між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів»» та позивачем, конкретно визначено, що предметом договору є право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав.

Отже, згідно з умовами вищевказаного договору факторингу, позивачу було відступлено права вимоги лише стосовно вимог, строк виконання зобов`язань за якими настав, тобто стосовно дійсних вимог, які існували на момент переходу прав вимоги. При цьому, жодних умов щодо передачі прав вимог, які виникнуть у майбутньому договір факторингу від 14.06.2021 не містить.

Договір позики із ОСОБА_1 був укладений 11 листопада 2021, тобто через 4 місяці після укладення вищевказаного Договору факторингу, а тому строк виконання зобов`язань за ним не настав і право вимоги за ним не могло бути дійсним на момент укладання Договору факторингу 14.06.2021.

Право вимоги до відповідача вказано лише у Витязі з реєстру боржників № 11 до договору факторингу від 27 жовтня 2023 року № 14/06/21 від 14.06.2021 року .

Дослідивши надані суду докази, суд доходить до висновку, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, щодо наявності у нього права вимоги за договором позики, укладеним 11.11.2023 між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів»», у зв`язку з чим вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 882,96 грн. (3028х29,16/100).

На підставі наведеного, ст.ст.11, 553, 554, 627, 628, 1054, 526 ЦК України, керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (м.Київ вул. Симона Петлюри,30 ) до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання АДРЕСА_1 , паспорт серії НОМЕР_2 виданий 12.11.2016 року, РНОКПП НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рахунок IBAN НОМЕР_4 у АТ «ТАСкомбанк» суму заборгованості:

- за кредитним договором № 1961155 від 27.05.2021 року в розмірі 14601 ( чотирнадцять тисяч шістсот одна) гривень , з яких 9300 грн.-сума заборгованості за основною сумою боргу, 5301 грн.- сума заборгованості за процентами.

Про стягнення заборгованості за кредитним договором №/746353 від 29.10.2021 року та за кредитним договором №77664643 від 11.11.2021 року відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - 882 (вісімсот вісімдесят дві) гривень 96 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Сарненський районний суд Рівненської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: