Провадження №2/205/3870/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2024 року місто Дніпро

Ленінський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Дорошенко Г.В.,

за участю секретаря судового засідання Гузь Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро цивільну справу за позовною заявою адвоката Медведевої (Захарчук) Ксенії Олегівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру призначених судом аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат Медведева (Захарчук) К.О. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру призначених судом аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що сторони з 05.08.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2017 року у справі №205/2429/17. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Дитина з часу розірвання шлюбних відносин проживає разом з матір`ю. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2017 року у справі №205/2430/17 з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 в розмірі 1000,00 грн, що підлягає індексації відповідно до закону, до досягнення повноліття ОСОБА_3 , починаючи стягнення з 21.04.2017 року. У зв`язку з тим, що розмір призначених аліментів у 1000,00 грн є не достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, позивач вважає за потрібне звернутися до суду для зміни розміру аліментів, а саме збільшення розміру аліментів на підставі наступного. Наразі позивачу відомо, що відповідач перебуває у трудових відносинах з військовою частиною, розташованою у Дніпропетровській області, тобто служить в Збройних Силах України та має гідну заробітну плату, тому змінивши спосіб та розмір аліментів будуть належним чином захищені інтереси дитини. На підставі викладеного просила суд змінити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2017 року у справі №205/2430/17 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утриманні неповнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн щомісячно, на 1/4 частину від заробітку (доходу) ОСОБА_2 щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою суду від 15.08.2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 07.10.2024 року за клопотанням представника позивача витребувано у Головного управління ДПС у Дніпропетровській області відомості про розмір отриманих доходів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.01.2024 року по день надання відповіді.

22.10.2024 року Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області на виконання вищевказаної ухвали надано відомості про доходи відповідача, з якої вбачається, що за період з 1 кварталу 2024 року по 2 квартал 2024 року, дохід відповідача (за червень 2024 року) склав 15781,87 грн - виплати військовослужбовцям.

22.10.2024 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Іщенко В.Г. подано відзив на позовну заяву, в якому просив поновити пропущений процесуальний строк на подання відзиву, посилаючись на те, що лише 01.10.2024 року відповідачем був укладений договір про надання правничої допомоги, а 07.10.2024 року представник ознайомився з матеріалами справи. В обґрунтування заперечень на позов зазначив, що відповідач не згоден із вимогами позивача, викладеними у позовній заяві, оскільки при зверненні до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, Закон вимагає доведення обставини «зміни матеріального стану», тобто покращення матеріального стану шляхом трудової, підприємницької та іншої діяльності, направленої на отримання доходів. Перебування відповідача у лавах Збройних Сил України - це не спосіб (вид) заробітку, відповідач не є фаховим військовим. ОСОБА_2 виконує Конституційний обов`язок захисту Батьківщини при необґрунтованій збройній агресії РФ, на підставі оголошених Указами Президента України загальній мобілізації та воєнному стані. Таким чином, з урахуванням викладеного, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Медведева (Захарчук) К.О. в судове засідання не з`явились, представником було подано заяву з проханням розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Іщенка В.Г. до суду надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності. Позовні вимоги не визнають з підстав викладених у відзиві на позов.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 05.08.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.06.2017 року, мають спільну неповнолітню дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу проживає з матір`ю та перебуває на її повному утриманні (а.с.18, 19, 20).

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2017 року стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 в розмірі 1000,00 грн щомісячно, що підлягає індексації відповідно до закону, до досягнення повноліття ОСОБА_3 , починаючи стягнення з 21.04.2017 року (а.с.21-22).

З отриманої 22.10.2024 року на адресу суду від Головного управління ДПС у Дніпропетровській області відповіді на запит щодо отримання інформації про доходи відповідача, слідує, що відповідач за період з 1 кварталу 2024 року по 2 квартал 2024 року отримав дохід за червень 2024 року від В/Ч НОМЕР_2 - 15781,87 грн (а.с.59).

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отримувати необхідний і достатній розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ч.2 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень статей 183, 184 СК України суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

Таким чином, підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень статті 182 СК України, так і положень статей 183, 184 СК України.

В Державному бюджеті прожитковий мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2024 року встановлений в розмірі 3196 гривень.

Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

У частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів.

Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей.

Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, яке виникає з моменту народження дітей і зберігається до досягнення ними повноліття.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Ті обставини, що з віком потреби дитини зростають, що, в свою чергу, тягне постійне зростання витрат, зокрема, з боку матері, з якою проживає дитина, на її утримання, забезпечення освіти, гармонійного розвитку, медичного догляду та відпочинку дитини є загальновідомими та не потребують доказуванню.

З врахуванням зазначеного, доведеним є факт, що матеріальне становище одержувача аліментів, як одна з умов, з якою пов`язується можливість збільшення розміру аліментів, змінилося, потреба в коштах для утримання і розвитку дитини істотно зросла, тому виникли підстави для вимоги до платника аліментів про збільшення їх розміру шляхом зміни способу їх стягнення.

За змістом ст.192 СК України у системному зв`язку із положеннями ст.182 СК України, при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини, суд зобов`язаний виходити з пріоритету інтересів дитини.

Спільна дитина сторін проживає разом із матір`ю, відтак саме на неї лягає основний тягар по утриманню та вихованню дитини.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.12.2006 у справі «Хант проти України» (Hunt v. Ukraine) (Заява №31111/04) вказав на те, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п. 54).

У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року, заява №2091/13 у справі «М.С. проти України» йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі у міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання та, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

При прийнятті рішення суд виходить з принципу захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вона б мала тоді, коли утримувались обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дитини та отримання нею надійного стабільного матеріального утримання з боку батька.

Враховуючи наведене, позовні вимоги ОСОБА_1 про зміну способу стягнення та розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_2 з 1000,00 грн на 1/4 частку від заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, підлягають задоволенню, оскільки з моменту присудження аліментів на дитину (2017 року) син сторін підріс і витрати на його утримання значно зросли, матеріальне становище платника аліментів покращилося. Відповідач є особою працездатного віку, проходить військову службу у військовій частині та отримує стабільний дохід. Відповідач та його представник належними та допустимими доказами не підтвердили, що майновий чи сімейний стан відповідача не дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі частки заробітку (доходу).

Оскільки розмір аліментів на утримання дитини - 1000,00 грн не забезпечує утримання дитини на належному рівні, і позивач бажає стягувати аліменти в частці від доходу відповідача, суд вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2017 року, і стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку зі зміною розміру аліментів на утримання дитини підлягає відкликанню виконавчий лист у справі №205/2430/17, виданий на виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2017 року.

Вирішуючи питання в частині розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 1211,20 грн стягується з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст.141, 263-265 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву адвоката Медведевої (Захарчук) Ксенії Олегівни в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (збільшення) розміру призначених судом аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2017 року в цивільній справі №205/2430/17, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з твердої грошової суми в розмірі 1000,00 грн щомісячно, на 1/4 з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Виконавчий лист по справі № 205/2430/17, виданий на виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.11.2017 року відкликати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Із повним текстом рішення суду можна ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 ,

представник позивача адвокат Медведева (Захарчук) Ксенія Олегівна, РНОКПП НОМЕР_4 , свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №002117 від 09.04.2019 року, ордер на надання правничої допомоги серії АР №1189287, адреса: 4906, м.Дніпро, вул.С.Подолинського, буд.31ж, оф.317/2, ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_5 ,

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ,

представник відповідача адвокат Іщенко Володимир Георгійович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №3108 від 19.11.2021 року, ордер на надання правничої допомоги серії АЕ №1322156, адреса: АДРЕСА_4 .

Суддя Г.В.Дорошенко