Справа № 317/ 4009/24
№/п 2/317/1098/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ачкасова О.М.

при секретарі Фененко М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя у загальному позовному провадженні справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами, посилаючись на те, що після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , який вона прийняла після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не оформила своїх спадкових прав. Позивачка, як єдиний спадкоємець за законом першої черги, прийняла спадщину, звернувшись з відповідною заявою до Запорізької районної державної нотаріальної контори. При оформленні прав на спадкове майно нотаріусом встановлено, що правовстановлюючі документи на спадковий житловий будинок не були зареєстровані належним чином на спадкодавців, у зв`язку з чим 23.07.2024 року державним нотаріусом Запорізької районної державної нотаріальної контори винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, тому позивачка була вимушена звернутись до суду із вказаним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 до суду не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялась своєчасно та належним чином, від її представника адвоката Заярної М.А. надійшла заява про розгляд справи без її участі та без участі позивачки, позов підтримала у повному обсязі, просила суд його задовольнити.

Представник відповідача Територіальної громади в особі Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області до суду не з`явився, надав суду пояснення по справі, у яких просив суд вирішити справу на розсуд суду та розглянути справу за їх відсутності.

Суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю сторін, які беруть участь у справі , у загальному позовному провадженні, на підставі наявних у справі доказів.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши усі докази у сукупності, суд вважає, що позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 04.04.2022 року.

Факт родинних відносин позивачки з померлою матір`ю, підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 08.02.1971 р., з якого вбачається, що ОСОБА_4 , була донькою померлої ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на спадкове майно, у тому числі, у вигляді: житлового будинку з господарськими спорудами в АДРЕСА_1 , яке вона прийняла, але не оформила після смерті свого чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Факт знаходження ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в зареєстрованому шлюбі підтверджений свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 від 20.04.1963 р., виданого Кушугумською селищною радою Червоноармійського району Запорізької області.

Згідно свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 , виданого 22.05.1995 р., Балабинською селищною радою Запорізького району Запорізької області, ОСОБА_3 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи №138/2024, яка відкрита Запорізькою районною нотаріальною конторою 03.07.2024 р., після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що спадщину за законом, як спадкоємець першої черги прийняла її донька - ОСОБА_1 .

Відповідно до матеріалів спадкової справи №272(1997), яка відкрита Запорізькою районною нотаріальною конторою 17.07.1997 р., після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийняла його дружина ОСОБА_2 , а що ОСОБА_4 , відмовилася від спадщини після смерті батька.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом на майно, належне її матері ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за заповітом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна.

Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 гл. 10 р. 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до вимог ст. 49 Закону України «Про нотаріат», у разі неподання відомостей (інформації) та документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, нотаріус відмовляє у її вчиненні, про що, на вимогу заінтересованої особи, виносить мотивовану постанову.

Відповідно до копії Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори Кравцової Л.М. від 23.07.2024 року, позивачці ОСОБА_1 відмовлено в оформленні свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок в АДРЕСА_1 , після померлої матері ОСОБА_2 , яка прийняла, але не оформила спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Причиною для відмови у вчиненні вищевказаної нотаріальної дії стало те, що документи, потрібні для вчинення нотаріальної дії, відсутні.

Відповідно до п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно зі ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи.

Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Як встановлено положеннями ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною 1 статті 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до п.3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно.

Вирішуючи питання щодо наявності у спадкодавця права власності на спадковий житловий будинок, необхідно встановити час та підстави виникнення такого права, а також належність правовстановлюючих документів спадкодавцю.

Правовідносини з забудови індивідуального житлового будинку ОСОБА_3 в час побудови 1968 рік ( побудований будинок разом з господарськими спорудами) були врегульовані нижченаведеними нормами права та підзаконними нормативними актами.

Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948 року встановлено, що кожний громадянин та кожна громадянка СРСР мають право купити або побудувати для себе на праві особистої власності житловий будинок для чого здійснюється відвід земельних ділянок в безстрокове користування.

Відповідно до виписки із рішення засідання виконавчого комітету Балабинської селищної ради від 15.03.1966 року вбачається, що спадкодавцю ОСОБА_3 була виділена земельна ділянка 700 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ( копія додається), в подальшому адреса змінена на АДРЕСА_2 .

Відповідно до рішення №104/1 від 09.07.1998 року Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області «про оформлення права особистої власності на жилий будинок в АДРЕСА_1 » вбачається, що виконавчий комітет Балабинської селищної ради вирішив: 1/ оформити право особистої власності на жилий будинок в АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 ( померлим), 2/ видати свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок в АДРЕСА_1 ОСОБА_3 ( померлому), 3/ встановити розмір земельної ділянки площею 794 кв.м. до жилого будинку в АДРЕСА_1 ; 4/ затвердити акти прийому жилого будинку в АДРЕСА_1 .

Відповідно до відповіді ЗМБТІ від 03.07.2024 року вбачається, що документів, які б свідчили про реєстрацію права власності на спадковий будинок не містяться в інвентарній справі.

У відповідності до вказаного Указу Радою Міністрів СРСР від 26.08.1948 року прийнято Постанову, п. 2 якої визначено, що побудовані на відведених під будівництво індивідуальних житлових будинків земельних ділянках будинки є особистою власністю забудовників.

Таким чином, діюче у вказаний період цивільне законодавство передбачало право особистої приватної власності на таке майно як індивідуальний житловий будинок.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію нерухоме майно, збудоване до 05.08.1992, при набутті права власності на такі об`єкти.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Відповідно до технічного паспорту, складеного 18.07.2024 року ФОП ОСОБА_5 будівлі та споруди, які розташовані в АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок літ. «А» рік побудови 1968 року, загальною площею 52,6 кв.м., житловою площею 33,7 кв.м., прибудова літ. «а», літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В», погріб з шийкою літ. «пг», гараж літ. «Д», вбиральня літ. «Г», душ літ. «Е», спрій літ. «Ж», паркан №1, ворота №3, водопровід №3 збудовані в період з 1968 по 1991 роки.

Таким чином, з урахуванням факту побудови будинку спадкодавцем у 1968 році, що підтверджується технічним паспортом на будинок, та відповідно до приписів листа ВССУ від 16.05.2013, суд вважає, що за позивачкою може бути визнане право власності на цей будинок в порядку спадкування за законом.

Згідно з п. 1 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Пунктом 3 ці є ж статті передбачено, що якщо цивільні правовідносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Таким чином, враховуючи те, що судом встановлено право позивачки на спадщину, відкриту після смерті її матері ОСОБА_2 та неможливість оформити це право у відповідності до чинного законодавства у нотаріальному порядку через відсутність у неї відповідних правовстановлюючих документів на спадкове майно, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,80,81,89,200,259, 263-265,273 ЦПК України, ст.ст. 1216,1217,1218, 1233,1235,1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити у повному обсязі. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 НОМЕР_4 , зареєстрована : АДРЕСА_3 ) право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: житловий будинок літ. «А» загальною площею 52,6 кв.м., житловою площею 33,7 кв.м., прибудову літ. «а», літню кухню літ. «Б», сарай літ. «В», погріб з шийкою літ. «пг», гараж літ. «Д», вбиральню літ. «Г», душ літ. «Е», сарай літ. «Ж», паркан №1, ворота №3, водопровід №2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 22.10.2024 року.

Суддя: О.М. Ачкасов