Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/4697/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2024 м. Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді А.А.Надопта, присяжних В.І.Танчинця та І.І.Чонка, секретар судового засідання О.М.Стрижак, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виноградівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оголошення фізичної особи померлою,

В С Т А Н О В И В :

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним братом заявниці, що стверджується їх з братом актовими записами про народження.

Обгрунтовуючи свої вимоги заявниця вказує, що вона з своїм братом разом проживали в АДРЕСА_1 . Вже два роки як брат вийшовши з дому і не повернувшись, зник безвісти. Будь-яких сварок чи неприязних відносин між ними не було, оскільки вона на той час перебувала за кордоном. З того часу жодних відомостей або повідомлень від брата станом на сьогоднішній день вона не отримувала, тобто на протязі вже 3 років брат заявниці ОСОБА_3 на жоден зв`язок з нею не виходив і про своє місцезнаходження її як сестру не повідомляв, а інших близьких родичів у нього не має.

Зважаючи на наявні у сучасному суспільстві засоби комунікації, які не обмежуються видами зв`язку або можливістю доступу, відсутність протягом тривалого періоду жодних контактів вірогідно вказує на безвісне зникнення брата. За місцем проживання ОСОБА_2 не з`являвся. Спільні родичі і жоден з друзів також не володіють будь-якою інформацією про долю зниклого мого брата ОСОБА_2 . Він так і не об`явився ні у 2022 році, ні у 2023 року і так не об`явився до сьогодні - 2024 рік.

За повідомленням їх брата ОСОБА_4 , відомості про безвісне зникнення ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . відділенням поліції №1 Берегівського РВП внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.10.2021 року, кримінальне провадження №0000400 за ст.115 ч.І КК України і на даний час проводяться слідчі та оперативні дії по встановленню місцезнаходження брата ОСОБА_3 , проте за три роки досудового розслідування в кримінальному провадженні жодні дані про місцезнаходження брата ОСОБА_2 органом досудового розслідування здобуто не було, і згідно довідки №8177/106/27/1/02/4-2024 «заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» №3303421. На даний час встановити місцезнаходження безвісті зниклого громадянина ОСОБА_2 не представилось можливим».

Рішенням Виноградівського районного суду від 13.11.2023 року (справа №299/70131/23), яке набрало законної сили 14.12.2023р., визнано ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Виноградів, остання відома адреса проживання АДРЕСА_1 ) - безвісно відсутнім.

Заявниця не має жодної інформації про місце знаходження брата, не відомо про те чи живий він взагалі.

Житловий будинок в якому вона проживає на 1/2 належить зниклому безвісти брату ОСОБА_2 , про що зазначено в Свідоцтві про право на спадщину за законом від 27.02.2007 р.

На даний час заявниця має потребу у реалізації власних цивільних прав як співвласник житлового будинку у сфері зокрема реєстрації (перереєстрації) місця реєстрації родичів, переоформлення можливих прав власності, однак реєстрація місця проживання зниклого брата обмежують її в отриманні гарантованих державою цивільних прав, а відтак вона просить суд оголосити померлим - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 від 28 грудня 1998 року виданий Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області, громадянина України, РНОК11П НОМЕР_2 , уродженця АДРЕСА_1 , остання відома адреса реєстрації АДРЕСА_1 , останнє місце проживання: не відоме.

Днем смерті ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати день набрання законної сили рішенням суду про оголошення його померлим.

Після набрання законної сили копії рішення надіслати до Виноградівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (90300, м.Виноградів вул.Миру-60) для реєстрації смерті ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Виноградів Берегівського (колишнього Виноградівського) району Закарпатської області.

В судове засідання заявник та його представник не з`явилися, проте в подали до суду заяву від 28.08.2024р., в якій просили справу розглянути без них, свої вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених у заяві та просили такі задоволити; зацікавлена особа в судове засідання також не з`явився, про місце і час розгляду справи у суді повідомлений належним чином, проте 01.08.2024р. подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі на підставі наявних у справі доказів, а відтак суд вважає, що розгляд справи можна провести без його участі на підставі наданих сторонами доказів.

З приводу неявки сторін в судове засідання суд зазначає, що за змістом ч.2 ст.43 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти користування правами за призначенням, здійснення обов`язків у межах визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживання процесуальними правами.

У справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини роз`яснив, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя, держави-учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіряючи поважність причин неявки в судове засідання сторін, суд встановив, що сторонам надсилались судові повістки про виклик в судове засідання на адреси, засоби зв`язку, які зазначено в позовній заяві, однак сторони жодного разу не з`явились і не повідомляли суд про поважність причин неявки в судові засідання. Така поведінка сторін суперечить приписам статей 43,44 ЦПК України, а тим більше що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З метою запобігання безладному руху справи з врахуванням особливостей судового процесу, та зважуючи на те що сторони нових доказів ніж ті що подано до суду не зможуть подати і такі слід вважати достатніми для вирішення заявлених позовних вимог, то зазначене на думку суду щодо розгляду справи за відсутності сторін не вплине на своєчасний розгляд справи та не призведе до порушення процесуальних прав сторін у спірних правовідносинах.

Оскільки явка сторін не була визнана судом обов`язковою, а обставини справи з урахуванням заявлених вимог та поданих сторонами доказів судом можливо встановити у повному обсязі, то на підставі приписів ЦПК неявка сторін, не перешкоджає розгляду справи в даному судовому засіданні.

Так, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК Україниу зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Отже, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає заяву підставною та обґрунтованою, яка підлягає до повного задоволення із-за таких міркувань.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод 1950р. кожен має право на справедливий та публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом, який вирішить спір щодо його права та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суди, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя (ст.5 ч.1 ЦПК), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Завданнями цивільного судочинства (ст.2 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно зі ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Розглядаючи вказану справу на підставі наведених і встановлених у судовому засідання фактів суд констатує, що вони регулюються правовідносинами, визначеними нормами ЦПК України.

Встановлено, що заявниця з своїм братом ОСОБА_6 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується їх актовими записами про народження, разом проживали за адресою в АДРЕСА_1 . Вже два роки як брат вийшовши з дому і не повернувшись зник безвісти, з того часу жодних відомостей або повідомлень від нього заявниця не отримувала, тобто на протязі вже 3 років її брат ОСОБА_3 на жоден зв`язок з нею не виходив і про своє місцезнаходження її як сестру не повідомляв, а інших близьких родичів у нього не має. Спільні родичі і жоден з друзів також не володіють будь-якою інформацією про долю зниклого брата ОСОБА_2 .

Відомості про безвісне зникнення ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 . відділенням поліції №1 Берегівського РВП внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.10.2021 року, кримінальне провадження №0000400 за ст.115 ч.І КК України і на даний час проводяться слідчі та оперативні дії по встановленню місцезнаходження ОСОБА_3 , проте за три роки досудового розслідування в кримінальному провадженні жодні дані про місцезнаходження ОСОБА_2 органом досудового розслідування здобуто не було, і згідно довідки №8177/106/27/1/02/4-2024 «заведено оперативно-розшукову справу категорії «Розшук» №3303421. На даний час встановити місцезнаходження безвісті зниклого громадянина ОСОБА_2 не представилось можливим.

Рішенням Виноградівського районного суду від 13.11.2023 року (справа №299/70131/23), яке набрало законної сили 14.12.2023р., визнано ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Виноградів, остання відома адреса проживання АДРЕСА_1 ) - безвісно відсутнім.

Встановлено, що житловий будинок, в якому проживає заявниця на 1/2 належить її зниклому безвісти брату ОСОБА_8 , про що зазначено в Свідоцтві про право на спадщину за законом від 27.02.2007р. На даний час заявниця має потребу у реалізації власних цивільних прав як співвласник житлового будинку, зокрема, реєстрації (перереєстрації) місця реєстрації родичів, переоформлення можливих прав власності, однак реєстрація місця проживання зниклого брата обмежують її в отриманні гарантованих державою цивільних прав.

Отже, правовідносини виникли у зв`язку з неможливістю ОСОБА_1 реалізувати свої спадкові права як власника частини житлового будинку, другим співвласником якого є ОСОБА_2 , який визнаний безвісти відсутнім.

Між тим, визнання фізичної особи померлою здійснюється у судовому порядку, який встановлюється Главою 4 ЦПК України (за аналогією визнання фізичної особи безвісно відсутньою).

Відповідно до ч.1 ст.46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

У разі оголошення померлим громадянина, який пропав безвісти за обставин, що загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, суд може визнати днем смерті громадянина можливий день його загибелі.

Оголошення громадянина померлим тягне за собою ті самі наслідки, що і смерть фізичної особи, а саме: відкривається спадщина, відбувається перехід майна до правонаступників.

Підставою для оголошення особи померлою в судовому порядку є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Тож, для встановлення юридичного факту, а саме визнання людини померлою, заявникові, рідним, подружжю, дітям необхідно звернутися до суду із відповідною заявою та доданими до неї доказами безрезультатного розшуку особи, відомостей про обставини її останнього відомого місця перебування та зникнення, можливо повідомлення про бойові дії, фізичні втрати за місцем служби або перебування особи.

За результатами розгляду даної заяви суд приймає рішення про визнання особи померлою.

Після оголошення фізичної особи померлою відкривається спадщина (ст.1220 ЦК України), утриманцям призначається пенсія, шлюб припиняється (ст.104 Сімейного кодексу України), припиняється представництво за довіреністю, яку видала особа, оголошена померлою, та/або представництво за довіреністю, виданою особі, яка оголошена померлою (ст.248 ЦК України).

Судове рішення, яке підтверджує факт смерті відсутньої особи шляхом оголошення її померлою, з моменту набрання законної сили є підставою для припинення правосуб`єктності такої фізичної особи. На підставі рішення суду органом державної реєстрації актів цивільного стану буде видано Свідоцтво про смерть особи.

Одним з обов`язкових реквізитів такого актового запису про смерть, а також свідоцтва про смерть є дата смерті.

Згідно з ч.3 ст.46 ЦК України днем смерті відсутньої фізичної особи вважається день набрання законної сили рішенням суду про оголошення її померлою. У випадку оголошення померлою фізичної особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку, а також у зв`язку з воєнними діями суд має право визнати днем смерті цієї фізичної особи день її вірогідної смерті. У випадку припущення загибелі особи у зв`язку з воєнними діями, бойовими операціями, дата можливої загибелі буде встановлена та зазначена саме в судовому рішенні.

Після набрання законної сили таке рішення суду про оголошення особи померлою надсилається або надається, крім органу державної реєстрації актів цивільного стану, також нотаріусу за місцем відкриття спадщини, а в населеному пункті, де немає нотаріуса, відповідному органу місцевого самоврядування для вжиття заходів щодо охорони спадкового майна.

Оголошення особи померлою необхідно для усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Особливості цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи.

Однак необхідно відрізняти оголошення фізичної особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті особи можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим (п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»).

Правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті.

Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження (ст. 47 ЦК України).

Правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою, визначені у статті 48 ЦК України. Так, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Незалежно від часу своєї появи фізична особа, яка була оголошена померлою, має право вимагати від особи, яка володіє її майном, повернення цього майна, якщо воно збереглося та безоплатно перейшло до неї після оголошення фізичної особи померлою, за винятком майна, придбаного за набувальною давністю, а також грошей та цінних паперів на пред`явника. Особа, до якої майно перейшло за відплатним договором, зобов`язана повернути його, якщо буде встановлено, що на момент набуття цього майна вона знала, що фізична особа, яка була оголошена померлою, жива. У разі неможливості повернути майно в натурі особі, яка була оголошена померлою, відшкодовується вартість цього майна. Якщо майно фізичної особи, яка була оголошена померлою і з`явилася, перейшло у власність держави, Автономної Республіки Крим або територіальної громади і було реалізоване ними, цій особі повертається сума, одержана від реалізації цього майна.

Аналізуючи зазначені норми права, підставою для оголошення особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи.

Частиною першою статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 і 2 ст. 89 ЦПК України).

Мотивована оцінка наведених учасниками справи аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення заяви.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що рішенням Виноградівського районного суду від 13.11.2023р. (справа №299/70131/23), яке набрало законної сили 14.12.2023р., визнано ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Виноградів, остання відома адреса проживання АДРЕСА_1 ) - безвісно відсутнім.

Станом на день розгляду заяви по суті останній більше трьох років відсутній в місці постійного проживання та реєстрації, а також відсутні відомості про місце його перебування.

Наведені заявником обставини та мета, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, такого матеріально-правового зв`язку.

Відповідно до частини першої ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Таким чином, єдиною підставою для державної реєстрації смерті у даному випадку є рішення суду про оголошення особи померлою.

Беручи до уваги викладене, встановивши, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Виноградів, остання відома адреса проживання АДРЕСА_1 , відсутній в місці його постійного проживання, а також відсутні відомості про місце його перебування більше року після рішення суду, а загалом більше трьох років, суд вважає, що заява є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, та керуючись ст. ст.19,89,259,263-265,268,273,293-294,305-309 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Виноградівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про оголошення фізичної особи померлою - задовольнити.

Оголосити ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 від 28 грудня 1998 року виданий Виноградівським РВ УМВС України в Закарпатській області, громадянина України, РНОК11П - НОМЕР_2 . уродженця м.Виноградів, вул.Б.Хмельницького-21, остання відома адреса реєстрації АДРЕСА_1 , останнє місце проживання: не відоме померлим.

Днем смерті ОСОБА_2 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , вважати дату набрання рішенням законної сили про оголошення його померлим.

Після набрання законної сили копії рішення надіслати до Виноградівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Берегівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (90300, м.Виноградів вул.Миру-60) для реєстрації смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Виноградів, Берегівського (колишнього Виноградівського) району Закарпатської області.

У разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Заяву може бути подано особою, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або іншою заінтересованою особою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення суду може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий А. А. Надопта

Присяжні В.І. Танчинець

І.І. Чонка