ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року

м. Хмельницький

Справа № 676/2887/23

Провадження № 22-ц/4820/1784/24

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Янчук Т.О. (суддя-доповідач),

Грох Л.М., Ярмолюка О.І.,

секретаря: Шевчук Ю.Г.,

учасники справи: представник ТОВ «НоваПей» адвокат Войтов О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2024 року та додаткове рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2024 року (суддя Бондар О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ТОВ «НоваПей», ТОВ «Нова Пошта» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовну заяву мотивувала тим, що вона працювала на посаді старшого касира Мобільної групи, філії №17 ТОВ «НоваПей» та на посаді фахівця-оператора у ТОВ «Нова пошта». 09 березня 2023 року директор філії №17 ТОВ «НоваПей» Мошинська І.В. надала позивачці копію наказу від 07.03.2023 року №708-к про припинення трудового договору, де було вказано, що її звільнено у зв`язку із втратою довір`я, згідно п.2 ст.41 КЗпП України, виплачено компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за особливий характер праці за 2 календарні дні, підстава: службова записка директора філії, висновок службової перевірки.

Позивач зазначає, що займаючи посаду старшого касира Мобільної групи філії № 17 ТОВ «НоваПей» вона сумлінно виконувала свою роботу, за весь період роботи її не було притягнуто до трудової, адміністративної, кримінальної відповідальності, а тому підстава звільнення згідно п.2 ст.41 КЗпП України, є неаргументованою, незаконною та такою що порушує її права як працівника.

Про звільнення за згодою сторін, з посади фахівця-оператора ТОВ «Нова пошта», позивачку повідомили усно, наказів до сьогодні вона не отримувала, тому позивачкою ставиться питання і про поновлення її на посаді фахівця-оператора у ТОВ «Нова пошта».

Посилаючись на зазначене ОСОБА_1 просила суд:

скасувати наказ ТОВ «НоваПей» від 07.03.2023 року №708-к, про звільнення ОСОБА_1 згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України;

поновити ОСОБА_1 на посаді старшого касира мобільної групи філії № 17 ТОВ «НоваПей» та стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу, з 09.03.2023 року;

скасувати наказ ТОВ «Нова Пошта» від 09.03.2023 року №49-к про звільнення ОСОБА_1 з посади фахівця-оператора, згідно п.1 ст.36 КЗпП України.

поновити ОСОБА_1 на посаді фахівця оператора у ТОВ «Нова Пошта» та стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «НоваПей» про скасування наказу ТОВ «НоваПей» від 07.03.2023 року №708-к в частині звільнення ОСОБА_1 , згідно п. 2 ст. 41 КЗпП України з роботи та поновлення ОСОБА_1 на посаді старшого касира мобільної групи філії № 17 ТОВ «НоваПей», стягнення з ТОВ «НоваПей» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, з 09.03.2023 року по 09.07.2024 року в сумі 111669,60 грн. без врахування сум податків і зборів, які підлягають відрахуванню з заробітної плати, відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Нова Пошта» про скасування наказу ТОВ «Нова Пошта» від 09 березня 2023 року №49-к про звільнення ОСОБА_1 , згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України з роботи та поновлення ОСОБА_1 на посаді фахівця (оператора) Мобільна група (Кам`янець-Подільський) Мережа відділень № 3 (Хмельницький, Кам`янець-Подільський) Філія № 13 «Хмельницька обл. Вінницька обл.», Дирекція з обслуговування клієнтів, стягнення з ТОВ «Нова Пошта» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, з 09.03.2023 року по 09.07.2024 року в сумі 248399,60 грн. без врахування сум податків і зборів, які підлягають відрахуванню з заробітної плати фізичної особи, яка працює за сумісництвом, відмовлено.

Судові витрати в виді судового збору в сумі 5747,88 грн. компенсовано за рахунок держави, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Додатковим рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «НоваПей» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено обставин незаконності її звільнення відповідачами. Оскільки позивачу відмовлено у позовних вимогах про скасування наказів про її звільнення та в поновленні на роботі, тому не підлягають до задоволення вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвалюючи додаткове рішення про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 15 000 грн. суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «НоваПей», документально доведено, що підтверджується матеріалами справи, що ним здійснено витрати на правову допомогу у розмірі 15000 грн.

Не погоджуючись із вищевказаними судовими рішеннями ОСОБА_1 подала апеляційні скарги на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2024 року та на додаткове рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2024 року, в яких посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить оскаржувані рішення скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити, а в задоволенні заяви ТОВ «НоваПей» щодо стягнення витрат пов`язаних із наданням правової допомоги - відмовити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги на основне рішення, апелянтка зазначила, що судом першої інстанції не надано належної оцінки щодо обставин переведення її на посаду старшого касира, яке передувало звільненню та відбулось після складення висновку службової перевірки від 28.02.2023 року, яким зафіксовано у філії №17 певні порушення. Роботодавцем ТОВ «НоваПей» після службової перевірки та встановлення винних осіб, було видано наказ від 01.03.2023 року про переведення ОСОБА_1 з посади касира на іншу, фактично на вищу посаду - старшого касира Мобільної групи, філії №17 ТОВ «НоваПей», що свідчить про відсутність порушень працівника ОСОБА_1 . Підставою для звільнення став висновок службової перевірки щодо позивачки коли вона займала посаду касира, однак жодних порушень відносно ОСОБА_1 уже на посаді старшого касира роботодавцем не було встановлено, тому звільнення на підставі п.2 ст.41 КЗпП України є незаконним та необґрунтованим.

Крім того, судом першої інстанції, не встановлено неправомірність дій, ТОВ «НоваПей» щодо невидачі позивачу у день звільнення трудової книжки, неповного проведення розрахунку на день звільнення.

Щодо звільнення позивачки ТОВ «Нова пошта» з посади фахівця-оператора, то суд першої інстанції не врахував її пояснення, щодо відсутності на відділенні № 17 відділу кадрів, тому у випадку дійсного її волевиявлення про звільнення з посади за згодою сторін, процедура звільнення мала б зайняти певний час, мінімум декілька днів, а ОСОБА_1 в момент підпису заяви було видано наказ, що свідчить про відсутність її бажання звільнятись та підтверджує тиск та неправомірні дії з боку роботодавця.

У апеляційній скарзі на додаткове рішення ОСОБА_1 зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на правничу допомогу, суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Судом не досліджено додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. На думку апелянта стягнення з неї витрат на правову допомогу на користь ТОВ «НоваПей» суперечить її правам, оскільки, як встановлено із обставин справи, її звільнено незаконно, зазначивши причину звільнення у зв`язку із втратою довір`я, та як наслідок вона не може влаштуватись на роботу, залишилась без будь-якого доходу.

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «НоваПей» просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 - без задоволення, оскільки вважає що наведені у рішенні суду першої інстанції висновки є вірними та підтверджується матеріалами справи. Наведені у апеляційній скарзі порушення не підтверджуються наявними у справі доказами, а доводи апеляційної скарги щодо несвоєчасності видачі позивачу трудової книжки не були предметом розгляду в суді першої інстанції, тому така вимога не може бути розглянута і апеляційним судом.

Крім того, представник ТОВ «НоваПей» адвокат Войтов О.А. просив суд покласти на позивача витрати на правову допомогу понесені ТОВ «НоваПей» в суді апеляційної інстанції в розмірі 5000 грн.

В судове засідання апелянтка ОСОБА_1 та її представник адвокат Сусла І.М. не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Документи в електронного вигляді було надіслано представнику ОСОБА_1 до електронного кабінету 20.09.2024 року.

Представник ТОВ «НоваПей» адвокат Войтов О.А. в судовому засіданні заперечував проти доводів апеляційних скарг, просив їх відхилити. Підтримав клопотання про стягнення витрат на правову допомогу понесених відповідачем в суді апеляційної інстанції в розмірі 5000 грн.

Представник ТОВ «Нова Пошта» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надійшло клопотання від представника Назаренко Є.В. про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що наказом начальника відділу кадрового обліку Департаменту з персоналу та адміністративних питань ТзОВ «НоваПей» № 911-к від 06.04.2022 року позивачку було прийнято на посаду касира пункту надання фінансових послуг філії № 17 ТзОВ «НоваПей».

07 квітня 2022 року між ТзОВ «НоваПей» в особі начальника відділу кадрового обліку та позивачкою було укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

Відповідно до п. 2.2. посадової інструкції до завдань та обов`язків касира ПНФП належить обслуговування клієнтів протягом робочого дня.

Перебуваючи на посаді касира ПНФП позивач виконувала функції касира (на постійній основі безпосередньо обслуговувала грошові кошти Фінансової установи) в ПНФП № 24126 (м. Кам`янець-Подільський, Нігинське шосе, буд. 25а).

Касові операції з клієнтами проводились ОСОБА_1 , зокрема, 21.01.2023 року та 26.01.2023 року, що підтверджується підписаними нею реєстрами підсумків та реєстрами операцій за вказані дати (т. 1, а.с. 84, 85, 86 - 91).

Службовою перевіркою було встановлено, що ОСОБА_1 21.01.2023 року та 26.01.2023 року здійснювала операції з видачі грошових переказів без присутності отримувачів грошових коштів.

У своїх письмових поясненнях від 24.02.2023 року ОСОБА_1 визнала свою вину в порушенні касової дисципліни (проведення фіктивних операцій без присутності клієнта) та зазначила, що вчиняла такі дії за рекомендацією (вказівкою) її безпосереднього керівника - начальника ПНФП № 24126.

01 березня 2023 року ОСОБА_1 було переведено на посаду старшого касира мобільної групи філії № 17 (витяг з наказу №642-к від 01.03.2023 року).

Посадовою інструкцією старшого касира мобільної групи (п.2.1.9) передбачено завдання працівника - виконувати обов`язки касира ПНФН. З вказаною посадовою інструкцією позивачка була ознайомлена 01.03.2023 року.

09 березня 2023 року ОСОБА_1 було звільнено з посади у зв`язку з втратою довіри на підставі п.2 ч.1 ст.41 КЗпП України (наказ № 708-к від 07.03.2023 року).

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.02.2024 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 11.07.2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «НоваПей» матеріальну шкоду в розмірі 466062,10 грн.

Крім того, згідно витягу з наказу № 65-к від 06 квітня 2022 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу в ТОВ «Нова Пошта» на посаду фахівця (оператора) (Кам`янець-Подільський) відділення № 3 Мережа відділень № 10 (Кам`янець-Подільський, Могилів-Подільський) регіональна мережа № 7 (Хмельницький) Департамент національної мережі Операційна дирекція за строковим трудовим договором з 07 квітня 2022 року по 31 серпня 2022 року за сімейними обставинами, з погодинною оплатою праці пропорційно відпрацьованому робочому часу з неповним робочим днем 2 години за сумісництвом, що підтверджується копією витягу ( т. 1, а.с. 42).

09 березня 2023 року ОСОБА_1 подала заяву про звільнення з роботи за згодою сторін з 09 березня 2023 року, що підтверджується копією заяви ( т.1, а.с. 41).

З витягу з наказу № 49-к від 09 березня 2023 року ОСОБА_1 було звільнено з роботи з посади фахівця (оператора) Мобільна група (Кам`янець - Подільський) Мережа відділень № 3 (Хмельницький, Кам`янець - Подільський) Філія № 13 «Хмельницька обл. Вінницька обл.», Дирекція з обслуговування клієнтів з 09 березня 2023 року за угодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України, що підтверджується копією витягу з наказу (т.1, а.с. 40).

Щодо звільнення позивачки за пунктом 2 статті 41 КЗпП України

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України крім підстав, передбачених статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір`я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Розірвання трудового договору за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір`я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов`язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір`я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Як роз`яснено судам в абзаці другому пункту 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» звільнення з підстав втрати довір`я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т. ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір`я.

Виходячи з викладеного та розуміння безпосереднього обслуговування грошових і товарних цінностей можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за пунктом 2 частини першої статті 41 КЗпП України, питання щодо віднесення позивача до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суд у кожному конкретному випадку повинен з`ясувати: чи становить виконання операцій, пов`язаних з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов`язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Зазначену правову позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 20 квітня 2016 року № 6-100 цс 16. Така правова позиція є незмінною і підстав для відступлення від неї колегія суддів не вбачає.

Ураховуючи викладене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про те, що позивачка виконувала роботу, пов`язану зі зберіганням, обробкою, перерахуванням, прийманням і видачею цінностей, вона брала на себе повну матеріальну відповідальність за безпеку збереження довірених їй установою цінностей.

Суд першої інстанції врахувавши те, що позивачка займала посаду касира, а після переведення - старшого касира, тобто за своїми посадовими обов`язками виконувала функції касира (на постійній основі безпосередньо обслуговувала грошові кошти Фінансової установи) в ПНФП № 24126 (м. Кам`янець-Подільський, Нігинське шосе, буд. 25а), касові операції з клієнтами проводились ОСОБА_1 зокрема, 21.01.2023 року та 26.01.2023 року, що підтверджується підписаними нею реєстрами підсумків та реєстрами операцій за вказані дати, службовою перевіркою було встановлено, що ОСОБА_1 21.01.2023 року та 26.01.2023 року здійснювала операції з видачі грошових переказів без присутності отримувачів грошових коштів, рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.02.2024 року, залишеним без змін постановою Хмельницького апеляційного суду від 11.07.2024 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «НоваПей» матеріальну шкоду в розмірі 466062,10 грн., дійшов правильного висновку про те, що ТОВ «НоваПей» при винесенні спірного наказу про звільнення позивачки з роботи у зв`язку з вчиненням нею дій, які дають підстави для втрати довір`я до неї як працівника, на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України, діяло згідно з положеннями трудового законодавства.

Доводи апеляційної скарги про те, що її звільнено з роботи незаконно, оскільки будучи переведеною на посаду старшого касира після проведення службового розслідування, вона не вчиняла ніяких порушень, безпідставні, оскільки працюючи на посаді старшого касира мобільної групи ПНФП Філії №17 ТОВ «НоваПей», ОСОБА_1 так само виконувала посадові обов`язки пов`язані із обслуговуванням товарно-матеріальних цінностей, як і на посаді касира, на якій нею було вчинено порушення касової дисципліни, унаслідок вчинених позивачкою дій ТОВ «НоваПей» до неї, як до особи, яка за своїми посадовими обов`язками здійснювала обслуговування грошових та матеріальних цінностей, втратило довір`я, тому були підстави для звільнення з роботи на підставі пункту 2 частини першої статті 41 КЗпП України.

Твердження позивачки в апеляційній скарзі щодо того, що судом першої інстанції не було встановлено неправомірності дій ТОВ «НоваПей» щодо невидачі їй трудової книжки у день звільнення, із занесенням відповідного запису про звільнення підлягають відхиленню, оскільки з урахуванням принципу диспозитивності, такі доводи та вимоги не заявлялися позивачкою в позовній заяві та не були предметом розгляду у суді першої інстанції.

Щодо звільнення позивачки за частиною першою статті 36 КЗпП України, за угодою сторін

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є угода сторін.

При домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами.

Анулювання такої домовленості може відбутися лише тоді, коли власник або уповноважений ним орган і працівник дійшли взаємної згоди.

Припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, але пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою.

Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП можуть бути укладені як в письмовій такі в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1 статті 36 КЗпП і раніше домовлена дата звільнення.

Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (за угодою сторін), суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін.

Суд першої інстанції встановив, що 09 березня 2023 року позивачка написала заяву про звільнення її з займаної посади за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (угодою сторін) з 09 березня 2023 року. На зазначеній заяві міститься дата її складання та особистий підпис позивачки. Роботодавець погодився з цим і звільнив працівника в той день, про який вона наполягала, а саме, в день подачі заяви. Тобто, сторони трудового договору дійшли взаємної згоди про припинення трудових відносин з 09 березня 2023 року.

Установивши, що звільнення позивачки відбулося за угодою сторін та на підставі відповідної заяви ОСОБА_1 про звільнення, а анулювання такої домовленості не мало місця, суд першої інстанції дійшов правильного висновку що звільнення ОСОБА_1 з роботи відбулося з дотриманням вимог пункту 1 статті 36 КЗпП України.

Твердження апелянта про те, що заяву про звільнення вона написала внаслідок психологічного примусу зі сторони відповідача, належними та допустимими доказами не підтверджено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.

У зв`язку із відмовою в поновленні на роботі суд першої інстанції дійшов також обґрунтованого висновку про відмову у стягненні середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Щодо доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про скасування додаткового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

На підставі ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За нормами частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України також визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційний суд констатує, що при подачі відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 ТОВ «НоваПей» зазначало, що орієнтований розрахунок витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції становить 15000 грн.

В подальшому, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником ТОВ «НоваПей» було подано заяву про стягнення понесених судових витрат та надано докази на підтвердження понесення таких витрат, а саме: договір про надання правової допомоги від 01.07.2020 року, укладений між ТОВ «Пост Фінанс» (назва після 21.01.2021 року ТОВ «НоваПей») та адвокатом Войтовим О.А.; протокол узгодження вартості послуг № 49 від 24.04.2023 року; акт приймання-передачі наданих адвокатом послуг № 49 від 24.04.2023 року, а також докази направлення заяви з додатками позивачу.

Заперечень позивача щодо неспівмірності заявлених відповідачем витрат або клопотання про зменшення таких витрат матеріали справи не містять.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, врахувавши що у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено, клопотань про зменшення розміру витрат не надходило, а відповідач довів належними доказами понесені ним витрати, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення із позивача на користь відповідача 15000 грн. витрат на правничу дорогому.

Доводи апеляційних скарг є необґрунтованими, не спростовують висновків суду першої інстанції, фактично апелянт наводить ті ж аргументи, що є підставою позову та яким дана оцінка судом в мотивувальній частині рішення, а тому такі доводи апелянта слід відхилити.

Суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційних скарг без задоволення, а судового рішення - без змін.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу понесених ТОВ «НоваПей» у суді апеляційної інстанції

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «НоваПей» зазначав, що попередній розрахунок суми судових витрат відповідача ТОВ «НоваПей» при апеляційному розгляді справи становить 5000 грн., та просив стягнути їх із позивача ОСОБА_1 на користь ТОВ «НоваПей».

В подальшому ТОВ «НоваПей» подало клопотання про стягнення судових витрат та надало докази на підтвердження понесення таких витрат в сумі 5000 грн.

Апеляційним судом встановлено, що відзив та клопотання про стягнення судових витрат подані представником ТОВ «НоваПей» адвокатом Войтовим О.А. через систему «Електронний суд» та направлено позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується описами вкладення у цінний лист з повідомленням.

Заперечення від ОСОБА_1 на стягнення заявлених у відзиві витрат на правову допомогу понесених відповідачем в апеляційній інстанції не надходили.

Колегія суддів вважає, що заявлені у відзиві витрати на правничу допомогу понесені в апеляційній інстанції у розмірі 5000 грн. підлягають задоволенню з таких підстав.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до відзиву ТОВ «НоваПей» надало апеляційному суду ордер №1080198 на представництво інтересів ТОВ «НоваПей» адвокатом Войтовим О.А. у Хмельницькому апеляційному суді на підставі договору про надання правової допомоги №б/н від 01.07.2020, протокол узгодження вартості послуг №54 від 20.08.2024 року, акт приймання-передачі наданих адвокатом послуг від 09.09.2024 року.

Матеріали справи містять копію договору про надання правової допомоги № б/н від 01.07.2020 укладеного між ТОВ «НоваПей» та адвокатом Войтовим О.А.

За змістом пунктом 1.2. договору, укладеного між ТОВ «НоваПей» та адвокатом Войтовим О.А. передбачено, що адвокат відповідно до узгоджених із замовником доручень надає консультаційні та юридичні послуги, представляє замовника з усіма правами, які надано законом позивачу, відповідачу, представляє інтереси замовника в судах на всіх етапах з правом подавати заяви, клопотання, пояснення, докази, скарги та вчиняти інші дії щодо захисту прав та інтересів замовника

Пунктом 2.1 договору, сторони погодили, що договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань.

Пунктами 4.1.-4.3. договору визначено, що розмір оплати наданих адвокатом послуг, а також умови та порядок розрахунків визначаються сторонами в додатках до цього договору; надані адвокатом послуги оплачуються замовником після підписання сторонами Акту приймання-передачі наданих послуг, якщо інший порядок оплати не передбачений відповідним додатком до цього договору; за домовленістю сторін оплата правової допомоги може здійснюватись також у вигляді передоплати або авансу.

Згідно протоколу узгодження вартості послуг №54 від 20.08.2024 року погоджено, що вартість послуги адвоката з ознайомлення з текстом оскаржуваного рішення становить 1000 грн., вивчення апеляційної скарги ОСОБА_1 - 1000 грн., підготовка та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу - 2000 грн., участь у судових засіданнях апеляційного суду - 1000 грн.

Згідно акта приймання-передачі наданих адвокатом послуг від 09.09.2024 року сторони погодили, що адвокатом були надані наступні послуги: ознайомлення з текстом оскаржуваного рішення становить 10 год., вивчення апеляційної скарги ОСОБА_1 - 1 год., підготовка та подання до суду відзиву на апеляційну скаргу - 2 год., участь у судових засіданнях апеляційного суду - незалежно від кількості. Загальна вартість наданих послуг становить 5000 грн.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказано, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

З огляду на наведене та враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2024 року та додаткове рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2024 року залишенню без змін, беручи до уваги відсутність позиції відповідача щодо заявлення представником ТОВ «НоваПей», адвокатом Войтовим О.А. у відзиві про стягнення витрат на правову (правничу) допомогу, колегія суддів вважає, що надані представником ТОВ «НоваПей», адвокатом Войтовим О.А. докази про понесення витрат на правничу допомогу на стадії апеляційного провадження в розмірі 5000 грн. є достатніми, допустимими і достовірними, а витрати на оплату послуг адвоката - доведеними і співмірними із складністю справи, обсягом виконаних робіт (наданих послуг) і часом, витраченим на виконання цих робіт (послуг), в зв`язку з чим заява про відшкодування таких витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню та з позивача на користь відповідача ТОВ «НоваПей» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 09 липня 2024 року та додаткове рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 серпня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НоваПей» 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2024 року.

Судді Т.О. Янчук

Л.М. Грох

О.І. Ярмолюк