Провадження №2/367/4840/2024
УХВАЛА

Іменем України

про закриття провадження

01 жовтня 2024 Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участі секретаря судових засідань Маленко О.О.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,-

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу відповідно до ухвали Шевченківського районного суду міста Києва від 21.05.2024 року про передачу даної справи за підсудністю. Проваження по справі було відкрито Шевченківським районним судом міста Києва 06.03.2024.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 26.07.2024 прийнято до провадження судді Мерзлого Л.В. цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Призначено справу до судового розгляду по суті на 01.10.2024 року на 12-30 год.

Згідно позовних вимог, позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 17.12.1988 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Стягнути з відповідача судовий збір.

В судове засідання позивач не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. Згідно позовної заяви позивач просила розгляд справи проводити у її відсутність.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні просили провадження по справі закрити з підстав відсутності предмету спору, посилаючись на викладені у відзиві обставини.

Так, у відзиві на позов представник відповідача зазначає наступне.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначає, що 17 грудня 1988 року між нею та відповідачем по справі був укладений шлюб, який був зареєстрований Боярським ГИК К-Святошинського району Київської області, актовий запис №261. Також Позивач зазначає, що після укладання шлюбу вони з відповідачем мешкали разом, підтримували шлюбні відносини, але через 10 років після укладання шлюбу шлюбні відносини стали погіршуватися і в грудні 2013 року шлюбно-сімейні відносини принились і вони стали мешкати окремо. Оскільки від шлюбу дітей у сторін по справі не було, за усною домовленістю процесом розірвання шлюбу повинен був займатись відповідач за справі. Зі слів, позивача остання повністю покладалась на відповідача в процесі розірвання шлюбу та не відслідковувала даний процес. На думку позивача шлюб між сторонами не розірваний та вона просить суд розірвати його.

Так, відповідач не заперечує того, що 17 грудня 1988 року між ним та позивачем по справі був укладений шлюб. Разом з цим, дійсно шлюбні відносини з позивачем були припинені і як результат 10 листопада 1994 року шлюб між відповідачем та позивачем був розірваний, актовий запис N?763, про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 14.03.2024р. (повторне свідоцтво). Через певний час, а саме 26.01.2008р. відповідач уклав шлюб з іншою жінкою, про що свідчить відповідна відмітка у його паспорті громадянина України.

Тобто, з 10 листопада 1994 року шлюб між сторонами є розірваний та не поновлювався. Посилання позивача на те, що фактичні сімейні відносини тривали між сторонами до 2013 року не відповідають дійсності, причини введення позивачем суду в оману не відомі. Про факт припинення шлюбно-сімейних відносин між сторонами з 1994 року додатково свідчить рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 19 грудня 2006 року, справа №2-4480/06 про поділ майна подружжя та витребування майна з чужого володіння. Відповідно до юридично встановленого судом факту відноситься і те, що питання поділу спільно набутого майна виник у сторін по справі саме після розірвання шлюбу, тобто навіть до 2006 року, про що надається копія даного рішення. Черговим доказом розірвання шлюбу між сторонами є зокрема Договір купівлі-продажу належної частки відповідачу квартири по АДРЕСА_1 на користь позивача. Вказане стало фактично завершенням процедури поділу спільного майна між позивачем та відповідачем по справі. Також доказом визнання з боку позивача факту розірвання шлюбу між Сторонами по даній справі є Заява від позивача до нотаріальної контори від 22.12.2007р., де позивач надає нотаріусу згоду на відчуження майна відповідача саме як колишнього чоловіка.

Таким чином, представник відповідача стверджує, що надані суду письмові докази переконливо свідчать про те, що шлюб між сторонами був розірваний ще у 1994 році, шлюб не укладався повторно, у 2007 році між сторонами закінчений поділ майна подружжя, з 2008 року відповідач перебуває у новому шлюбі з іншою жінкою.

Враховуючи викладене, просить у відповідності до п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України постановити ухвалу про закриття провадження по справі №761/43734/23.

Суд, перевірив матеріали справи, вислухавши доводи сторони відповідача, приходить до наступного висновку.

Так, згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_1 від 14.03.2024, виданого повторно Іванківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області ЦМУ Міністерства юстиції (м. Київ) 10 листопада 1994 року, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, про що зроблено актовий запис № 763.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи викладене, оцінюючи надані суду докази у своїй сукупності, суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення клопотання представника відповідача по справі та вважає за доцільне провадження по справі закрити у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки шлюб між сторонами розірвано.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Разом з тим, за змістом ч.2 ст. 255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Так, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Згідно матеріалів справи, позивачем за подання даного позову сплачено до суду судовий збір у розмірі 1073,60 грн, що стверджується квитанцією №0.0..1 від 22.11.2023, який підлягає поверненню позивачу.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст. 255 ЦПК України, положеннями Закону України «Про судовий збір» суд,-

у х в а л и в :

Закрити провадження по справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

Повернути ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , з державного бюджету 1073,60 грн судового збору, сплаченого при поданні позову згідно квитанції №0.0..1 від 22.11.2023.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://ip.ko.court.gov.ua/sud1013/.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: Л.В. Мерзлий