ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2024 року м.Суми

Справа №591/10471/23

Номер провадження 22-ц/816/1468/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2024 року у складі судді Шелєхової Г.В., ухваленого в м. Суми, повний текст якого виготовлено 29 березня 2024 року,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, остаточно уточнивши свої позовні вимоги (а.с. 83), просив суд ухвалити рішення, яким зобов`язати АТ «Сенс Банк» надати йому розрахунок фактичного розміру отриманого ним для споживчих потреб кредиту та надати належним чином копії первинних документів, які підтверджують отримання ним кредитних коштів за кредитним договором від 04 грудня 2017 року; зобов`язати АТ «Сенс Банк» надати йому розрахунок нарахування відсотків за користування кредитними коштами згідно кредитного договору від 04 грудня 2017 року; зобов`язати АТ «Сенс Банк» відкликати з Українського бюро кредитних історій спірну суму заборгованості за кредитним договором від 04 грудня 2017 року в розмірі 29954 грн 23 коп.

Свої вимоги мотивував тим, що 04 грудня 2017 року він звернувся до відповідача з офертою (пропозицією) на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії. Відповідач акцептував його пропозицію, та 04 грудня 2017 року видав йому платіжну картку строком на 3 (три) роки з встановленим лімітом кредитної лінії у розмірі 200000 грн 00 коп. для особистих потреб (споживчий кредит) та фіксованою процентною ставкою 26% річних. Строк дії платіжної картки і кредитного договору закінчився 04 грудня 2020 року.

Зазначає, що у квітні 2023 року він отримав від ТОВ «Кредитекспрес юкрейн ел.ел.сі» вимоги про сплату заборгованості за кредитним договором в сумі 32704 грн 51 коп. У зв`язку з чим, 09 червня 2023 року він звернувся до відповідача з письмовим запитом про надання розрахунку заборгованості за отриманим та сплаченим ним кредитом, а також розрахунок нарахування відсотків та інших платежів. Однак, відповідачем відповіді на цей запит надано не було, після чого 26 серпня 2023 року він звернувся до відповідача з претензією про порушення ним пунктів 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», та просив надати розрахунки заборгованості за кредитним договором. Листом від 05 вересня 2023 року відповідачем було мене повідомлено про те, що інформація щодо усіх нарахувань за договором, надходження коштів та їх зарахування на погашення заборгованості відображається у довідці про рух коштів. 26 вересня 2023 року він звернувся до керівника АТ «Сенс Банк» та керівника Сумського відділення АТ «Сенс Банк» із заявою про надання довідки про рух коштів (розрахунок заборгованості) по кредитному договору. Проте, у відповідь банком було надано розрахунок з вказаною загальною сумою заборгованості 32704 грн 51 коп., замість запитуваної довідки, що на його думку, не є належним доказом його заборгованості перед відповідачем так як не має відповіді на його претензію від 26 серпня 2023 року та складений з порушенням пунктів 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», а також деякі нарахування йому незрозумілі. Вважає, що відповідач не виконав його звернення від 26 вересня 2023 року і не надав довідки про рух коштів (розрахунок заборгованості), в якій містилася вся запитувана ним інформація.

Зазначає також про те, що йому стало відомо, що банк надав до Українського бюро кредитних історій суду заборгованості за кредитним договором від 04 грудня 2017 року в розмірі 39954 грн 23 коп., що не підтверджується розрахунком банку або судовим рішенням, не була узгоджена з ним, тому не може бути достовірною.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2024 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмолено в зв`язку з необґрунтованістю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справ, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що в матеріалах справи відсутні дані про розмір отриманого ним кредиту і розмір нарахованих відсотків, а також щодо розміру заборгованості за отриманим ним кредитом і нарахованими відсотками. Посилаючись на положення ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» ч. 1 ст. 1054, п. 7 ст. 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність», вважає, що банк зобов`язаний надати йому інформацію коли і якими сумами він отримував кредитні кошти, коли і якими сумами погашав (сплачував) кредит та на які суми нараховувалися відсотки за користування кредитними коштами.

Звертає увагу на те, що відповідач не позбавлений права в судовому порядку довести правильність і законність проведених нарахувань, які ним не визнаються, стягнувши заборгованості в примусовому порядку. Натомість, він отримує від невідомих осіб листи та телефонні дзвінки з вимогами про оплату заборгованості, без надання доказів існування боргу.

Вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про відсутність нормативного акту, яким би встановлювалася певна форма розрахунку заборгованості боржника перед кредитором, так як дане питання врегульовано Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженими постановою Правління НБУ від 08 червня 2017 року №49.

Зазначає про те, що в наданих відповідачем розрахунку за кредитним договором та виписці не відображено загального розміру отриманого ним кредиту, розміру заборгованості за отриманим кредитом і розміру нарахованих відсотків, а наведені в них дані суперечать один одному.

Вважає, що висновки суду першої інстанції про те, що законом не передбачено можливість користувачів відкликати надані відомості з бюро суперечить положенням ст.ст. 5 та 9 Закону України «Про організацію формування кредитних історій». Стверджує, що приймаючи умови кредитного договору, він надав згоду на доступ до його кредитної історії та інформації, що надана ним в акцепті, а повідомлення йому банком про передачу інформацій для формування його кредитної історії, не є його письмовим дозволом на передачу даних по кредиту до бюро.

Також вказує на те, що суд першої інстанції не обґрунтував свого рішення в частині відмови у задоволенні позову про надання розрахунку нарахованих відсотків та за користування кредитними коштами та повернути 150 грн понесених судових витрат у справі, понесених за отримання довідки, яка не була надана йому відповідачем.

АТ «Сенс Банк» подано відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду, просить його залишити без змін, а доводи апеляційної скарги - залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на отримання розрахунків по кредиту не порушено. Стаття 11 Закону України «Про споживче кредитування» не встановлює форми розрахунку та порядок її надання. Нормами чинного законодавства не передбачено можливість користувачів відкликати відомості з бюро, як того просить позивач, відомості з кредитної історії суб`єкта (боржника) можуть бути лише вилучені, і виключно самим Бюро, яке до участі у справі залучено не було.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Як було встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 04 грудня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Альфа Банк» із офертою на укладання угоди на обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії у розмірі 200000 грн. за фіксованою процентною ставкою 26% річних із обов`язковим платежем в розмірі 7% від суми загальної заборгованості, але не менше 50 грн. З цією метою для клієнта випущена міжнародна платіжна картка строком дії 3 роки з моменту випуску (а.с. 4). У оферті зазначено про пропозицію укласти угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, яка є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб в ПАТ «Альфа - Банк», укладеного між ОСОБА_1 та банком. Того ж дня банк акцептував пропозицію на наведених у оферті умовах (а.с. 5).

Також, 04 грудня 2017 року позивачем була підписана анкета - заява про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа - Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої підписанням акцепту ОСОБА_1 надав свою згоду в порядку передбаченому договором та чинним законодавством України на доступ банку до його кредитної історії, вчинення банком дій та/або сукупності дій, що пов`язані зі збиранням, реєстрацією, накопиченням, зберіганням, адаптуванням, зміною, поновлення, використанням і поширенням, знеособленням, знищенням інформації, що надана ним у акцепті або інформації про нього (в тому числі інформації, що міститься у державних реєстрах та інших базах даних публічного використання), в тому числі Бюро кредитних історій у порядку, визначеному Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». Також він був проінформований банком про те, що інформація для формування його кредитної історії буде передана до Бюро кредитних історій згідно з дозволом, що наданий ним в цьому акцепті (а.с. 43).

Згідно повідомлення про необхідність виконання грошового зобов`язання за підписом директора ТОВ «КРЕДИТЕКСПРЕС ЮКРЕЙН ЕЛ.ЕЛ.СІ» датованого 14 березня 2023 року, станом на 14 березня 2023 року борг ОСОБА_1 за кредитним договором становить 32704 грн 51 коп. (а.с. 6).

09 червня 2023 року ОСОБА_1 звернувся до керівника АТ «Сенс Банк» з письмовим запитом, в якому просив надати: розрахунок фактичного розміру взятого ним кредиту для споживчих потреб (тіла кредиту) за кредитним договором від 04 грудня 2017 року по датам, його загальну суму і коли та якими сумами він проводив оплату за кредитом; розрахунок нарахування відсотків за весь час користування взятого ним кредиту для споживчих цілей і вказати, який відсоток був застосований для розрахунку та за якою формулою проводився розрахунок; розрахунок інших нарахувань, які банк проводив за кредитним договором від 04 грудня 2017 року (а.с. 8).

26 серпня 2023 року ОСОБА_1 , посилаючись на невиконання письмового звернення поданого 09 червня 2023 року, подав на ім`я керівника АТ «Сенс Банк» претензію, в якій просив надати запитувані ним розрахунки за кредитним договором від 04 грудня 2017 року (а.с. 8).

Листом від 05 вересня 2023 року АТ «Сенс Банк», у відповідь на звернення ОСОБА_1 повідомило, що інформація щодо всіх нарахувань за договором, надходження коштів та їх зарахування та погашення заборгованості за кредитним договором відображається у довідці про рух коштів (рух коштів), отримати яку він може, замовивши за номером контакт-центру банку в чаті цифрового додатку SenseSuperApp, або звернувшись до найближчого відділення АТ «Сенс Банк». Звернуто також увагу на те, що відповідно до тарифів, затверджених тарифним комітетом банку, отримання зазначеної довідки АТ «Сенс Банк» здійснюється платно (а.с. 9).

29 вересня 2023 року ОСОБА_1 подав заяву керівнику АТ «Сенс Банк» та керівнику Сумського відділення АТ «Сенс Банк», в якій просив надати довідку про рух коштів (розрахунок заборгованості) за кредитним договором по датам і для яких цілей він брав кредит, загальну суму кредиту, коли та якими сумами він проводив оплату кредиту, а також окремо вказати розрахунок нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Відповідно до квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № від 04 жовтня 2023 року, ОСОБА_2 перерахував 150 грн АТ «Сенс Банк», призначення платежу: комісія за надання довідок і дублікатів документів, пов`язаних з РКО, без ПДВ (а.с. 4).

АТ «Сенс Банк» надано ОСОБА_1 розрахунок заборгованості за кредитним договором від 04 грудня 2017 року станом на 02 жовтня 2023 року, що становить 32704 грн 51 коп. (а.с. 4-15).

Згідно із ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Захист цивільних прав та інтересів здійснюється у встановленому порядку судом шляхом: визнання цих прав; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусового виконання обов`язку в натурі; зміни правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та іншими способами відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

За змістом ч. 2 ст. 14 ЦК України критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності) пов`язуються з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта.

У пункті 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/2260/17 вказано, що «як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав».

За змістом ст. 56 Закону України «Про банки та банківську діяльність» клієнт має право доступу до інформації щодо діяльності банку. Банки зобов`язані на вимогу клієнта надати таку інформацію:

1) відомості, які підлягають обов`язковій публікації, про фінансові показники діяльності банку та його економічний стан;

2) перелік керівників банку та його відокремлених підрозділів, а також фізичних та юридичних осіб, які мають істотну участь у банку;

3) перелік послуг, що надаються банком;

4) ціну банківських послуг;

5) іншу інформацію та консультації з питань надання банківських послуг;

6) щодо кількості акцій (паїв) банку, які знаходяться у власності членів виконавчого органу банку, та інформацію в обсязі, визначеному Національним банком України, про осіб, частки яких у статутному капіталі банку перевищують 5 відсотків;

7) інформацію, обов`язковість надання якої передбачена законом.

Банк зобов`язаний мати власний веб-сайт та розміщувати на ньому інформацію, визначену законами, нормативно-правовими актами Національного банку України, а також нормативно-правовими актами Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Банк несе відповідальність за актуальність та достовірність інформації, розміщеної на його веб-сайті.

Частиною 1 статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» ( у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Тобто, з вказаних норм слідує, що банк зобов`язаний надавати споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості.

Позивач не заперечує, що АТ «Сенс Банк» надавало йому виписку з рахунку приватного клієнта. Натомість норми чинного законодавства, якими врегульовано спірні правовідносини, не зобов`язують банк надавати споживачу на його вимогу розрахунок заборгованості.

Встановлено, що на запит ОСОБА_1 АТ «Сенс Банк» було надано розрахунок заборгованості за кредитним договором від 04 грудня 2017 року, в якому зазначено розрахунковий період, розмір знятих коштів, розмір внесених коштів, нарахування комісії РКО, неустойки (штраф), прострочення по кредиту, відсотки за користування кредитом, заборгованості по тілу кредиту, в тому числі розмір сплаченого тіла в розрахунковому періоді, овердрафту (несанкціонована заборгованість), загальна заборгованості за тілом кредиту.

Доводи ОСОБА_1 фактично зводяться до незгоди з розміром нарахованого банком боргу за кредитним договором від 04 грудня 2017 року. Правильність нарахування банком кредитної заборгованості позивача за всіма складовими частинами (тілом кредиту, відсотками, комісіями та неустойкою) не є предметом дослідження у межах даного судового проводжання.

Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджені постановою Правління НБУ від 08 червня 2017 року №49, встановлюють для банків України методику розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит, а не розрахунку заборгованості за кредитним договором, як помилково вважає позивач.

Щодо вимоги про надання позивачу доказів на підтвердження отримання ним кредитних коштів, то норми чинного законодавства не зобов`язують банки надавати споживачам на їх вимогу такі докази.

Також, колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Як уже зазначалося відповідні виписки за кредитним рахунком банком позивачу надавалися.

Таким чином, з огляду на те, що положення Закону України «Про споживче кредитування» не зобов`язує банк видавати за вимогою споживача розрахунок кредитної заборгованості, а заява позивача про надання йому довідки про рух коштів (розрахунку заборгованості), за яку позивачем була сплачена комісія в розмірі 150 грн, відповідачем була виконана, суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність правових підстави для зобов`язання АТ «Сенс Банк» надати позивачу розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується також і з висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про зобов`язання АТ «Сенс Банк» відкликати з Українського бюро кредитних історій спірну суму заборгованості за кредитним договором.

Так, за змістом ст.ст. 9, 10 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій» інформація для формування кредитної історії надається Користувачем до Бюро лише в разі наявності письмової згоди юридичної або фізичної особи, яка уклала кредитний правочин з Користувачем.

Користувач у разі укладення кредитного правочину та отримання письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації щодо нього надає до Бюро інформацію:

1) про себе, що ідентифікує його як Користувача;

2) про суб`єкта кредитної історії, яка визначена пунктами 1 і 2 частини першої статті 7 цього Закону.

Стосовно кредитних правочинів, на які поширюється дія Закону України «Про споживче кредитування», користувач передає інформацію до Бюро не пізніше двох робочих днів з дня укладення кредитного правочину або зміни інформації про суб`єкта кредитної історії, визначеної пунктами 1 і 2 частини першої статті 7 цього Закону.

Користувач має право відмовитися від укладання кредитного правочину або укласти кредитний правочин на умовах, що враховують ризики від укладання кредитного правочину, у разі відмови суб`єкта кредитної історії надати згоду на доступ до його кредитної історії та/або на передачу інформації до Бюро про кредитний правочин з Користувачем, якщо інше не встановлено законом.

Користувач зобов`язаний повідомити суб`єкта кредитної історії про назву та адресу Бюро, до якого передаватиме інформацію для формування його кредитної історії.

Бюро вилучає з кредитної історії:

1) інформацію, яка передбачена пунктом 2 частини 1 статті 7, у разі відсутності кредитного правочину, Договору або визнання їх недійсними;

2) всю інформацію, що міститься у кредитній історії, у разі відсутності письмової згоди суб`єкта кредитної історії на збір, зберігання, використання та поширення через Бюро інформації про нього;

3) інформацію, яка передбачена пунктами 2-4 частини 1 статті 7, у разі закінчення терміну зберігання інформації в кредитній історії.

Відповідно до ч.ч. 5 - 9 ст. 13 вказаного Закону, суб`єкт кредитної історії має право звернутися до Бюро з письмовою заявою у разі незгоди з інформацією, що складає його кредитну історію, за винятком інформації про кредитний бал. Заява має включати коментар обсягом не більше ніж 100 слів щодо інформації, що заперечується.

Бюро при отриманні заяви від суб`єкта кредитної історії зобов`язане на час перевірки інформації позначити кредитну історію такого суб`єкта кредитної історії відповідною позначкою та протягом п`яти робочих днів з дня отримання заяви звернутися до Користувача, який надав інформацію, що заперечується, про її підтвердження або зміну.

Бюро залишає кредитну історію суб`єкта кредитної історії без змін та знімає з кредитної історії позначку у разі підтвердження Користувачем інформації, що заперечується. У цьому випадку суб`єкт кредитної історії має право на включення до своєї кредитної історії коментарю обсягом не більше ніж 100 слів щодо інформації, що заперечується, а Бюро зобов`язане долучити цей коментар до його кредитної історії.

Бюро вносить зміни до інформації, що міститься у кредитній історії суб`єкта кредитної історії, та знімає з кредитної історії позначку у разі зміни Користувачем інформації, що заперечувалася суб`єктом кредитної історії.

Бюро вилучає з кредитної історії суб`єкта кредитної історії інформацію, що заперечується суб`єктом кредитної історії, а також знімає відповідну позначку, якщо Користувач, який надав цю інформацію, у п`ятнадцятиденний термін з моменту звернення до нього Бюро не надав відповіді.

Тобто, вказаними нормами передбачено, що інформація з кредитної інстанції може бути виключена виключно Бюро, а не Користувачем, яким є АТ «Сенс Банк», у випадках, передбачених ст. 10, 13 Закону України «Про організацію формування та обігу кредитних історій». Проте, з такою вимогою до Бюро позивач не звертався.

Усупереч доводам апеляційної скарги, підписуючи анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладення договору про банківське обслуговування фізичних осіб у ПАТ «Альфа-Банк» ОСОБА_1 підтвердив, свою згоду на вчинення банком дій та/або сукупності дій, що пов`язані зі збиранням, реєстрацією, накопиченням, зберіганням, адаптуванням, зміною, поновлення, використанням і поширенням, знеособленням, знищенням інформації, що надана ним у акцепті або інформації про нього (в тому числі інформації, що міститься у державних реєстрах та інших базах даних публічного використання), в тому числі Бюро кредитних історій у порядку, визначеному Законом України «Про організацію формування та обігу кредитних історій».

Сплачені ОСОБА_2 04 жовтня 2023 року АТ «Сенс Банк» 150 грн 00 коп. є комісією за надання довідки і дублікатів документів, пов`язаних з РКО, а не судовим збором, як стверджує в апеляційній скарзі позивач. З вимогою про стягнення цих коштів з відповідача ОСОБА_1 не звертався, тому відсутні підстави для вирішення даного питання судом першої інстанції в межах даного судового провадження.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційнийсуд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 березня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов