Ленінський районний суд м. Полтави
Справа № 553/855/24
Провадження № 2/553/759/2024
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2024 року м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Сіомашко В.Р., представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за комунальні послуги,

в с т а н о в и в:

ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до суду із згаданим позовом до відповідача, в якому прохає стягнути з відповідача заборгованість за послугу з постачання теплової енергії з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних у сумі 28750,83 грн та сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн.

Заявлені позовні вимоги вмотивовані позивачем тим, що ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є виконавцем послуги з постачання теплової енергії. Відповідач є суб`єктом користування послуг, які надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», взаємовідносини врегульовано індивідуальними договорами про надання послуг, що є публічними договорами та набули чинності з 01.12.2021. Нарахування за надані позивачем послуги здійснюється у відповідності до встановлених тарифів, які опубліковані на офіційному сайті підприємства.

Споживач зобов`язаний оплачувати надані послуги щомісячно не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим. Розмір плати за послугу постачання теплової енергії становить: умовно-змінна частина плати по двоставковому тарифу 1248,25 грн/Гкал (протягом опалювального періоду), умовно-постійна частина плати 464,51 грн (щомісячно протягом року), плата за абонентське обслуговування 29,38 грн.

Відповідач не оплачує отримані послуги внаслідок чого за період з 01.03.2021 по 01.01.2024 за адресою: АДРЕСА_1 , утворилась заборгованість за надані послуги в розмірі 28520,4 грн, яку позивач прохає стягнути з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних.

Провадження у справі відкрито за ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 22.03.2024, розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження.

Отримавши копію позовної заяви з додатками та копію ухвали про відкриття провадження, відповідач правом подання відзиву на позов не скористався.

В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на викладені у позові обставини, прохала позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача заборгованість за послугу з постачання теплової енергії з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних в розмірі 28750,83 грн та понесені судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, погоджуючись із розміром заборгованості нарахованої з жовтня 2023 року. Зазначив, що до жовтня 2023 року у квартирі не проживав, оскільки вона була в нежилому стані і не обладнана приладом обліку теплової енергії. Проти стягнення заборгованості за період з березня 2021 року по вересень 2023 року заперечив.

Заслухавши пояснення учасників процесу, з`ясувавши їх позиції, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги й заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи й підлягають установленню при ухваленні судового рішення (ч.ч.1,2 ст.77 ЦПК).

У ч.1 ст.89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх поцесуальних прав та обв`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Виходячи з вищенаведеного, суд розглянув справу в межах позовних вимог та за наявними в ній доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що вказане нерухоме майно залишилось йому у спадок і він є єдиним власником квартири АДРЕСА_2 починаючи приблизно з 1990 року.

В обґрунтування заперечень проти позову вказав, що з 2013 року до жовтня 2023 року він у квартирі не проживав, тому вважає, що у нього відсутній обов`язок сплачувати послуги позивача. Водночас, відповідач не заперечував наявність у квартирі централізованого опалення та визнав, що із заявами про відключення приміщення від опалення він не звертався.

Суд розглядає справи в межах позовних вимог, у цій справі предметом позову є стягнення заборгованості за надані послуги у період з 01.03.2021 по 01.01.2024 за адресою: АДРЕСА_1 .

Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» надає послуги з теплопостачання.

Згідно із ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води є, зокрема, споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавець комунальної послуги.

Житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; виконавцем комунальної послуги є суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору, у даному випадку - суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація); індивідуальним споживачем - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно п.1 ч.1 ст.7 Закону № 2189-VIII споживачі мають право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.

Такому праву прямо відповідає визначений п.п.1,5 ч.2 ст.7 вказаного Закону обов`язок споживача укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Аналіз зазначених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а тому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічні висновки висловлені у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 750/12850/16-ц, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2020 у справі № 642/2858/16, постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448цс19).

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

З огляду на викладене правовідносини, що склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги.

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №2189-VIII плата за спожиті житлово-комунальні послуги здійснюється щомісячно, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із пунктом 6 ч.1 ст.7 Закону «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

У даній справі позивачем заявлено вимоги про стягнення боргу за надання послуги з постачання теплової енергії. При цьому відповідач в ході розгляду справи визнав наявність у квартирі, яка належить йому на праві власності, централізованого опалення.

Пункт 11 ч.2 ст.7 Закону № 2189-VIII передбачає, що споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Таким чином, якщо особа була відсутня за місцем проживання і надала відповідні документи, вона має право на перерахунок розміру наданих послуг та їх оплати (крім послуги постачання теплової енергії).

Як встановлено судом відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , і є власником вказаного нерухомого майна, доказів того, що послуги з централізованого опалення у спірний період йому не надавались, ним не надано, отже ОСОБА_2 є споживачем наданих позивачем послуг в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та має щомісячно вносити оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором.

При цьому споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Суд зазначає, що пунктом 6 ч.1ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

За обліковими даними підприємства особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований відповідач.

01.10.2021 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України № 1022 від 08.09.2021, якою затверджені публічні договори приєднання про надання послуг з постачання теплової енергії. Відповідно до п.3 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договори зі споживачами, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин, укладаються протягом двох місяців з дня набрання чинності рішення Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному вебсайті органу місцевого самоврядування та/або на вебсайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.

За змістом статті 634 ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Доказів того, що станом на 01.12.2021 співвласники багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_1 , повідомили ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про прийняття рішення про вибір моделі договірних відносин і уклали з підприємством відповідний договір на послугу з постачання теплової енергії стороною відповідача суду не надано.

Таким чином, з 01.12.2021 набули чинності нові публічні договори приєднання на послугу з постачання теплової енергії та гарячої води, примірники яких містяться у матеріалах справи.

Пунктом 30 Індивідуального договору про надання послуг з постачання теплової енергії від 01.12.2021 врегульовано, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з : плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з теплової енергії., затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 серпня 2021 р. №1022. та Методики розподілу, що розраховуються виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру визначеного Кабінетом Міністрів України інформація про яку розміщується на офіційному сайті підприємства.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Пунктом 30 договору про надання послуги з постачання гарячої води визначено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання гарячої води, постановою Кабінету Міністрів України № 11182, в редакції постанови від 08.09.2021 № 1023 та Методики розрахунку; плати за витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, плати за абонентське обслуговування.

За особовим рахунком № НОМЕР_1 , відкритим за адресою: АДРЕСА_1 , наявна заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії за період з 01.03.2021 до 01.01.2024 у загальному розмірі 28520,40 грн, що підтверджується наданим розрахунком заборгованості, який містить відомості про нарахування та оплату послуг, інформацію щодо тарифів, об`ємів, обсягів споживання, сум нарахування і проведених оплат споживачем, тобто є належним доказом.

Доказів того, що послуги за вказаними обсягами відповідачу не надавались, належними та допустимими доказами перед судом не доведено та матеріалами справи не підтверджено.

З огляду на зазначене, суд доходить висновку, що відповідач, як споживач наданих позивачем послуг, не виконав свого обов`язку щодо оплати вартості отриманих послуг з постачання теплової енергії за період з 01.03.2021 до 01.01.2024, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої відповідачем не спростовано.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

У зв`язку із простроченням сплати комунальних послуг позивачем нараховано суму інфляційних втрат 160,03 грн за час прострочення та 3% річних від простроченої суми 70,4 грн, розрахунок яких відповідачами не спростовано.

Таким чином, з ОСОБА_2 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за послуги постачання теплової енергії з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 28750,83 грн

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з урахуванням задоволення позову в повному обсязі, на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» з ОСОБА_2 підлягає стягненню 3028 грн судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії з урахуванням інфляційних втрат, 3 % річних у сумі 28750,83 грн та 3028,00 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго», юридична адреса: 36008, м. Полтава, вул. Польська, 2-А, МФО 320478, .
Відповідач:ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя

Ленінського районного суду м. Полтави М.С. Високих