Справа № 953/3037/24
04 листопада 2024 року м.Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Юрлагіної Т.В.,
за участю секретаря - Бірукової Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі № 953/3037/24 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, -
В обґрунтування вимог заяви представник зазначає, що 19 вересня 2024 року Київським районним судом м. Харкова було винесено рішення по цивільній справі № 953/3037/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яким було задоволено позовні вимоги в повному обсязі.
Позивач зазначає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які поніс позивач, складає 25 000 грн, з яких: ознайомлення з матеріалами справи за наданим пакетом документа клієнтом, аналіз наданих документів, ознайомлення з судовою практикою та визначення перспективи справи (4 год.) - 6000,00 грн.; складання скарги (3 год.) - 4 500,00 грн; гонорар за прийняте рішення на користь клієнта - 14 500,00 грн.
Заява надійшла до суду 25 вересня 2024 року та на підставі протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25 вересня 2024 року була передана у провадження головуючої судді Юрлагіної Т.В.
В судове засідання сторони не з`явилися, про судове засідання повідомлені належним чином, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.
Згідно п. 3 ч. 1ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК Україниу разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2024 року позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» інфляційні витрати та 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання у розмірі 153 250 (сто п`ятдесят три тисячі двісті п`ятдесят) грн. 18 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» судовий збір у сумі 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. 00 коп.

Встановлено, що при ухваленні рішення судом не вирішено питання розподілу судових витрат в частині витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги адвокатом.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду даної справи ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» надавалась професійна правнича допомога адвокатом Чміль Юлією Володимирівною.

Так, 02 січня 2024 року між Адвокатським бюро «Юлії Чміль» в особі керуючого бюро Чміль Юлії Володимирівни, яка діє на підставі Статуту, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», в особі директора Скребця Олександра Сергійовича, що діє на підставі Статуту, у місті Дніпро укладено Договір №02/01-24 про надання правової допомоги.

Відповідно до п. 1.1. Договору Бюро приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правову допомогу щодо: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництва та захисту інтересів Клієнта в будь-яких органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування, а також у судах всіх форм та у всіх інстанціях під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження у справах про адміністративні правопорушення, органах державної виконавчої служби, органах Національної поліції України, прокуратури, органах Державної фіскальної служби України та усіх інших правоохоронних органах, органах Державної реєстраційної служби України, Міністерства юстиції України тощо з будь-яких питань.

Розділом 3 Договору (пункти 3.1-3.7) визначено, що вартість наданих юридичних послуг Бюро визначає самостійно після одержання від Клієнта замовлення на надання юридичної допомоги, відповідно до тарифів вказаних в Додатку №1 до Договору та виставляє Клієнту відповідний рахунок. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання Клієнтом рахунку від Бюро. Такий рахунок за вибором Адвоката може бути надіслано поштовою кореспонденцією та/або електронним листом на електронну поштову скриньку Клієнта. Рахунок вважається отриманим Клієнтом з моменту його надходження до поштового відділення, яке обслуговує адресу місця проживання (реєстрації) Клієнта та/або з моменту надходження електронного листа на електронну поштову скриньку Клієнта. Співробітники Бюро надають юридичну допомогу, передбачену умовами даного Договору, Клієнту в робочий час. Під робочим часом у цьому випадку розуміється, час: з 9-00 годин до 18-00 годин у робочі дні, визначені згідно чинного трудового законодавства України. У разі надання Бюро юридичної допомоги, на вимогу Клієнта, в неробочий час, АДВОКАТ має право на оплату такої юридичної допомоги на підставі окремого рахунку, узгодженого Сторонами Договору. За результатами надання юридичної допомоги співробітником (Адвокатом) Бюро складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої Адвокатом юридичної допомоги і її вартість. Акт надсилається Клієнту Бюро факсимільним зв`язком або поштою. На письмову вимогу Клієнта, Бюро може надавати Акти про надання юридичної допомоги, в яких буде вказано перелік наданої юридичної допомоги із ідентифікацією. Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання Клієнтом, останній не надав Бюро письмові аргументовані заперечення на акт. У випадку дострокового розірвання даного Договору з ініціативи Клієнта, Адвокат не повертає раніше отриманий від Клієнта гонорар та відшкодовані фактичні витрати, необхідні для виконання Договору.

02 січня 2024 року між Бюро та Клієнтом укладено Додаток № 1 до ДОГОВОРУ ПРО НАДАННЯ ПРАВОВОЇ ДОПОМОГИ № 02/01-24 від 02.01.2024 року, в якому визначено вартість послуг за Договором про надання правової (правничої) допомоги від 02.01.2024 року за надання Клієнту правової (правничої) допомоги. Зокрема, Розділом 4 (Справи по ЦПК (Цивільний процес) визначено таку вартість послуг:

- Ознайомлення з матеріалами справи за наданим пакетом документа Клієнтом, аналіз наданих документів, визначення перспективи справи, ознайомлення з судовою практикою - 1500 грн/год;

- Складання позовної заяви/відзиву/заперечення до суду першої інстанції - 4000 грн;

- Складання претензій/заяв/скарг/клопотань/пояснень - 15000 грн;

- Гонорар за прийняття рішення на користь клієнта - 10% від суми позову (не менше 10 000,00 грн.)

20.09.2024 року між Адвокатським бюро «Юлії Чміль» в особі керуючого бюро Чміль Юлії Володимирівни, яка діє на підставі Статуту, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП», в особі директора Скребця Олександра Сергійовича, підписано Акт про надання правової допомоги № 6 до договору про надання правової (правничої) допомоги № 02/01-24 від 02.01.2024 року, складений про те, що Бюро надало Клієнту юридичні послуги у справі № 953/3037/24, а Клієнт прийняв надані послуги. Вартість послуг за період, вказаний в п.1 цього Акту, ґрунтується на тарифах погоджених сторонами в Додатку № 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 02.01.2024 року та становить суму в розмірі 25 000,00 грн., яка включає в себе:

- Ознайомлення з матеріалами справи за наданим пакетом документа Клієнтом, аналіз наданих документів, ознайомлення з судовою практикою та визначення перспективи справи (4 год) - 6000,00 грн.;

- складання скарги (3 год.)- 4500,00 грн;

- гонорар за прийняття рішення на користь клієнта - 14 500,00 грн.

Таким чином, позивачем визначено судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у розмірі 25 000,00 грн.

Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Така заява була зроблена представником позивача зокрема у позовній заяві.

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу складає 25000 грн.

У позовній заяві представник позивача зазначив, що докази понесених витрат будуть надані у відповідності до ч.8 ст. 141 ЦПК України.

23 вересня 2024 року, тобто у визначений ч. 8 ст. 141 ЦПК України строк, позивач засобами поштового зв`язку подав до суду докази понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду від 17.10.2018 №301/1894/17 вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

У своїй практиці Європейський суд з прав людини вказує, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа «Гімайдуліна і інші проти України» від 10.12.2009р., справа «Баришевський проти України» від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: «East/WestAllianceLimited» проти України» від 02.06.2014р., за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002р., за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оцінюючи надані позивачем докази в підтвердження обсягів понесених витрат на професійну правничу допомогу, зазначає, що послуги, які надавались АБ «Юлії Чміль», зокрема ознайомлення з матеріалами справи за наданим пакетом документа Клієнтом, аналіз наданих документів, визначення перспективи справи, ознайомлення з судовою практикою загальною вартістю 6000 грн., є такими, що відповідають, як критеріям розумності, так і критеріям необхідності, оскільки саме вказані послуги, стали ключовими для розгляду справи, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу за надані послуги у розмірі 6000,00 грн є обґрунтованими. Суд зазначає, що послуги, зазначені в акті, дійсно були надані позивачу, що підтверджено матеріалами справи, та були необхідними в аспекті надання якісної правничої допомоги.

Водночас, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 4500, 00 грн. за складання скарги, оскільки зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що жодну скаргу складено та подано не було.

Крім того, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача гонорару за прийняття рішення на користь клієнта (гонорар успіху) у розмірі 14 500,00 грн., оскільки такі витрати не відповідають критеріям необхідності, розумності та співмірності, з огляду на таке.

Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Проаналізувавши умови Договору суд дійшов висновку, що передбачена п. 4.1. Договору додаткова винагорода адвоката не є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», а є платою за сам результат, досягнення адвоката та не ставиться в залежність від фактично наданих послуг.

Таким чином, передбачений Додатком № 1 та Актом гонорар за прийняття рішення на користь клієнта є додатковою винагородою адвоката, платою за досягнутий адвокатом результат, та є за своєю суттю так званим «гонораром успіху», нарахування та сплата якого залежать від настання певної події.

Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 28 липня 2022 року у справі №903/781/21 та від 03 серпня 2022року у справі №520/10409/18.

Судове рішення не належить до об`єктів цивільних прав (частина перша статті 177 ЦК України), а його ухвалення у конкретній справі не є результатом наданих адвокатами сторін послуг.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) та у додатковій постанові від 07 липня 2021 року у справі № 910/12876/19 (провадження № 12-94гс20), дійшла висновку про можливість існування гонорару успіху як форми оплати винагороди адвокату; визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як гонорар успіху, що відповідає принципу свободи договору та численній практиці ЄСПЛ.

При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).

З урахуванням наведеного, Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Враховуючи положення статті 137 ЦПК України, релевантну практику ЄСПЛ та Верховного Суду, суд дійшов висновку, що гонорар успіху не був необхідним у зв`язку з розглядом цієї справи, враховуючи характер спірних правовідносин.

За таких обставин, відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку відшкодування гонорару успіху, який сплачує позивач на користь адвоката в межах їх домовленості за умовами договору.

При цьому стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 року у справі № 911/2737/17).

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява ТОВ «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу підлягає частковому задоволенню, а саме в частині стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн, оскільки витрати на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі відповідають критеріям реальності, необхідності, розумності та співмірності таких витрат з огляду на складність справи та обсяг наданих адвокатом послуг.

Керуючись ст. 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі № 953/3037/24 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних витрат і 3 % річних за прострочення виконання грошового зобов`язання - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП» судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення складено 04 листопада 2024 року.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДНІПРОФІНАНСГРУП», місцезнаходження: 49089, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, буд.2, оф. 205, .

Відповідач: ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

СУДДЯ: Т.В. Юрлагіна