ПОСТАНОВА

іменем України

17 вересня 2024 року м. Кропивницький

справа № 176/1114/23

провадження № 22-ц/4809/998/24

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Карпенка О.Л.,

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14 березня 2024 року у складі судді Шаєнко Ю.В.,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дніпрофінансгруп» (далі по тексту ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп») звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

В обґрунтування заявленого позову посилалося на те, що 14 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі по тексту ПАТ «КБ «Надра») було укладено кредитний договір №858131/ФЛ, за умовами якого банк надав кредитні кошти у розмірі 21600 доларів США. 14 серпня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов`язання було укладено договір поруки, за умовами якого ОСОБА_2 , у разі невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, стає солідарним боржником.

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25.03.2013 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору від 14 серпня 2008 року №858131/ФА у сумі 256115 грн 64 коп.

17 липня 2020 року AT «КБ «Надра» на підставі договору №GL48N718070J_3 відступило ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» право вимоги по кредитному договору від 14 серпня 2008 року №858131/ФЛ

Посилаючись на зазначені обставини просило суд стягнути з відповідачів на свою користь 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з врахуванням встановленого індексу інфляції за період з 07 травня 2020 року по 06 травня 2023 року у розмірі 147641,54 грн, з яких: 3% річних 23124,81 грн; інфляційне збільшення 124516,73 грн.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14 березня 2024 рокуу задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову у повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.

Сторони у судове засідання апеляційного суду не з`явилися. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Колегія суддів постановила ухвалу про слухання справи у відсутності сторін на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що 14 серпня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір №858131/ФЛ, відповідно до умов якого ОСОБА_1 було надано кредит на суму 21600 дол США. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 14 серпня 2008 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 було укладено договір поруки (а.с.10,11).

Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 березня 2013 року по справі №2-835/11 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору від 14 серпня 2008 року № 858131/ФЛ у сумі 256115 грн 64 коп (а.с.13-14).

17 липня 2020 року між ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором від 02 червня 2008 року до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перейшло до позивача по справі (а.с.5-8).

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 18 грудня 2020 року по справі №2-835/11 задоволено заяву ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», заінтересовані особи ПАТ КБ «Надра», Жовтоводський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство КБ «Надра» на його правонаступника - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» за виконавчим листом №2-835/11, виданим на підставі рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25.03.2013 року по справі №2-835/11 щодо стягнення солідарної заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором від 14.08.2008 року №858131/ФЛ у сумі 256115,64 грн та судових витрат у розмірі 910 грн. Видано дублікат виконавчого листа №2-835/11, виданого на підставі рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25 березня 2013 року по справі №2-835/11 щодо стягнення солідарної заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором від 14.08.2008 року №858131/ФЛ у сумі 256115,64 грн та судових витрат у розмірі 910 грн. Поновлено ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа №2-835/11, виданого на підставі рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25.03.2013 року по справі №2-835/11 щодо стягнення солідарної заборгованості з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості за кредитним договором від 14.08.2008 року №858131/ФЛ у сумі 256115,64 грн та судових витрат у розмірі 910 грн (а.с.15-16).

Рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 станом на дату подачі позову, виконано не було.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідачів складає 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 07 травня 2020 року по 06 травня 2023 року у розмірі 147641,54 грн, з яких: 3% річних 23124,81 грн; інфляційне збільшення 124516,73 грн (а.с.4,12).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про пропуск банком строку позовної давності.

Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками суду, виходячи з такого.

Відповідно до статей 256-258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно зі ст.260, 261 ЦК України позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову.

Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.04.2018 у справі №910/16945/14, від 16.11.2018 у справі № 918/117/18, від 30.01.2019 у справах №905/2324/17, №922/175/18, від 13.02.2019 у справі №924/312/18.

Щодо строків позовної давності при застосуванні ст.625 ЦК України висловилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 по справі №127/15672/16-ц, де зазначила, що аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статтею 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу).

Відповідно до частин 1, 2 ст.509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст.11 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.ч.1 та 5 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зважаючи на відсутність в зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов`язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, слід дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України.

При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з врахуванням даного місяця.

На відміну від інфляційних збитків, розрахунок трьох процентів річних здійснюється за кожен день прострочення за формулою: сума боргу х 3 % : 365 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення.

За змістом статті 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає.

Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях.

Разом із тим у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Таких висновків у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 01 березня 2017 року у справі № 6-284цс17.

Також, аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження № 14-727цс19).

З огляду на викладене, суд зазначає, що предметом укладеного між сторонами кредитного договору від 23 липня 2008 року, є грошові кошти в іноземній валюті долари США, заборгованість за невиконаними кредитними зобов`язаннями боржника є стягнутою за вказаним вище рішенням суду в гривнях, з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, тому передбачені частиною другою статті 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти.

Зважаючи на те, що рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 25.03.2013 року по справі №2-835/11 стягнуто солідарно заборгованість з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Надра» за кредитним договором від 14.08.2008 року №858131/ФЛ у сумі 256115,64 грн, тобто у грошовій одиниці «гривня» без визначення еквіваленту в іноземній валюті інфляційні втрати підлягають стягненню.

Щодо вирішення позовних вимог в частині 3% річних апеляційний суд виходить з такого.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника (висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 06.06.2012 у справі №6-49цс12, постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.10.2019 у справі №723/304/16-ц, від 27.11.2019 у справі №340/385/17).

У частині другій статті 625 ЦК України прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі 373/2054/16-ц).

Оскільки ухвалення судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором не припиняє грошового зобов`язання боржника та не звільняє його від наслідків порушення відповідного зобов`язання, кредитор має право на нарахування 3 % річних за весь час прострочення зобов`язання до моменту його фактичного виконання.

У поданій позовній заяви було зазначено розрахунок заборгованості відповідачів, а також окремо додано розрахунок індексу інфляції, відповідно до якого за основу розрахунку 3% річних та інфляційних втрат з боку ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було взято заборгованість у розмірі 257095 грн 64 коп.

Проте, апеляційний суд не може в повній мірі погодитись із вказаним розрахунком, оскільки за рішенням суду з відповідачів на користь позивача, який є правонаступником кредитора, стягнуто заборгованість за кредитом у сумі 256115 грн 64 коп, що підтверджується рішенням суду та виданим дублікатом виконавчого листа (а.с.13-16).

Тому колегія суддів здійснила власний розрахунок, а саме за період з 07.05.2020 по 31.12.2020 сума 3% річних становить 5010 грн 00 коп; за період з 01.01.2021 по 06.05.2023 сума 3% річних становить 17998 грн. 00 коп, а всього 23008 грн.

За прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 07.05.2020 по 31.12.2020 з урахуванням суми заборгованості у розмірі 256115 грн 64 коп та індексів інфляції, а саме травень 2020 (100,30 : 100) x червень 2020 (100,20 : 100) x липень 2020 (99,40 : 100) x серпень 2020 (99,8 : 100) x вересень 2020 (100,50 : 100) x жовтень 2020 (101,00 : 100) x листопад 2020 (101,30 : 100) x грудень 2020 (100,90 : 100), сума інфляційних втрат становить 8801,30 грн. За прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 01.01.2021 по 06.05.2023 з урахуванням суми заборгованості у розмірі 256115 грн 64 коп та індексів інфляції, а саме січень 2021 (101,30 : 100) x лютий 2021 (101,00 : 100) x березень 2021 (101,70 : 100) x квітень 2021 (100,70 : 100) x травень 2021 (101,30 : 100) x червень 2021 (100,20 : 100) x липень 2021 (100,10 : 100) x серпень 2021 (99,80 : 100) x вересень 2021 (101,20 : 100) x жовтень 2021 (100,90 : 100) x листопад 2021 (100,80 : 100) x грудень 2021 (100,60 : 100) x січень 2022 (101,30 : 100) x лютий 2022 (101,60 : 100), березень 2022 (104,50 : 100), квітень 2022 (103,10 : 100), x травень 2022 (102,70 : 100) x червень 2022 (103,10 : 100) x липень 2022 (100,70 : 100) x серпень 2022 (101,10 : 100) x вересень 2022 (101,90 : 100) x жовтень 2022 (102,50 : 100) x листопад 2022 (100,70 : 100) x грудень 2022 (100,70 : 100) x січень 2023 (100,80 : 100) x лютий 2023 (100,70 : 100), березень 2023 (10,50 : 100), квітень 2023 (100,20 : 100), сума інфляційних втрат становить 112147,22 грн.

За встановлених обставин апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідачів на користь позивача солідарно 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 07 травня 2020 року по 06 травня 2023 року у розмірі 23008 грн, інфляційні втрати у розмірі 120948 грн 52 коп.

В решті позовних вимог слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин справи, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно до задоволених вимог у розмірі по 3271,12 грн з кожного.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити частково.

Рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області від 14 березня 2024 рокускасувати та ухвалити нове.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (ЄДРПОУ 40696815, вул.Автотранспортна,2, офіс 205, м. Дніпро) 3% річних за період прострочення виконання грошового зобов`язання з 07 травня 2020 року по 06 травня 2023 року у розмірі 23008 (двадцять три тисячі вісім) грн, інфляційні втрати у розмірі 120948 (сто двадцять тисяч дев`ятсот сорок вісім) грн 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) та з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (ЄДРПОУ 40696815, вул.Автотранспортна,2, офіс 205, м. Дніпро) судовий збір по 3271 (три тисячі двісті сімдесят одній) грн 12 коп з кожного.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 27 вересня 2024 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

О.Л. Карпенко