Провадження № 22-ц/802/201/24 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 лютого 2024 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді Шевчук Л. Я.,

суддів Данилюк В. А., Киці С. І.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 грудня 2023 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» звернулось в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що 09 червня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (торгова марка «MONETKA») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір, за умовами якого позичальник ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 7 000 грн строком на 30 днів шляхом переказу на її платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ «Ощадбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 4 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір не відноситься до споживчого кредитування, був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на вебсайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором є прямою і безумовною згодою позичальника з умовами кредитного договору, Правилами надання грошових коштів у позику в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з яким вона ознайомилася перед підписанням кредитного договору та отриманням кредиту. Позичальник підписала кредитний договір 09 червня 2021 року о 14:24:09 шляхом введення одноразового ідентифікатора 645256 в особистому кабінеті на вебсайті в мережі Інтернет https://monetka.ua або https://monetka.com.uа.

Позивач також зазначав, що 17 червня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (кредитор) та ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» був укладений договір відступлення права вимоги № 17/06/2021-Р/М-3, за умовами якого право вимоги за кредитним договором № 2-9 від 09 червня 2021 року щодо позичальника ОСОБА_1 перейшло до ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто».

Посилаючись на зазначені обставини та на те, що відповідачка належним чином не виконувала своїх зобов?язань за кредитним договором, позивач просив стягнути з відповідачки в користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 24 438,56 грн за період з 09 серпня 2021 року по 27 вересня 2021 року (включно), судові витрати по справі у розмірі 2 684 грн та 9 000 грн витрат на правову допомогу.

Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 грудня 2023 року у цій справі позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути із ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 514,56 грн, з яких 6 962 грн заборгованість за тілом кредиту, 3 552,56 грн заборгованість за нарахованими процентами.

З відповідачки в користь позивачка стягнуто судовий збір у розмірі 1 154,66 грн та 3 871,80 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині відмови в позові скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог ТзОВ «ФК «Ріальто».

У відзивах на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Пілецька Р. Р. зазначають, що, на їх думку, рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому просили апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційний суд розглянув цю справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Як передбачено частинами 4, 5 статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до принципу диспозитивності апеляційний суд не робить своїх висновків щодо неоскарженої частини рішення ні в мотивувальній ні в резолютивній частині судового рішення.

Вивчивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині без змін з таких підстав.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом за матеріалами справи встановлено, що 09 червня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та ОСОБА_1 був укладений договір № 2-9, за умовами якого позикодавець надав позичальнику кредит у розмірі 7 000 грн строком на 30 днів шляхом переказу на її платіжну картку, емітовану АТ «КБ «Ощадбанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,7 % від суми кредиту за кожен день користування та 4 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту (а. с. 12-13).

Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація», які розміщені на сайті monetka.ua (пункт 1.4 кредитного договору).

17 червня 2021 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (первісний кредитор) та ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» (новий кредитор) був укладений договір про відступлення права вимоги, за умовами якого первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває право грошової вимоги за кредитними договорами, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників (позичальників за кредитними договорами), включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору, в тому числі за договором № 2-9 від 09 червня 2021 року щодо боржника ОСОБА_1 , що підтверджується витягом з акту приймання-передачі прав № 1 від 09 червня 2021 року до договору відступлення права вимоги (а. с. 37-39).

Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (стаття 207 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Відтак будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.

У своїй позовній заяві позивач ТзОВ «Фінансова компанія «Ріальто» просив стягнути із ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 2-9 від 09 червня 2021 року станом на 11 серпня 2023 року в розмірі 24 438,56 грн, яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 6 962 грн; заборгованості за несплаченими процентами у розмірі 3 552,56 грн; заборгованості по несплаченим процентам за неправомірне користування грошовими коштами відповідно до пункту 3.3 кредитного договору у розмірі 13 924 грн.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини 1статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 13 924 грн, суд першої інстанції вважав, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилися після спливу визначеного договором строку кредитування.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи і зроблені з дотриманням вимог закону.

У пункті 3.3 кредитного договору зазначено, що у випадку порушення строків повернення кредиту, встановлених пунктом 1.3. договору (з урахуванням пролонгації строку дії договору), позичальник сплачує товариству плату за неправомірне користування кредитом за процентною ставкою 4,0 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування (річна процентна ставка становить 1460,00 %) кредитом понад строк, зазначений у пункті 1.3 цього договору.

Позичальник, підписуючи даний договір, засвідчив, що ознайомлений, повністю розуміє та погоджується з усіма умовами та змістом договору, додатків до нього та Правил і зобов`язується їх дотримуватись; інформація, надана товариством, забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги за цим договором без нав`язування її придбання (пункти 5.2-5.2.2 договору).

Невід`ємною частиною цього договору є Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, через мережу Інтернет ТзОВ «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» (далі - Правила), які розміщені на сайті monetka.ua.

Згідно з пунктом 4.14 Правил впродовж терміну договору позичальник має право продовжити строк його дії (зробити пролонгацію), сплативши нараховані проценти по кредиту (до закінчення терміну договору). При цьому продовження відбувається на строк, зазначений у договорі при отриманні кредиту, та діє з дати сплати нарахованих процентів. Також для продовження договору можливо скористатися послугою пролонгації «за комісію», сплативши комісію, яка відображена в особистому кабінеті. Строк пролонгації договору «за комісію» становить 7 або 14 днів.

Строк надання кредиту та строк дії цього договору становить 30 днів, але в будь якому випадку строк користування грошовими коштами не може становити менше 3 (трьох) календарних днів. Строк надання кредиту може бути продовжений в порядку та на умовах, визначених цим договором (пункт 1.3 договору).

Натомість позивач будь-яких доказів на підтвердження того, що строк надання кредиту був продовжений в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, суду не надав.

Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зробила правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України.

Боржник, який прострочив виконання грошових зобов?язань, на вимогу кредитора зобов?язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 статті 625 ЦК України).

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_1 процентів за кредитом у розмірі 13 924 грн, нарахованих внаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань після спливу строку кредитування, тобто після 09 липня 2021 року, задоволенню не підлягають.

При цьому ТзОВ «ФК «Ріальто» не пред?являв до позичальника ОСОБА_1 позовних вимог щодо стягнення трьох процентів річних від простроченої суми відповідно до статті 625 ЦК України.

Пунктом 3.3. кредитного договору передбачено нарахування відсотків за підвищеною ставкою 4 % від суми несвоєчасно повернутого кредиту за кожен день користування кредитом, а не за кожен день прострочення, та у разі пролонгації договору.

З огляду на викладене апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що саме пунктом 3.3 кредитного договору передбачено нарахування процентів відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, як відповідальність за порушення грошового зобов`язання.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не впливають на правильність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції доходить висновку, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування чи зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ріальто» залишити без задоволення.

Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 19 грудня 2023 року у цій справі в оскаржуваній частині залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді