Номер провадження: 22-ц/813/5756/24
Справа № 496/1226/24
Головуючий у першій інстанції Трушина О.І.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Вадовської Л.М.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Чеботар А.Г.,

представника ОСОБА_1 адвоката Чирки О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Полубок Наталії Анатоліївни на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 08 травня 2024 року, постановлену під головуванням судді Трушиної О.І., про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя,

встановив:

19.02.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільної сумісної власності подружжя.

Крім того, представником позивача була подана заява про забезпечення позову, в якій просила: накласти арешт та оголосити заборону відчуження на: земельну ділянку, кадастровий номер: :01:002:0102, площею 1,9939 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000); житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210.

Заява була обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно істотно ускладнить чи навіть унеможливить виконання рішення суду про визнання недійсними договорів та ускладнить можливість поновлення порушених інтересів позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 08.05.2024 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову було задоволено (а.с.33-35).

Накладено арешт та оголошено заборону відчуження на земельну ділянку кадастровий номер :01:002:0102, площею 1,9939 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), а також на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210), що належать на праві приватної власності ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 - адвокат Полубок Н.А. ставить питання про скасування ухвали Біляївського районного суду Одеської області від 08.05.2024 року та ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (а.с.36-41).

До суду апеляційної інстанції з`явилась лише представник позивача ОСОБА_1 адвокат Чирка О.О., інші особи до суду не з`явись, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (а.с.68-72).

При цьому, від представника апеляційної скарги і відповідача ОСОБА_2 адвоката Резуненка Д.С. до суду апеляційної інстанції надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та у відсутність ОСОБА_2 (а.с. 64).

Постановляючи оскаржувану ухвалу про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачем надано відомості про належність нерухомого майна відповідачу, а також співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про те, що в даному випадку невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

З таким висновком погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Так, у відповідності до вимог, передбачених ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, за змістом ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначено види забезпечення позову, які можуть бути застосовані судом, перелік яких не є вичерпним.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що позивач в заяві про зменшення позовних вимог просить стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача 1/2 частину вартості спірних автомобілів у сумі 955 806 грн. (а.с. 24-28).

Задовольняючи вказану заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №370076125 від 15.03.2024 року ОСОБА_2 належить на праві власності земельна ділянка площею 1,9939 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000), а також житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210) (а.с.17).

При цьому суд правильно послався на п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», згідно якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів до забезпечення позову з урахуванням адекватності вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, ймовірності утруднення виконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Тобто, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, доведеності і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду чи утруднення ефективного захисту прав позивача в разі невжиття таких заходів.

Таким чином, враховуючи, що позивач надала відомості про належність нерухомого майна відповідачу, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про обґрунтованість зазначеної заяви про забезпечення позову ОСОБА_3 , оскільки в даному випадку вбачаються достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим у подальшому виконання рішення суду.

Що стосується доводів заявника апеляційної скарги представника відповідача ОСОБА_2 про не співмірність заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, то колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги взагалі не надала суду доказів не співмірності заявлених позовних вимог вжитим заходам забезпечення позову.

Стосовно оголошення відповідача ОСОБА_2 про його намір продати земельну ділянку, на яку накладено арешт, за 200 000 доларів США (а.с.18-звор.), то колегія суддів зазначає, що зазначене оголошення свідчить лише про намір відповідача ОСОБА_2 продати зазначену земельну ділянку, але жодним чином не свідчить про її вартість.

Матеріали справи також не мають відомостей про вартість житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210), на який також накладено арешт.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст.375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Полубок Наталії Анатоліївни залишити без задоволення.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 08 травня 2024 року про забезпечення позову залишити без змі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 16.12.2024 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська

О.С. Комлева