ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1427/24Головуючий по 1 інстанції
Справа №712/8445/24 Категорія: на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2024 року

м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Сіренка Ю.В., Гончар Н.І., Фетісової Т.Л.

секретар Широкова Г.К.

учасники справи:

скаржник ОСОБА_2 ,

заінтересована особа Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_3 ,

особа, яка подає апеляційну скаргу Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2024 року, у складі судді Ватажок-Сташинської А.В.,

в с т а н о в и в :

У липні 2024 року ОСОБА_2 через свого представника адвоката Демиденка А.І. звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця та зобов`язання вчинити дії.

В обгрунтування вимог скарги вказував, що ОСОБА_2 з Інформації про державну реєстрацію обтяжень стало відомо про те, що постановою державного виконавця у ВП №5157655 від 23.05.2016, реєстраційний номер обтяження у Відомостях з Державного реєстру речових прав 14948125, накладено арешт на усе його нерухоме майно при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 17.11.2008 Соснівським районним судом м. Черкаси №2-3167 щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі частини всіх видів заробітку на утримання доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до досягнення нею повноліття. Постановою державного виконавця від 25.05.2016 ВП №5157655 відповідно до положень п.6 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» вказане виконавче провадження закінчено, у зв`язку із закінченням строку для даного виду стягнення - досягнення дитиною повноліття. Посилаючись на відсутність у Єдиному реєстрі боржників інформації щодо заборгованості по аліментам відносно нього, ОСОБА_2 зазначав, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту належного йому нерухомого майна, за відсутності виконавчого провадження, є невиправданим втручанням у право скаржника на мирне володіння своїм майном. Крім того, скаржник вказував, що виконавче провадження знищено через закінчення строків його зберігання.

Просив визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо незняття (не скасування) арешту всього належного ОСОБА_2 нерухомого майна та заборони його відчуження, накладеного постановою державного виконавця у ВП №5157655 від 23.05.2016, реєстраційний номер обтяження у Відомостях з Державного реєстру речових прав 14948125; зобов`язати Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зняти (скасувати) арешт та відповідну заборону відчуження усього належного ОСОБА_2 нерухомого майна, який був накладений постановою державного виконавця у ВП №5157655 від 23.05.2016, реєстраційний номер обтяження у Відомостях з Державного реєстру речових прав 14948125, та внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17.07.2024 скаргу задоволено. Визнано неправомірною бездіяльність посадових осіб Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) щодо незняття (не скасування) арешту, накладеного на майно належного на праві приватної власності ОСОБА_2 в межах виконавчого провадження №5157655. Зобов`язано Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт та відповідну заборону відчуження усього належного ОСОБА_2 нерухомого майна, який був накладений постановою державного виконавця у ВП №5157655 від 23.05.2016, реєстраційний номер обтяження у Відомостях з Державного реєстру речових прав 14948125.

Задовольняючи скаргу ОСОБА_2 , суд мотивував своє рішення тим, що на момент закінчення виконавчого провадження №5157655 були підстави для зняття арешту з майна боржника ОСОБА_2 . Отже, незняття державним виконавцем арешту з майна боржника є порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з ухвалою суду, Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) оскаржив її в апеляційному порядку.

Просить скасувати ухвалу та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги, мотивуючи тим, що згідно відомостей спецрозділу Автоматизованої системи виконавчого провадження, у зв`язку з наявною заборгованістю по аліментах 06.08.2014 державним виконавцем Центрального ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області винесена постанова про звернення стягнення на майно боржника. Крім того, 23.05.2016 повторно винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження і внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, зареєстроване обтяження за номером 14948125, що свідчить про наявність боргу зі сплати аліментів.

Станом на 16.07.2024 у державної виконавчої служби відсутні відомості про погашення заборгованості зі сплати аліментів.

Скаржник наголошує на тому, що для визнання бездіяльності протиправною, недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливим є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

На підтвердження вказаних доводів, скаржник посилається на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17.

На підставі наведеного Другий відділ державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) вважає, що ОСОБА_2 не навів жодних мотивів протиправної бездіяльності державного виконавця, тобто які фактичні обставини свідчать про те, що не надано доказів про сплату заборгованості по аліментах.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ОСОБА_2 адвокат Демиденко А.І. просить залишити ухвалу без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В обгрунтування відзиву зазначає, що суд керувався положеннями Закону України «Про виконавче провадження» від 02.04.1999 №606-XIV, який діяв станом на дату примусового виконання судового рішення по стягненню аліментів з ОСОБА_2 . Даним законом на державного виконавця покладено обов`язок щодо зняття арешту з майна боржника у випадку закінчення виконавчого провадження.

Отже, невиконання вимог вказаного закону свідчить про бездіяльність державної виконавчої служби, а тому рішення суду про визнання бездіяльності посадових осіб Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) та скасування арешту, накладеного на майно, є законним та обґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2 адвоката Демиденка А.І., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2024 року відповідає вказаним вимогам закону.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» (далі-закон) від 21.04.1999 № 606-XIV, який діяв на момент винесення державним виконавцем Центрального відділу державної виконавчої служби Черкаського ГТУЮ Войтенко А.С. постанови про закінчення виконавчого провадження від 25.05.2016, виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Положенням ст. 50 Закону передбачено наслідки закінчення виконавчого провадження, а саме, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документу до суду або іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також проводяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим законом.

Частиною 2 цієї статті визначено, що, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документу до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

В постанові про закінчення виконавчого провадження від 25.05.2016 державним виконавцем не виконано вказані вимоги закону та не скасовано арешт, накладений в межах виконавчого провадження №5157655 постановою державного виконавця Центрального ВДВС міста Черкаси ГТУЮ у Черкаській області Діденка С.Б. від 23.05.2016 на все нерухоме майно ОСОБА_2 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру обтяжень (а.с.11-13).

Положення статей 49, 50 Закону є імперативними, тобто, містять норми, які вимагають беззастережного виконання.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що не вирішивши питання про зняття арешту, накладеного у виконавчому провадженні на майно ОСОБА_2 , при закінченні виконавчого провадження на підставі Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, державний виконавець порушив вимоги закону.

Мотивування апеляційної скарги з посиланням на діючий Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016 є безпідставним, оскільки застосуванню підлягають норми матеріального права, які існували на момент винесення постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, які не передбачали застережень при закінченні виконавчого провадження у випадку закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Доводи скаржника про наявність у ОСОБА_2 непогашеної заборгованості по аліментах, не підтверджені жодними доказами.

Натомість, відповідно до даних Єдиного реєстру боржників, станом на 29.06.2024 стосовно ОСОБА_2 записів не знайдено. Доказів, які спростовують дану обставину, скаржником суду не надано.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів критично оцінює посилання скаржника на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17, в обгрунтування доводів, що для визнання бездіяльності державного виконавця протиправною, недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій.

Так, відповідно до п. 41 постанови Верховного Суду від 17.04.2019 у справі №342/158/17, суди не навели жодних мотивів/обґрунтувань стосовно того, що було проявом саме протиправної бездіяльності державного виконавця, тобто які фактичні обставини свідчать про те, що невиконання згаданого судового рішення станом на певну календарну дату є результатом невжиття державним виконавцем заходів та/чи ухвалення рішень (і яких), які він в межах своїх повноважень був зобов`язаний вжити/ухвалити, але не зробив цього і що об`єктивно йому завадило.

За матеріалами справи, що переглядається, внаслідок порушення імперативних вимог Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV,а саме, незняття державним виконавцем при закінченні виконавчого провадження арешту з майна боржника, накладеного постановою державного виконавця в межах виконавчого провадження, спричинило порушення законних прав власника майна.

Таким чином, судом встановлено порушення вимог закону державним виконавцем внаслідок невиконання ним конкретно визначених обов`язків, в межах його повноважень, та відсутні підстави, які б об`єктивно перешкоджали йому це зробити.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала районного суду є законною та обґрунтованою, постановленою з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а підстав для її скасування за доводами апеляційної скарги, колегією суддів не встановлено.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишити без задоволення, а ухвалу Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 липня 2024 року у даній справі без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду в порядку та за умов, визначених ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 02 жовтня 2024 року.

Судді: Ю.В. Сіренко

Н.І. Гончар

Т.Л. Фетісова