Справа № 212/9182/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2024 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого - судді Дехти Р.В., за участю секретаря судового засідання Зюркевич В.В., представника позивача - адвоката Артеменко О.В., розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в місті Кривому Розі цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа: Друга Криворізька державна нотаріальна контора про розірвання спадкового договору, -

встановив:

16 листопаді 2023 року позивач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Артеменко О.В. звернулась до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа Друга Криворізька державна нотаріальна контора - про розірвання спадкового договору.

В обґрунтування позову зазначила, що у 2010 році між нею та ОСОБА_2 був укладений спадковий договір, оскільки Відповідач категорично відмовляється від його виконання, є всі підстави для його розірвання.

Ухвалою суду від 17.11.2023 року, було відкрито провадження у справі, надано Відповідачам право подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання даної ухвали, з дотриманням вимог ст.ст. 178,191 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_2 правом подання відзиву не скористався.

У підготовчому судовому засіданні представник Позивача адвокат Артеменко О.В. заявила клопотання про витребування судом з Другої Криворізької державної нотаріальної контори належним чином завіреної копії нотаріальної справи, щодо укладання спадкового договору від 18.05.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який зареєстровано в реєстрі за №2-1632. Від Відповідача клопотань не надходило. Сторони у справі просили Суд закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду.

Ухвалою суду від 18.12.2024 року було закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду на 17.01.2024 року.

В судове засідання 17.01.2024 року не з`явився Відповідач, розгляд відкладено на 12.02.2024 року.

В судове засідання 12.02.2024 року Відповідач у справі не з`явився, надав суду клопотання про відкладення розгляду, в зв`язку з лікуванням але суд критично ставиться до підтвердження причини поважності неявки, оскільки відповідач одночасно можливо перебуває на стаціонарному лікуванні та особисто подає до канцелярії суду заяву про відкладення розгляду справи. 12.02.2024 року Представник Позивача ОСОБА_3 наполягала на розгляді справи за відсутності сторони Відповідача, через повторну неявку. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності Відповідача.

У судовому засіданні представник Позивача адвокат Артеменко О.В. просила задовольнити уточнений позов, посилалась на те, що ОСОБА_1 є одинокою пенсіонеркою не має інших родичів, окрім Відповідача ОСОБА_2 , то укладаючи даний договір була впевнена, що матиме гідний догляд та утримання. На момент укладання договору декілька місяців ОСОБА_2 проживав разом з Позивачкою але у вересні 2010 року виїхав проживати за місцем своєї реєстрації до Кіровоградської області. Всі 13 років спілкування Позивача та Відповідача проходило лише у телефонному режимі. Жодних дій, щодо виконання умов договору ОСОБА_2 не вчиняв. Позивачка утримувала себе самостійно, на свої накопичені заощадження. В зв`язку з похилим віком стан здоров`я ОСОБА_1 у 2023 році стан різко погіршуватись, вона була змушена звернутись за допомогою до сторонніх людей на платній основі, оскільки набула статусу особи, що потребує постійного догляду. Управління праці та соціального захисту населення категорично відмовили у наданні допомоги, оскільки укладено даний спадковий договір, тобто є людина - ОСОБА_2 , який повинен здійснювати догляд та утримання. Так ОСОБА_1 залишилась на призволяще, оскільки ОСОБА_2 категорично відмовляється виконувати умови укладеного спадкового договору, в останній розмові з Позивачкою, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння побажав їй смерті та просив його більше не турбувати.

Допитані у судовому засіданні свідки, безпосередні сусіди ОСОБА_1 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , кожен окремо, повідомили суду, що навпроти їх квартири проживає їх сусідка, що є одинокою та хворою пенсіонеркою Позивачка у справі ОСОБА_1 . Позивачка дуже часто звертається до них та інших сусідів з проханням надати допомогу у придбанні ліків, продуктів харчування, транспортуванні до лікарні, оскільки дуже хворіє, з квартири самостійно не виходить, будь-яких осіб, щоб могли їй допомагати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ніколи у ОСОБА_1 не бачили. Свідки, також, повідомили Суду, що ОСОБА_1 неодноразово скаржилась їм, що в неї є двоюрідний брат, з яким вона уклала спадковий договір але не виконує його умов, тому вона має намір звернутися до суду за для його розірвання.

Правилами ч. 1ст.4ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.12ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Під час розгляду справи судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 18.05.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено спадковий договір, який зареєстровано в реєстрі за №2-1632. За цим договором Набувач ( ОСОБА_2 ) зобов`язується виконувати передбачені в ньому розпорядження Відчужувача ( ОСОБА_1 ) і в разі її смерті набуває право власності на належне відчужувачу майно квартиру АДРЕСА_1 .

За життя Відчужувача на Набувача за цим договором покладається обов`язок виконувати такі дії:

-Утримувати Відчужувача-забезпечувати його харчуванням, одягом, доглядом та необхідною медичною допомогою, а в разі смерті-поховати її;

-один раз на місяць забезпечувати транспортом для придбання продуктів харчування та товарів першої необхідності;

-в разі необхідності забезпечувати транспортом для відвідування лікарів-спеціалістів;

Пунктом 11 спадкового договору передбачено, що у разі невиконання Набувачем розпоряджень Відчужувача на його вимогу договір може бути розірваний у судовому порядку.

Наявний акт з місця мешкання, щодо проживання Позивачки за адресою: АДРЕСА_2 самостійно, з 2010 року. Також, в матеріалах справи міститься висновок із протоколу ЛКК від 30.11.2024 № 1760 вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пенсіонерка, має низку хвороб. Заключення: потребує постійного стороннього догляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Враховуючи зазначене, спадковий договір є двостороннім правочином, за концепцією якого набувач зобов`язаний вчинити певні дії за вказівкою відчужувача, взамін чого до нього переходить право власності на майно. Тому коло обов`язків набувача має визначатися вже виходячи не з одностороннього волевиявлення відчужувача, а зі спільної згоди сторін, враховуючи договірний характер правовідносин.

Згідно зі статтею 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. За змістом цього правила інші особи, у тому числі спадкоємці відчужувача, не можуть пред`являти вимоги про розірвання спадкового договору.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України).

Для підтвердження наявних правових підстав для розірвання спадкового договору відчужувач повинен надати належні і допустимі докази невиконання набувачем умов спадкового договору. Під час розгляду справи судом, сторона Позивача має на меті допитати свідків, що є безпосередніми сусідами Позивачки.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2019 у справі № 355/385/17 (провадження № 61-30435сво18) міститься висновок, що «у статті 629ЦК України закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду)».

Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) вказує, що «частинами першою і другою статті 651ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України)».

Постановою Верховного Суду України від 18.09.2013 у справі № 6-75цс13 зроблено висновок, що «оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другоїстатті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. У кожному конкретному випадку питання про істотність порушення повинне вирішуватися з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Так, суди повинні встановити не лише наявність істотного порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена як у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору; а також установити, чи є дійсно істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.09.2020 в справі № 209/3295/18 (провадження № 61-1089св20) вказано, що «згідно із частиною першою статті 1308 ЦК України спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Статтею 651 ЦК України визначено, що істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша, друга статті 614 ЦК України).

Враховуючи наданні докази та покази свідків, суд вважає, що позовні вимоги позивача про розірвання договору довічного утримання підлягають задоволенню, як такі, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та ґрунтуються на законі та договірних правовідносин, що виникли між сторонами по справі.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89,133, 141, 258-259, 263-265,279, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ; третя особа: Друга Криворізька державна нотаріальна контора про розірвання спадкового договору задовольнити повністю.

Розірвати спадковий договір, укладений 18 травня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений державним нотаріусом Другої Криворізької державної нотаріальної контори Тімошиною О.В. за реєстровим номером №2-1632.

Визначити порядок виконання цього судового рішення, шляхом скасування типу обтяження: заборони на нерухоме майно, відчуження квартири АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат, житловою площею 26,8 кв.м., загальною площею 42,91 кв.м., що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності на підставі Свідоцтва № НОМЕР_1 про право власності на житло, виданого органом приватизації УЖКГ 17.10.2008 року, що накладена на підставі спадкового договору, реєстр 2-1632, заборона 2-1633, 18.05.2010, Друга криворізька державна нотаріальна контора, ОСОБА_6 , реєстраційний номер 9834864.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст рішення складено 16 лютого 2024 року.

Суддя: Р. В. Дехта