справа № 489/6457/19
провадження №4-с/489/8/24
УХВАЛА

15 лютого 2024 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

за участю секретаря судового засідання Воробйова В.В.,

в присутності:

скаржника ОСОБА_1 ,

представника ДВС Тарасенка К.В.,

представника стягувача Яновської В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 про визнання незаконної та скасування постанови державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відкриття виконавчого провадження та зупинення виконавчих дій

встановив:

У січні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою в якій просить визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Морозової А.Д. про відкриття виконавчого провадження № 73723078 від 04.01.2024 та зупинити проведення виконавчих дій, а саме арешт банківських рахунків.

В обґрунтування скарги скаржник вказала, що 16.01.2024 на пошті отримала постанову Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відкриття виконавчого провадження від 04.01.2024, винесену при примусовому виконанні судового наказу № 2-н/489/732/19 (№ 489/6457/19) від 08.02.2023,виданого Ленінським районним судом міста Миколаєва про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення станом на 30.11.2019 в сумі 11178,37 грн. та судовий збір в сум і192,10 грн.

Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження встановлено, що вказаний судовий наказ набрав законної сили 31.01.2020. Тобто строк його пред`явлення для виконання закінчився 01.02.2023. Проте 04.01.2024 державним виконавцем було розглянуто заяву стягувача та відкрито виконавче провадження про що винесено постанову від 10.04.2023.

Посилаючись на те, що трирічний строк пред`явлення судового наказу до виконання після набрання ним законної сили сплинув 01.02.2023, скаржник вважає постанову про відкриття виконавчого провадження неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

У відзиві на скаргу, наданому 13.02.2024 представник Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Тарасенком К.В. у задоволенні скарги просить відмови з наступних підстав.

Відповідно до пункту 10.2 розділу ХІІІ «Прикінцевій та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» тимчасове, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України: визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Також державним виконавцям заборонялося відкриття виконавчих проваджень та вжиття заходів примусового виконання рішення на території територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої російською федерацією території України, а також прилеглий до неї територій.

Миколаївська міська територіальна громада входила до переліку затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої російською федерацією території України, а також прилеглих до неї територій, з 19.08.2022 по 21.01.2023 державні виконавці відділу були позбавлені права вживати заходів примусового виконання, зокрема відкриття виконавчих проваджень.

Тому скаржник помилково вважає, що на дату відкриття виконавчого провадження сплинув трок пред`явлення судового наказу до виконання.

Стосовно зупинення проведення виконавчих дій, а саме арешту банківських рахунків, то скарга не містить обґрунтування такої вимоги, а також не зрозуміло, що мала на увазі скаржник, оскільки такої дії як зупинення арешту банківських рахунків Закон України «Про виконавче провадження» не передбачає.

У судовому засіданні скаржника скаргу підтримала та просила задовольнити.

Представники Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та стягувача у задоволенні скарги просили відмовити.

Вислухавши присутніх учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів наказного провадження та скарги встановлено, що згідно судового наказу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 16.12.2019 стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» борг за надані послуги водопостачання та водовідведення станом на 30.11.2019 в розмірі 11178,37 грн. та судовий збір в сумі 192,10 грн.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.02.2020 заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 16.12.2019 повернуто заявнику.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 26.03.2020 та 07.08.2020, відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду міста Миколаєва від 11.02.2020.

10.04.2023 Міське комунальне підприємство «Миколаївводоканал» звернулося до Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) із заявою про відкриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_1 з доданим до неї судовим наказом від 16.12.2019.

Із змісту судового наказу вбачається, що строк проявлення його до виконання становить три роки та він набрав законної сили 31.01.2020. судовий наказ видано 08.02.2023.

04.01.2024 державним виконавцем Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 73723078).

Скаржник вважає, що винесення державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження здійснено за межами строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Щодо вимоги про зупинення проведення виконавчих дій, а саме арешту банківських рахунків то скаржник в судовому засіданні пояснила, що ця вимога є похідною від вимоги про визнання протиправною та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Правове обґрунтування та мотиви суду

Відповідно до частини другої статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Згідно з частинами першою, другою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію.

Строки у виконавчому провадженні встановлюються законом, а якщо вони не визначені законом встановлюються виконавцем.

Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

За частинами першою, другою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Пунктом 1 частини першої, частиною п`ятою статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Законом України від 15.03.2022 № 2129-IX «Про внесення зміни до розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон № 2129-IX) внесені зміни до розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, пунктом 10-2 Прикінцевих та перехідних положень встановлено, що тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 за № 64/2022, затвердженим Законом від 24.02.2022 № 2102-IX, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, який продовжувався і триває на час розгляду даної справи.

Таким чином, особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10-2 розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Із судового наказу вбачається, що він набрав законної сили 31.01.2020 та кінцевий трирічний строк пред`явлення його до виконання згідно частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» становить 30.01.2023. До примусового виконання стягувачем судовий наказ пред`явлено 18.04.2023, що представник Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» підтвердила реєстром виконавчих документів до Інгульської ДВС від 17.04.2023,серед яких судовий наказ Ленінського районного суду міста Миколаєва № 489/6457/19 (№2-н/489/732/19), та підтверджується заявою стягувача від 10.04.2023 про відкриття виконавчого провадження.

З огляду на те, що строк пред`явлення судового наказу до виконання на дату введення в Україні воєнного стану та набрання чинності Законом № 2129-IX не сплинув, відповідно відкриття державним виконавцем виконавчого провадження відповідає законодавчим змінам щодо переривання та встановлення строків звернення виконавчого документа до виконання, а тому оскаржувана постанова є правомірною.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 260/2595/22, від 03.08.2023 у справі № 420/10415/22.

Інша вимога скаржника (зупинення проведення виконавчих дій, а саме арешту банківських рахунків) задоволенню не підлягає, оскільки будь-якого обґрунтування непроворності дій державного виконавця скарга в цій частині не містить та як пояснила скаржник в судовому засіданні дана вимога є похідною від результатів розгляду вимоги щодо постанови про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно частини третьої статті 451 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи наведене вище та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку про правомірність відкриття державним виконавцем виконавчого провадження та не порушення прав скаржника як боржника у виконавчому провадженні, скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтею 451 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконної та скасування постанови державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби у м.Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про відкриття виконавчого провадження та зупинення виконавчих дій.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складено 15.02.2024.

Суддя І.В. Коваленко