Справа № 573/1050/24
Номер провадження 2/573/269/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2024 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Черкашина М.С.,

з участю секретаря: Терещенко О.В.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «АВЕНТУС Україна», треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ГОРАЙ Олег Станіславович, приватний нотаріус виконавчого округу м. Києва КЛИМЕНКО Роман Васильович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

В С Т А Н О В И В:

Стислий виклад позиції позивача.

Адвокат Вишковський Є.Л., який діє в інтересах позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який мотивований тим, що 08.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. видано виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 9673 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ « АВЕНТУС Україна» заборгованість в розмірі 16 800,00 грн. На підставі вказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Клименком Р.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62909237 про примусове стягнення коштів з боржника. Ухвалою Господарського суду Сумської області від 07.08.2023 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, тобто в межах справи вирішуються всі без виключення майнові спори, стороною яких є боржник. Ухвалою Господарського суду від 29.01.2024 процедуру про неплатоспроможність завершено та провадження закрито. Позивач не отримував жодних документів від Товариства та приватного виконавця. Про наявність вищевикладених обставин щодо відкритого виконавчого провадження на підставі оскаржуваного виконавчого напису позивачу стало відомо після блокування всіх банківських рахунків та накладення арешту на кошти. З цих підстав, вважають дії відповідача є незаконними, необгрунтованими з тих підстав, що виконавчий напис було вчинено з порушенням норм законодавства, а відтак має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Процесуальні дії у справі.

07 червня 2024 ухвалою суду відкрито провадження у справі за вказаним вище позовом та призначено її до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 24).

Позиції учасників справи та подані ними заяви (клопотання).

27 червня 2024 від представника відповідача ТОВ «АВЕНТУС Україна» надійшло клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги та відмову у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог, який мотивований наступним.

Відповідач заперечує проти заявлених вимог стосовно понесених витрат на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн., та вважає їх необґрунтованими, завідомо безпідставними та розмір послуг завищеним.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ).

Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, та/або порядок її обчислення повинен визначатися у самому договорі про надання правової допомоги.

Отже, за відсутності зазначення в договорі обумовленого розміру та/або порядку обчислення адвокатського гонорару не дає як суду, так і іншій стороні спору можливості пересвідчитись у дійсній домовленості сторін щодо розміру такого гонорару.

Однак, жодного належного підтверджуючого доказу щодо сплати коштів позивачем на банківський рахунок адвоката Вишковського Є.Л. у вигляді квитанції чи платіжного доручення із банківською відміткою не надано.

Оскільки Позивачем не надано докази, які підтверджують понесення витрат на правничу допомогу, на підставі ст. 141 ЦПК України (із урахуванням правового висновку, викладеного у постанові від 01 грудня 2021 року справа № 641/7612/16-ц (провадження № 61-15529св21)) не підлягають стягненню з Відповідача на користь Позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Окрім того, звертають увагу суду, що написання позовної заява не потребувало особливих знань, є типовою у даній категорії справ та опубліковане на різних безкоштовних офіційних сайтах як приклад для написання.

Аналізуючи позовну заяву та інші вчинені дії з надання правничої допомоги Позивачу на предмет складності, обсягу та часу, витраченого для його складання, Товариство вважає, що заявлений Позивачем розмір витрат на правничу допомогу в суд є явно неспівмірним та завищеним зі складністю справи, обсягом виконаних робіт.

Враховуючи вище викладені обставини, Товариство вважає, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу є абсолютно не обґрунтованими та документально не підтверджені, а отже не підлягають задоволенню, зокрема заявлений розмір витрат на професійно правничу допомогу, є таким що не відповідає критеріям дійсності, обґрунтованості, розумності, реальності і співмірності з урахуванням складності та суми позовних вимог.

На підставі викладеного, представник відповідача просив відмовити позивачу у задоволенні заявлених позовних вимог у повному обсязі; відмовити у задоволені заявлених вимог представника відповідача щодо розміру судових витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн.; у разі задоволення заявленої вимоги - зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката (а. с. 26-29).

04 жовтня 2024 позивач ОСОБА_2 та представник останнього адвокат Вишковський Є.Л. в судове засідання не з`явились, одночасно у позові представник просив проводити розгляд справи без їх участі (а. с. 7 ).

Представник відповідача - ТОВ «АВЕНТУС Україна» в судове засідання також не з`явився, повідомлені належним чином про розгляд справи (а. с. 46 ).

Треті особи приватний виконавець Житомирського міського нотаріального округу ГОРАЙ О.С. та приватний нотаріус виконавчого округу м. Києва КЛИМЕНКО Р.В. в судове засідання не з`явились, пояснень щодо позову не подали (а. с. 49-50).

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про розгляд справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.

Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що відповідно до виконавчого напису № 9673, вчиненого 08 липня 2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ГОРАЙ О.С., з ОСОБА_2 стягнуто грошові кошти в загальній сумі 16 800,00 грн. на користь ТОВ «АВЕНТУС Україна».

На підставі вищевказаного виконавчого напису 31 серпня 2020 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва КЛИМЕНКО Р.В. відкрито виконавче провадження №62909237 (а. с. 11-12).

Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 означеного Закону).

Відповідно до ст.89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число ) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для фізичних осіб), номери рахунків в установах банків ( для юридичних осіб) строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса.

Аналогічні положення закріплені і в п.п. 3.1 п. 3 Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 (далі по тексту Порядок).

У пункті 3 п.п. 2 Глави 16 Розділу ІІ Порядку передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Відповідно до п.п. 2.1 п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Згідно з п.п. 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

У п. 1 вказаного Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до п.п. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, у нотаріуса було відсутнє право на вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Окрім цього, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України №1172 в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Крім того, згідно з позицією Верховного Суду, яка викладена Великою палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року, вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Висновки суду.

Виходячи з системного аналізу вищенаведених положень законодавства, поданих доказів, які не викликають сумнівів у їх допустимості та достовірності, суд дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. ст. 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника.

Представник позивача зазначає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог чинного законодавства та Порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Зокрема, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, а відповідач не звертався до нього з вимогою про повернення заборгованості за позикою.

Неотримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило можливості його бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису.

Представник зазначає, що ухвалою Господарського суду Сумської області від 29.01.2024 року по справі № 920/814/23 процедуру щодо у справі про неплатоспроможність ОСОБА_2 завершено, провадження закрито та вирішено всі без виключення майнові спори, стороною в яких є боржник.

Оскільки укладений між товариством та позивачем кредитний договір, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, було вчинено з порушенням чинного законодавства, а відтак наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі №172/1652/18.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та підлягають задоволенню через порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису. Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України доказів протилежного відповідач суду не надав.

Судові витрати.

Згідно з положеннями ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають документально підтверджені судові витрати у виді судового збору, сплаченого за подання до суду позовної заяви у сумі 1 211 грн. 20 коп. (а. с. 49-50 ).

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.

Представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача понесених судових витрат, які складаються із витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

22.04.2024 між адвокатом Вишковським Є.Л. та ОСОБА_2 укладено договір про надання правової допомоги № 22-04-24/1.

Згідно п. 1.1. Договору, за даною угодою Адвокат приймає доручення Клієнта щодо надання правової допомоги з питань захисту прав і представлення інтересів Клієнта цивільній справах щодо: визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 9673 виданий 08.07.2020, а Клієнт зобов`язується оплатити вартість послуг у розмірів 6 000 грн., яка складається із: консультування довірителя, визначення правової позиції, складання (написання) позовної заяви та подача її до суду, складання та подання заяви про забезпечення позову, тощо.

У відповідності до п.3.2. за домовленістю сторін, вартість послуг адвоката буде сплачена протягом 5-ти днів після розгляду справи по суті та прийняття судом рішення незалежно від результату розгляду справи.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження даного принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необгрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Такий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Статтею 131-2 Конституції України унормовано, що для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Як вбачається з ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч.1, ч.2, ч.3ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п.61 Постанови Верховного Суду від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18).

Аналогічний висновок викладений у додатковій постанові КГС ВС від 30.08.2023 по справі №911/3586/21.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд, дослідивши надані докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, врахувавши клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, складність справи, розмір послуг, виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), час, витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторони, прийшов до висновку, що з урахуванням вимог розумності та справедливості, з ТОВ «АВЕНТУС Україна» на користь ОСОБА_2 слід стягнути 4 000,00 грн. судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 15, 16, 18 ЦК України, Законом України «Про нотаріат», суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до ТОВ «АВЕНТУС Україна» (місце знаходження: м. Київ, пр-т Берестейський, буд. 90А, ), треті особи - приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу ГОРАЙ Олег Станіславович (місце знаходження: м. Житомир, Велика Бердичівська, 35), приватний нотаріус виконавчого округу м. Києва КЛИМЕНКО Роман Васильович (місце знаходження: м. Київ, вул. Поправки Юрія, 6, оф. 31), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 9673, вчинений 08 липня 2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АВЕНТУС Україна» заборгованість в розмірі 16 800,00 гривень, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником умов кредитного договору в межах виконавчого провадження № 62909237, що здійснюється Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Клименко Романом Васильовичем.

Стягнути з ТОВ «АВЕНТУС Україна» на користь ОСОБА_1 1 211,20 грн. судового збору та 4 000 грн. судових витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя