Справа № 180/1948/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 р. Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Янжули О.С.,

при секретарі Котовій Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Марганець, в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, в письмовому провадженні, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної травмою на виробництві,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної травмою на виробництві.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вона перебувала у трудових відносинах з Марганецьким гірничо-збагачувальним комбінатом, правонаступником якого на даний час є Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат"

За час роботи на даному підприємстві отримала травму на виробництві, а саме: закриту черепно-мозкову травму (ЗЧМТ), струс головного мозку, забій шийного відділу хребта, що підтверджується актом про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом № 12/4 (форма Н-1) та актом проведення розслідування нещасного випадку, що стався 02 лютого 2013 року о 15 год. 10 хв. (форма Н-5), яка обумовлена умовами в яких працювала.

В наслідок отриманої виробничої травми, при первинному огляді МСЕК їй було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 20%, групу інвалідності не встановлено, що підтверджується Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серія АБ № 0003071. Впродовж, при повторних переоглядах визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках-25%, у зв`язку з трудовим каліцтвом, групу інвалідності не встановлено.

03.09.2024 року при повторному переогляді МСЕК їй було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 25%, дата чергового переогляду 10.05.2025 року, групу інвалідності не встановлено, що підтверджується Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серія 12 ААА № 131351.

Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці вона втратила своє здоров`я, їй завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що вона змушена тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, медико-соціальні експертні комісії, відновлювальні процедури, лікування. Розмір моральної шкоди оцінює в сумі 150 000 гривень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Для цілей цього кодексу малозначними справами є: справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.2 ч.6 ст.19 ЦПК України).

Ухвалою суду від 12 вересня 2024 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін - в письмовому провадженні. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

26 вересня 2024 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної травмою на виробництві, в повному обсязі. Вважають позовні вимоги ОСОБА_1 необгрунтованими та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи і нормам діючого законодавства. Позивач, 02.02.2013р. отримала травму на виробництві, та посилається на акт про нещасний випадок пов`язаний з виробництвом № 12/4 (форма Ц-І) та акт проведення розслідування нещасного випадку (форма Н-5), що стався 02 лютого 2013 р. о 15 год. 10 хв. Зазначаючи в позовній заяві про нещасний випадок, який стався з Позивачем 02.02.2013р. та посилаючись на Акт по формі Н-1 та Акт по формі Н-5, Позивач не зазначає в позові всю наявну інформацію суду, зокрема не вказує про п. 10 Акту по формі Н-1 та п. 6 Акту по формі Н-5 що має істотне значення для вирішення справи по суті, а саме: у пункті 10 «Особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці» Акт; №12/4 (форма Н-1) від 28.02.2013р. зазначається, що ОСОБА_1 (дробильник розряду ГЗФ), при виконанні робіт, допустила порушення п. 3.4. Інструкції з охорони праці для дробильника БТИ-ОФ-113-10, про що також відзначено в розділі 6 «Висновки комісії» Акт розслідування нещасного випадку (Форма Н-5).В пункті 3 Акту від 28.02.2013р. (форма Н-5) також зазначено, що небезпечні та шкідливе виробничі фактори відсутні. Таким чином, посилання позивача на те, що «виробнича травма виникла з вини АТ «Марганецький ГЗК», яким було допущено порушення трудового процесу» є необґрунтованим та неправомірними, так як нещасний випадок стався саме внаслідок порушення вимог законодавства охорони праці, в тому числі зі сторони ОСОБА_1 , про що зазначено в Актах по формі Н-1 та Н-5: від 28.02.2013 р. Отже нещасний випадок стався не з вини підприємства, а саме: в наслідок недотримання ОСОБА_1 вимог законодавства з охорони та гігієни праці, так як при виконаю робіт, допущено порушення п. 3.4. Інструкції з охорони праці для дробильника БТИ-ОФ-113-10. Крім викладеного, при працевлаштуванні на роботу до АТ «Марганецький ГЗК», ОСОБА_1 , відповідності до чинного законодавства, було проведено первинний інструктаж та ознайомлена з умовами праці і специфікою роботи на виробництві. При цьому у позивача не виникло жодних запитань чи зауважень, вона самостійно прийняла рішення працювати на виробництві у відповідача. Відзначають. що на виконання норм з охорони та безпеки праці, забезпечення дотримання санітарно-гігієнічних умов, а також з метою запобігання виробничого травматизму виникненню професійних захворювань працівників, АТ «Марганецький ГЗК» постійно проводить відповідні заходи та щорічно спрямовує кошти на здійснення їх фінансування. У кожному цеху та структурному підрозділі АТ «Марганецький ГЗК» створює та забезпечує умови праці у відповідності до вимог нормативно-правових актів з охорони та безпеки праці, а також проводяться належні комплексні заходи щодо поліпшення раніше запроваджених умов праці робітників комбінату, які направленні для запобігання та недопущення виробничого травматизму, професійних захворювань та виробничих аварій. Крім того, на виконання встановлених норм з охорони праці, працівникам задіяним та зайнятим на роботах зі шкідливими умовами праці безоплатно видаються молочні продукти. Також, у відповідності до встановлених нормативів здійснюється забезпечення робітників спецодягом, спецвзуттям та засобам індивідуального захисту. Наряду з цим, АТ «Марганецький ГЗК» виходячи з фінансової спроможності проводить забезпечення працівників безоплатними путівками для санаторно-курортного лікування. При цьому, згідно частини 1 ст. 9 Закону України «Про охорону праці» № 2694 - XII від 14.10.1992 р., відшкодування шкоди, заподіяної працівникові внаслідок ушкодження його здоров`я або у разі смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та профзахворювань відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Згідно частини 2 ст. 9 Закону України «Про охорону праці», роботодавець може за рахунок власних коштів здійснювати потерпілим та членам їх сімей додаткові виплати відповідно де колективного чи трудового договору. На даний час, виплата робітникам комбінату моральної шкоди колективним чи трудовик договором в АТ «Марганецький ГЗК» не передбачена. Поряд з цим, АТ «Марганецький ГЗК» своєчасно здійснював та здійснює перерахування страхових внесків, які передбачені діючим законодавством, а Фонд соціального страхуванню України, в свою чергу, нарахував та сплатив Позивачу одноразову допомогу, та продовжу« нараховувати та виплачувати щомісячні виплати у встановленому розмірі, що дає всі підставі стверджувати, що Позивач отримує такі виплати, в першу чергу, за рахунок коштів Відповідача. Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-ХІЛ від 23.09.1999 р., із змінами та доповненнями (далі - Закон № 1105), що діє на даний час визначено порядок та підстави відшкодування шкоди, заподіяної працівникові ушкодження здоров`я, пов`язаним із виконанням ним трудових обов`язків, що здійснюються саме фондом соціального страхування України, а не роботодавцем. Таким чином, Відповідач виконує вимоги законодавчих та нормативно-правових актів охорони та безпеки праці, в тому числі Закону України «Про охорону праці». Посилаються, що підставою виникнення матеріальної відповідальності є трудове правопорушення сторін трудовий правовідносин, тобто противоправне, винне невиконання чи неналежне виконання однією з сторін трудового договору своїх трудових обов`язків, яке спричинило заподіяння шкоди ( як майнової, так і немайнової) іншій стороні трудових правовідносин. АТ «Марганецький ГЗК» вважає, що єдиним допустимим засобом доказування наявності (спричинення) моральної шкоди у позивача, заподіяної ушкодженням здоров`я, є висновок експерта за наслідками проведення відповідної експертиз, однак в матеріалах справи відсутній будь-який висновок експертизи або експертне дослідження з даного приводу, а Позивачем не заявляється в межах його процесуальних прав клопотання про призначення йому відповідної експертизи (або дослідження).Таким чином, відповідач вважає, що сума позовних вимог в розмірі 150 000,00 гри. є необгрунтованою, неправомірною та такою, що не підтверджена жодним розрахунком позивача всупереч діючому законодавству України.

Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 124 Конституції України передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що одним з основних принципів судочинства, є законність. Принцип законності визначається тим, що суд у своїй діяльності при вирішенні справ повинен правильно застосовувати норми матеріального права до взаємовідносин сторін.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України», національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно до ст.ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року передбачено, що рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 263 ЦПК).

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я.

Згідно положень статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала.

Згідно ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 знаходилася у трудових відносинах з Марганецьким гірничо-збагачувальним комбінатом, правонаступником якого на даний час є Акціонерне товариство "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат", що підтверджується копією трудової книжки Серії НОМЕР_1 .,

За час роботи на даному підприємстві, а саме: 02 лютого 2013 року о 15 год. 10 хв. ОСОБА_1 отримала травму на виробництві, яка обумовлена умовами в яких вона працювала, а саме: закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій шийного відділу хребта, що підтверджується Актом № 12/4 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (форма Н-1) та актом проведення розслідування нещасного випадку, який стався 02 лютого 2013 року о 15 год. 10 хв. на ПАТ " Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" ( форма Н-5).

За даним нещасним випадком складені акти за формою Н-1 від 28 лютого 2013 року та за формою Н-5 від 28 лютого 2013 року.

При первинному огляді МСЕК - 04.06.2013 року, ОСОБА_1 було встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 20%, групу інвалідності не встановлено, що підтверджується випискою з акту огляду медико-соціальною експертною комісією про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серія АБ № 0003071.

Впродовж, при повторних переоглядах визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках -25%, у зв`язку з трудовим каліцтвом, групу інвалідності не встановлено.

03.09.2024 року при повторному переогляді МСЕК ОСОБА_1 встановлено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 25%, дата чергового переогляду 10.05.2025 року, групу інвалідності не встановлено, що підтверджується Довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги Серія 12 ААА № 131351.

Виходячи з медичних документів, акту № 12/4 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом ( форма Н-1); акту проведення розслідування нещасного випадку, який стався 02 лютого 2013 року о 15 год. 10 хв. на ПАТ "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (форма Н-5) , суд прийшов до висновку про те, що у зв`язку з небезпечними умовами праці, низьким рівнем техніки безпеки, позивач отримала виробничу травму.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що право громадян на соціальний захист гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, одним із видів якого є відповідно за ч.1 ст.4 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування - страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

З наведеного вбачається, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки виробнича травма отримана позивачем під час виконання ним трудових обов`язків, а отже наявні у зв`язку з цим підстави, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків.

Згідно частин 1,3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок виробничої травми, спричиненої негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Відповідно до ст.23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Доводи представника АТ «МГЗК» про відсутність обов`язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу, суд до уваги не приймає, оскільки обов`язок створити безпечні умови праці законодавством покладено на роботодавця.

Крім того, доводи представника відповідача факту відсутності підстав відшкодування позивачу моральної шкоди суд вважає безпідставними, оскільки вказане спростовується матеріалами справи: факт заподіяння такої шкоди, у зв`язку із виробничою травмою, встановлений медичними довідками та виписними епікризами, про тривалість лікування та перенесений фізичний біль. Так, позивач з моменту отримання травми постійно відчуває фізичні страждання та біль, обґрунтовані важкістю самопочуття та особливостями лікування. У нього присутнє постійне відчуття дискомфорту, стомлюваності, тривоги, емоційне пригнічення, переживання, роздратованість, які викликані наслідками виробничої травми. Крім того, останній позбавлений можливості реалізації своїх здібностей, вимушений постійно приймати лікарські препарати, відчуває наслідки травми, він обмежений в спілкуванні з оточуючими, вирішенні своїх побутових потреб, все це вимагає додаткових зусиль для продовження активного громадського життя та підтримання в належному стані здоров`я, що порушує нормальні життєві зв`язки ОСОБА_1 .

Таким чином, встановивши, що виробнича травма позивача, яка завдає їй фізичного болю та душевних страждань, виникли з вини АТ «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», яким було допущено порушення трудового процесу, що підтверджено висновком МСЕК щодо втрати позивачем працездатності, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок виробничої травми (постанова Верховного Суду від 20 лютого 2019 року по справі № 211/2524/16-ц).

Тому, вирішуючи питання про розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд враховує значні тяжкі зміни її життєвих зав`язків, ступінь втрати нею професійної працездатності, глибину фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого та позбавлення його можливості їх реалізації, тривалість та характер моральних переживань, що пов`язані з перенесенням позивачем фізичного болю, необхідністю вжиття додаткових зусиль для організації свого життя у зв`язку зі ушкодженням здоров`я, інших обставин справи, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди суму 120 000 грн., без утриманням податку та обов`язкових платежів.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір у сумі 1211 гривень 20 копійок.

Підстав для розгляду справи з викликом сторін у судове засідання, про що просить представник відповідача, суд не вбачає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 23,1167 ЦК України; ст.ст.2,3,4,

6,9,10,12,13,19,76-81,133,141,247,258,259,263-265,268,273,352,354-355ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної травмою на виробництві - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного Товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код юридичної особи 00190911 згідно ЄДРПОУ, місцезнаходження: 53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, 62) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП- НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 в відшкодування моральної шкоди 120 000 (сто двадцять тисяч) гривень 00 копійок, без утриманням податку та обов`язкових платежів.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Акціонерного Товариства "Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат" (ідентифікаційний код юридичної особи 00190911 згідно ЄДРПОУ, місцезнаходження: 53400, Дніпропетровська область, м. Марганець, вул. Єдності, 62) судовий збір на користь держави в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: О. С. Янжула