Справа № 490/7497/19
н/п 4-с/490/11/2024
Центральний районний суд м. Миколаєва
У Х В А Л А

07 лютого 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Шолох Л.М.,

при секретарі Хоменко Д.А.,

за відсутності сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця з виконання рішення суду у справі №490/7497/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Від ОСОБА_1 до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла скарга, у якій він просить: скасувати розрахунок заборгованості від 01 грудня 2023 року винесений старшим державним виконавцем Фариною О. у виконавчому провадженні № 65205751; зобов`язати державного виконавця перерахувати заборгованість зі сплати аліментів з дати початку стягнення аліментів 23 серпня 2019 року згідно довідок про доходи за період з 2019-2022 роки, враховуючи утримані податки, квитанції про сплату аліментів на карткові рахунки дітей; зобов`язати перерахувати заборгованість зі сплати аліментів за період з 05 грудня 2021 року, з моменту досягнення старшою дитиною ОСОБА_3 повноліття, за вирахуванням тієї частки, що припадала на дитину, яка досягала повноліття.

В обґрунтування вимог своєї скарги ОСОБА_1 вказує на те, що ухвалення Центральним районним судом м. Миколаєва рішення від 30 січня 2020 року не знав, а постанова про відкриття виконавчого провадження з виконання цього рішення суду на його адресу направлена не була. Про наявність виконавчого провадження він дізнався у вересні 2023 року. В кінці 2023 року скаржник отримав розрахунок заборгованості. Не погоджуючись із визначеним розміром аліментів, скаржник 13 листопада 2023 року звернувся до державного виконавця із заявою про здійснення перерахунку розміру аліментів та 01 грудня 2023 року отримав відмову у здійсненні такого розрахунку. Надалі 11 грудня 2023 року скаржник звернувся до суду із цією скаргою, у якій просить здійснити перерахунок аліментів з урахуванням його довідки про заробітну плату, досягнення старшою дитиною повноліття та з уже здійснених платежів на користь дітей, сплачених на відповідний картковий рахунок.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 грудня 2023 року скаргу прийнято до свого провадження та призначено її до розгляду на 07 лютого 2024 року.

Від ОСОБА_2 надійшли пояснення на скаргу, в яких вона зазначає, що старша донька навчається і її теж потрібно утримувати.

У судове засідання сторони не з`явилися. Від представника скаржника та старшого державного виконавця Фарини О.В. надійшли заяви про розгляд скарги без їх участі.

Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке.

Відповідно до пункту а частини першої статті 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

З матеріалів справи слідує, що розрахунок заборгованості з аліментів від 20 жовтня 2023 №81618 скаржник отримав у кінці жовтня 2023 року. Не погодившись із цим розрахунком скаржник подав скаргу про перерахунок суми заборгованості та 01 грудня 2023 року отримав відмову у задоволенні його скарги. З цією скаргою на дії державного виконавця звернувся до суду 11 грудня 2023 року. Доказів на спростування зазначеного, матеріали справи не містять.

Відтак, скарга подана у строки, визначеними статтею 446 ЦПК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості скарги, суд зазначає таке.

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2020 року у справі № 490/7497/19 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 23.08.2019 року до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Рішення набрало законної сили на звернуто до примусового виконання, яке здійснюється Центральним відділом державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

Постановою старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 20 квітня 202 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №490/7497/19, виданого Центральним районним судом м. Миколаєва 29 березня 2021 року.

Доказів отримання ОСОБА_1 копії цієї постанови матеріали виконавчого провадження № 65205751 не містять. Однак наявна у цьому виконавчому провадженні заява ОСОБА_1 про врахування у розмір аліментів коштів сплачених ним добровільно на рахунок ОСОБА_2 дають підставу зробити висновок про те, що про здійснення примусового стягнення з нього аліментів йому було відомо ще 03 листопада 2021 року.

За такого, доводи скарги про те, що про наявність виконавчого провадження скаржник дізнався лише у вересні 2023 року не заслуговують на увагу.

Скаржник ОСОБА_1 20 вересня 2023 року подав державному виконавцю квитанції про сплату аліментів на картковий рахунок ОСОБА_2 та довідки про його доходи в ТОВ «Вігранд» за 2019 рік та з ТОВ «Центр стратегічних досліджень» за 2021 - 2022 роки.

Державним виконавцем 20 жовтня 2023 року складено розрахунок заборгованості по аліментам ОСОБА_1 , сума якої станом на 30 вересня 2023 року становить 162 830, 00 грн.

Надалі державний виконавець склав розрахунок зі сплати аліментів від 01 грудня 2023 року № 101522, відповідно до якого сума заборгованості скаржника по аліментам становить 166 458 грн 00 коп.

З цього розрахунку слідує, що аліменти у період з серпня 2019 року до 30 вересня 2023 року аліменти стягувалися у розмірі 1/3 частини.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 досягла повноліття.

Частина третя статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно частини третьої статті 183 Сімейного кодексу України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Із наданих суду матеріалів слідує, що рішення щодо визначення розміру аліментів на меншу дитину у зв`язку із досягненням старшою донькою 18-річняого віку судом не ухвалювалося.

Відтак, державний виконавець виходячи із зазначених норм починаючи з 06 грудня 2021 року розмір аліментів мав визначати на молодшу дитину за вирахуванням частки яка придає на утримання старшої дитини (1/6).

Таких же висновків дійшов і Верховний Суд у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 761/19490/15-ц.

Однак, державний виконавець не врахував цих приписів та починаючи з 06 грудня 2021 року протиправно здійснював нарахування аліментів у розмірі 1/3 частини від його заробітку.

При цьому суд зазначає, що скаржник не був позбавлений права звернутися до суду із позовом про зменшення (визначення) розміру аліментів, які слід стягувати на утримання молодшої дитини.

Суд відхиляє доводи ОСОБА_5 про те, що старша донька продовжує навчання та потребує утримання зі сторони батька, оскільки заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від від 30 січня 2020 року у справі № 490/7497/19 аліменти стягнуто на неповнолітніх дітей до досягнення ними 18-ти років. При цьому ОСОБА_2 чи її донька ОСОБА_3 не позбавлені права звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на утримання повнолітньої дитини на час її навчання до досягнення 23-ти трьохрічного віку.

Звертаючись до суду із цією скаргою ОСОБА_1 вказує на те, що він добровільно сплачував аліменти на утримання дітей, відправляючи кошти шляхом перерахування їх на картковий рахунок стягувача ОСОБА_2 та надавав відповідні квитанції державному виконавцю для врахування під час визначення заборгованості по аліментам.

З матеріалів справи слідує, що державний виконавець відмовився враховувати сплачені ОСОБА_1 суми, сплачені безпосередньо на рахунок стягувача, оскільки ОСОБА_2 не підтвердила їх отримання.

Із заяви ОСОБА_2 від 30 листопада 2023 року слідує, що зарахування коштів від ОСОБА_1 21 вересня, 03 та 14 листопада 2023 року вона особисто не отримувала.

Суд не погоджується з відмовою державного виконавця зарахувати у рахунок погашення заборгованості по аліментам кошти сплачені скаржником на рахунок ОСОБА_2 .

Скаржником до скарги додано квитанції, з яких слідує, що скаржником у різні періоди здійснювалися зарахування кошти на рахунок ОСОБА_2 , особу якої ідентифіковано відповідною банківською установою у визначеному законодавством порядку для здійснення банківських операцій.

З огляду на це суд відхиляє доводи ОСОБА_2 про те, що вона особисто не отримувала кошти від скаржника. З наявних у справі матеріалів слідує, що кошти на утримання дітей ОСОБА_1 передавав не особисто ОСОБА_2 , а шляхом зарахування їх на її банківський рахунок.

Що стосується доводів скарги про те, що державним виконавцем не врахована інформація, зазначена в довідці про заробітну плату № 298 від 22 жовтня 2021 року, № 299 від 22 жовтня 2021 року та № ЦС2 від 20 вересня 2023 року під час складання розрахунку від 01 грудня 2023 року, то такі доводи скаржника слід відхилити.

Судом перевірено розрахунок заборгованості по аліментів від 01 грудня 2023 року та встановлено, що державним виконавцем враховано розмір доходу скаржника, зазначений у довідках про заробітну плату № 298 від 22 жовтня 2021 року, № 299 від 22 жовтня 2021 року та № ЦС2 від 20 вересня 2023 року. В цій частині скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення скарги.

Судові витрати відсутні.

Керуючись статтями 260, 261, 353, 447-453 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фарини О. щодо неврахування приписів частини третьої статті 183 Сімейного кодексу України під час визначення розміру заборгованості по аліментам ОСОБА_1 у зв`язку із досягненням повноліття ОСОБА_3 .

Зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити перерахунок аліментів починаючи з 06 грудня 2021 року відповідно до приписів частини третьої статті 183 Сімейного кодексу України за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на ОСОБА_3 , яка досягла повноліття.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Фарини О. щодо неврахування під час складання розрахунку заборгованості від 01 грудня 2023 року по аліментам сум коштів, сплачених ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 відповідно до квитанцій, наявних у матеріалах виконавчого провадження № 65205751.

Зобов`язати Центральний відділ державної виконавчої служби у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) здійснити розрахунок заборгованості ОСОБА_1 по аліментам з урахуванням сум коштів, сплачених ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок ОСОБА_2 відповідно до чеків, наявних у матеріалах виконавчого провадження № 65205751.

В задоволенні скарги в іншій частині відмовити.

Ухвала набирає законної сили у порядку статті 261 ЦПК України та може бути оскражена до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя Л.М. Шолох