ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/449/24 Справа № 183/2482/21 Суддя у 1-й інстанції - Оладенко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - Петешенкової М.Ю.,

суддів - Городничої В.С., Свистунової О.В.,

при секретарі - Шавкун Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2023 року

у справі за позовом Фермерського господарства «Самара» до Губиниської селищної ради, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , селянського фермерського господарства «Сантос», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, Новомосковська районна державна адміністрація, Фермерське господарство «Вільне Агро», Фермерське господарство «Фірма Агромир» про скасування рішення, визнання права постійного користування землею, витребування земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року ФГ «Самара» звернулося до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 18 квітня 1991 року виконавчий комітет Новомосковської районної ради народних депутатів прийняв рішення № 148 «Про реєстрацію фермерського господарства ОСОБА_9 », яке в подальшому змінило назву на ФГ «Самара». В той же день зареєстровано Статут ФГ ОСОБА_9 . Засновником і головою господарства вказано ОСОБА_9 .

Позивач зазначає, що 31 травня 1991 року Новомосковською районною Радою народних депутатів згідно рішення № 5/4 «Про виділення земельних ділянок», ОСОБА_9 було виділено земельну ділянку для ведення фермерського господарства, площею 34,3 га. 31 травня 1996 року ОСОБА_9 видано Державний акт серії ДП Нв № 000148 на право постійного користування землею площею 34,3 га, розташованої на території Вільненськоі сільської Ради народних депутатів. Землю надано для ведення фермерського господарства на підставі рішення Новомосковської районної Ради народних депутатів Новомосковського району Дніпропетровської області № 7-8/ХХІІ. 29 липня 1999 року ОСОБА_9 виділено в постійне користування земельну ділянку для створення селянських (фермерських) господарств у розмірі 18,69 га, про що внесено відповідний запис до державного акту серії ДП Нв № 000148 на право постійного користування землею, шляхом видачі нового акту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер.

Згідно рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2014 року у справі № 183/8718/13-ц, яке набрало законної сили 17 березня 2014 року, засновником ФГ «Самара» після смерті ОСОБА_9 , визнано його сина ОСОБА_10 , який на сьогоднішній день є головою господарства.

Позивач зазначає, що після смерті засновника господарства ОСОБА_9 питання законності використання землі переданої у користування засновнику ФГ «Самара», безпосередньо юридичною особою ФГ «Самара», неодноразово оскаржувалось та не визнавалась з боку органів влади.

Так, у п.5.15 постанови Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у справі №904/1486/19 зазначено, що набуті ОСОБА_9 спірні земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства зберігаються за ФГ «Самара» до часу припинення діяльності фермерського господарства у встановленому порядку, оскільки ФГ «Самара» набуло як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання спірних земельних ділянок.

14 вересня 2020 року ФГ «Самара» отримало від відділу в Новомосковському районі Держгеокадастру у Дніпропетровській області вимогу припинити незаконне користування земельними ділянками та повернути їх державі, інакше відбудеться примусове вилучення ділянок.

17 вересня 2020 року ФГ «Самара» отримало рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на обидві земельні ділянки.

Під час розгляду справи у господарському суді ФГ «Самара» дізналося про те, що Новомосковська районна державна адміністрація передала у комунальну власність 04 листопада 2020 року Вільненській сільській раді, правонаступником якої є Губиниська селищна рада та 01 грудня 2020 року згідно рішень № 9-39/VII та № 10-39/VII здійснено розпорядження спірними земельними ділянками та відбулась їх передача у спільну сумісну власність громадянам України: земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0002 відійшла у власність громадян: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0001 відійшла у власність ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Вважає, що незаконним рішення Вільненської сільської ради № 9-39/VII та № 10-39/VII від 01 грудня 2020 року, оскільки діяльність ФГ «Самара» на момент прийняття спірних рішень не припинилася. Прийняттям оспорюваних рішень всупереч вимогам земельного законодавства відповідач втрутився у право ФГ «Самара» на мирне володіння своїм майном.

З урахуванням уточненого позову просив суд визнати недійсним та скасувати рішення Вільненської сільської ради № 9-39/VІІ від 01 грудня 2020 року «Про передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки» кадастровий номер :01:009:0002, площею 18,69 га громадянам: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 членам ФГ «Вільне Агро»; визнати недійсним та скасувати рішення Вільненської сільської ради № 10-39Л/1І від 01 грудня 2020 року «Про передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки» кадастровий номер :01:009:0001, площею 34,3 га громадянам: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 членам ФГ «Фірма Агромир»; визнати протиправним і скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в розділі «Актуальна інформація про право власності» записи №40396172, №40396342, №40396279 про право спільної сумісної власності від 01 лютого 2021 року на земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0002, площею 18,69 га за громадянами: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; визнати протиправним і скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в розділі «Актуальна інформація про право власності» записи №40399379, №40399223, №40398699, №40399543; №40398032; №40399064 про право спільної сумісної власності від 01 лютого 2021 року на земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0001, площею 34,3 га за громадянами: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ; витребувати з незаконного володіння СФГ «Сантос» на користь ФГ «Самара» земельну ділянку :01:009:0002, площею 18,69 га та скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» записи про інше речове право №42395661 від 03.06.2021 та №41933696 від 11.05.2021 про право оренди на земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0002, площею 18,69 га, зареєстроване за СФГ «Сантос»; витребувати з незаконного володіння СФГ «Сантос» на користь ФГ «Самара» земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0001, площею 34,3 га та скасувати в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» записи про інше речове право №41930897, №14930197, №41929535, №41928865, №41928237 та №41927699 від 11.05.2021 про право оренди на земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0001, площею 34,3 га, зареєстроване за СФГ «Сантос»; визнати за ФГ «Самара» право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер: :01:009:0001, площею 34,3 га та кадастровий номер: :01:009:0002, площею 18,69 га, що розташовані на землях Вільненської сільської ради (правонаступник Губиниська селищна рада) Новомосковського району Дніпропетровської області.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2023 року позов ФГ «Самара» задоволено частково.

Визнано за ФГ «Самара» право постійного користування земельною ділянкою кадастровий номер: :01:009:0001, площею 34,3 га та кадастровий номер: :01:009:0002, площею 18,69 га.

Визнано недійсним та скасовано рішення Вільненської сільської ради № 9-39/VII від 01 грудня 2020 року «Про передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки» кадастровий номер :01:009:0002, площею 18,69 га громадянам: ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 членам ФГ «Вільне Агро».

Визнано недійсним та скасовано рішення Вільненської сільської ради № 10-39/VII від 01 грудня 2020 року «Про передачу у спільну сумісну власність земельної ділянки» кадастровий номер :01:009:0001, площею 34,3 га громадянам: ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 членам ФГ «Фірма Агромир».

Витребувано з незаконного володіння СФГ «Сантос» на користь ФГ «Самара» земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0002, площею 18,69 га та скасовано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» записи про інше речове право № 42395661 від 03 червня 2021 року та № 41934651, № 41933696 від 11 травня 2021 року про право оренди на земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0002, площею 18,69 га зареєстроване за СФГ «Сантос».

Витребувано з незаконного володіння СФГ«Сантос» на користь ФГ «Самара» земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0001, площею 34,3 га та скасовано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права» записи про інше речове право № 41930897; №41930197, № 41929535, № 41928865, № 41928237 та № 41927699 від 11 травня 2021 року про право оренди на земельну ділянку кадастровий номер :01:009:0001, площею 34,3 га зареєстроване за СФГ «Сантос».

В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю підстав для часткового задоволення позову, оскільки право постійного користування земельними ділянками ФГ «Самара» на час звернення з позовом до суду не припинилося ні внаслідок не переоформлення такого права, ні через смерть його засновника ОСОБА_9 . Суд вважав, що підставою припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою громадянину для ведення фермерського господарства, є припинення діяльності такої юридичної особи як селянське (фермерське) господарство (фермерське господарство).

Задовольняючи позов в частині витребування спірних земельних ділянок із незаконного володіння, суд першої інстанції вважав, що постійний користувач, як і власник майна наділений правомочністю витребування майна з чужого незаконного володіння.

Скасовуючи рішення про передачу у власність земельних ділянок суд виходив із того, що спірні земельні ділянки були незаконно передані у користування ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ФГ «Вільне Агро» та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ФГ «Фірма Агромир».

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 та Губиниська селищна рада звернулися з апеляційними скаргами, в яких, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права просили рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги ту обставину, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:009:0001 та :01:009:0002 ніколи не були зареєстровані ні за ОСОБА_9 , ні за ФГ «Самара». Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку вказавши, що не фізична особа ОСОБА_12 , а саме ФГ «Самара» набуло права користування земельними ділянками з кадастровими номерами :01:009:0001, :01:009:0002 і фактично здійснювало таке використання. Вказує, що ОСОБА_10 (син ОСОБА_9 , а також учасник ФГ «Самара») самостійно стверджував, що вказані землі набуті саме фізичною особою. Так, тривалий час ОСОБА_10 стверджував, що ці землі отримані його батьком на підставі Державного акту про право на користування земельними ділянками та намагався отримати їх у спадок. Після того, як ОСОБА_10 було відмовлено судом у спадкуванні права на землю, він змінив «історію виникнення прав на вказані землі» та почав стверджувати, що нібито ці землі були передані ФГ «Самара». При цьому, жодного документу який би вказував на зв`язок земель з ФГ «Самара» не існує (ні відповідних державних актів, ні договорів, ні реєстрації за ФГ «Самара»). Вказує, що під час перегляду, апеляційним судом Дніпропетровської області справи №183/623/17 за позовом ОСОБА_10 встановлено ту обставину, що після смерті особи, якій земельна ділянка надана у користування право користування на землю припиняється. ФГ «Самара» з 2009 року не здійснювало жодних дій направлених на реєстрацію за ним спірної земельної ділянки, як не робило це починаючи з 1996 року. Вважає, що зазначені вище факти свідчать про відсутність у ФГ «Самара» на даний момент будь-яких законних прав на спірні земельні ділянки. Вказує, що згідно вимог чинного законодавства громадянин мав спочатку отримати рішення про відведення земельної ділянки у користування та отримати Державний акт про право на земельну ділянку, а в подальшому зареєструвати селянське-фермерське господарство. Однак ФГ «Самара» було створено (зареєстровано) згідно відомостей наявних у Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських організації - 18 квітня 1991 року. Державний Акт серії ДП Нв № 000148 про право на постійне користування земельною ділянкою площею 34,3 га, яка розташована на території Вільненської сільської Ради народних депутатів було видано 31 травня 1996 року, тобто земельні ділянки отримані у користування значно пізніше, ніж було створено СФГ, що виключає можливість отримання спірних земельних ділянок для створення саме ФГ «Самара» та відповідно виключає можливість ототожнення вказаних земельних ділянок з ФГ «Самара». Вказує, що під час розгляду справи суд взагалі не наділив уваги доброчесності відповідачів та підстав, за яких особи набули право власності на спірні земельні ділянки. На момент отримання земельних ділянок у власність громадян у 2021 році, жодних обтяжень, заборон або інших власників чи користувачів не було.

Апеляційна скарга Губиниської селищної ради мотивована тим, що ФГ «Самара», яке було створено у 1991 році не могло бути створено з метою обробки спірних ділянок, а відповідно не могло набувати на них права, оскільки спірні земельні ділянки були виділені ОСОБА_9 після створення фермерського господарства - як громадянину України. Звертає увагу, що договір про користування вказаними земельними ділянками не укладався, крім того, ані ФГ, ані ОСОБА_9 не сплачували податки, нехтували вимогами закону адресованими до землекористувачів. Згідно Статуту позивача в новій редакції від 24 січня 2001 року - останній змінив назву на ФГ «Самара». До тексту статуту не було внесено відомості щодо наявності у ФГ у користуванні земельних ділянок площею 34,3 га та площею 18,69 га. Вказує, що Вільненська сільська рада законно набула права на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:009:0002 площею 18.69 га та, :01:009:0001 площею 34,3 га у комунальну власність та відповідно розпорядилась вказаними земельними ділянками в межах наданої їм законної компетенції. Зазначає, що громадянами ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 був повністю дотриманий порядок звернення до сільської ради з метою отримання земельних ділянок у спільну сумісну власність для ведення фермерського господарства, а відповідно Вільненська сільська рада не мала жодних правових підстав для відмови у виділенні спірних земельних ділянок останнім. Звертає увагу, що спірні земельні ділянки на момент передачі у власність зазначеним вище громадянам, не перебували у постійному користування ФГ «Самара», ОСОБА_9 , ОСОБА_10 чи будь-кого іншого, не мали жодних обтяжень чи обмежень. Вважає, що права ФГ «Самара» під час передачі земель із комунальної власності у приватну - членами фермерських господарств не були порушені, адже ФГ «Самара» ніколи не мало на праві постійного користування вказані земельні ділянки, право постійного користування спірними земельними ділянками належало виключно ОСОБА_9 та було припинено, у зв`язку зі смертю у 2009 році, що було встановлено судовими рішеннями у інших справах, що взагалі не враховано судом першої інстанції.

Відзив на апеляційні скарги до суду не надходив.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно із статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Новомосковської районної ради народних депутатів №148 від 18 квітня 1991 року було зареєстровано ФГ ОСОБА_9 (т. 1 а.с.10).

Зі свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності від 16 квітня 1994 року вбачається, що зазначене господарство змінило назву ФГ «Самара» ОСОБА_9 (т.1 а.с.12).

Згідно свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, виданого 24 січня 2002 року вказане господарство змінило назву на ФГ «Самара», ідентифікаційний код 21939299 (т.1 а.с.17).

Засновником та головою зазначеного господарства був ОСОБА_9 , що підтверджується копією статуту, затвердженого засновником та рішенням №148 від 18 квітня 1991 року виконавчого комітету Новомосковської районної ради народних депутатів (т.5 а.с. 60-63).

24 січня 2001 року Новомосковською районною державною адміністрацією зареєстровано нову редакцію статуту ФГ «Самара», зареєстрованого 18 квітня 1991 року рішенням №148 (т.5 а.с.77-83). У новій редакції статуту, у п.1.3 зазначено, що засновником господарства є ОСОБА_9 . Згідно п.5.1 статуту до земель господарства належать земельні ділянки, отримані засновником господарства у власність, у постійне користування та надані господарству в оренду. Відповідно до п.5.2 господарство зобов`язане забезпечувати використання землі за цільовим призначенням та відповідно до умов її надання.

31 травня 1991 року Новомосковська районна рада народних депутатів прийняла рішення № 5/4 «Про виділення земельних ділянок», яким виділила земельні ділянки для ведення фермерського господарства громадянам, зокрема, ОСОБА_9 , господарство з якого вилучається земля - Новомосковський радгосп-технікум, загальна площа 21,2 га (т. 1 а.с.11)

Рішенням Вільненської сільської ради народних депутатів № 42 від 14 березня 1996 року узгоджено обмін земельними ділянками між радгоспом-технікумом і ФГ ОСОБА_13 площею 10 га і впорядкування ФГ ОСОБА_9 (т.6 а.с.131)

Рішенням Новомосковської районної Ради народних депутатів від 31 травня 1996 року №7-8/ХХІІ затверджено обмін земельними ділянками між радгоспом-технікумом і ФГ ОСОБА_13 площею 10 га і впорядкування ФГ ОСОБА_9 згідно проекту (т.6 а.с.132).

На підставі рішення Новомосковської районної ради народних депутатів Новомосковського району Дніпропетровської області № 7-8/ХХІІ, 31 травня 1996 року ОСОБА_9 видано Державний акт серії ДП Нв № 000148 на право постійного користування землею площею 34,3 га, розташованою на території Вільненської сільської ради народних депутатів для ведення фермерського господарства (т.1. а.с.14).

В подальшому, цій земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер :01:009:0001.

Рішенням Новомосковської районної ради Дніпропетровської області від 29 липня 1999 року №8-17/ХХІІІ для розширення селянських (фермерських) господарств по Вільненській сільській раді на території радгоспу «Вільненський» виділено у постійне користування ОСОБА_9 всього 18,5 га, з них ріллі 18,5 га (т.1 а.с.15).

На підставі зазначеного рішення внесено відповідний запис до Державного акту серії ДП Нв № 000148, у розділі «Зміни в землекористуванні» зазначено площу земельної ділянки всього 18,69 га, в тому числі ріллі 18,5 га (т.1 а.с.16).

В подальшому, цій земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер :01:009:0002.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 березня 2014 року у справі № 183/8718/13-ц визнано за ОСОБА_10 право засновника ФГ «Самара» (ідентифікаційний код 21939299, зареєстроване Новомосковською районною державною адміністрацією 18 квітня 1991 року, рішенням №18, реєстраційна справа № 04052324Ю0010494, юридична адреса: 51260, Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Вільне) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.21-22).

Згідно статуту ФГ «Самара» в редакції від 08 червня 2015 року, зареєстрованого 02 липня 2015 року Реєстраційною службою Новомосковського міськрайонного управління юстиції, власником (засновником) та головою ФГ є ОСОБА_10 (т.1 а.с.24-29).

Встановлено, що ОСОБА_10 звертався з позовом про визнання права постійного користування земельною ділянкою площею 18,6900 га., кадастровий номер :01:009:0002 та земельною ділянкою площею 34,3000 га., кадастровий номер :01:009:0001 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 . Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2017 року у справі №183/623/17 у позові відмовлено (т.1 а.с.32-34).

Прокурор звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив визнати незаконними дії Новомосковської ОДПІ щодо відхилення протесту Новомосковського міжрайонного прокурора на довідку № 23601/10/15-348 від 09 листопада 2011 року про надання статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку ФГ «Самара»; визнати незаконними дії Новомосковської ОДПІ щодо надання у 2011 році статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку ФГ «Самара»; скасувати довідку Новомосковської ОДПІ № 23601/10/15-348 від 09 листопада 2011 року про надання статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку ФГ «Самара».

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 серпня 2012 року у справі № 2а/0470/4313/12 у задоволенні адміністративного позову прокурора було відмовлено. Судове рішення мотивоване тим, що у ФГ «Самара» на момент отримання статусу платника фіксованого сільськогосподарського податку на 2011 рік у користуванні перебувало 50 га сільськогосподарських угідь, які є об`єктом оподаткування, оскільки спірні земельні ділянки використовувались не гр. ОСОБА_9 , а ФГ «Самара» як юридичною особою (т.1 а.с.18-20).

ФГ «Самара» зверталося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - Держгеокадастр), Новомосковської районної державної адміністрації (далі - Новомосковська РДА), Вільненської сільської ради, в якому просило визнати за ФГ «Самара» право постійного користування земельними ділянками кадастровий номер: :01:009:0001 та кадастровий номер: :01:009:0002 (справа №904/1486/19).

У п.5.15 постанови Верховного Суду від 10 вересня 2020 року у зазначеній справі зазначено, що набуті ОСОБА_9 спірні земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства зберігаються за ФГ «Самара» до часу припинення діяльності фермерського господарства у встановленому порядку, оскільки ФГ «Самара» набуло як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання спірних земельних ділянок. Вказаною постановою скасовано постанову Центрального апеляційного господарського суду від 12 вересня 2019 року та рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 02 липня 2019 року у справі № 904/1486/19, справу передано на новий розгляд до Господарського суду Дніпропетровської області у зв`язку з тим, що суди не встановили чи були порушені, невизнані або оспорені права чи інтереси позивача, чи мав місце факт порушення прав позивача щодо постійного користування спірною земельною ділянкою з боку відповідачів.

В подальшому, ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2021 року, залишеною без змін ухвалою суду апеляційної інстанції від 17 травня 2021 року, провадження у справі закрито, оскільки рішенням Вільненської сільської ради від 01 грудня 2020 року спірні земельні ділянки передано у приватну власність фізичних осіб, яких залучено у якості співвідповідачів, а тому справа не підлягає розгляду у порядку господарського судочинства.

У рішенні Господарського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року у справі №904/7611/21 за позовом СФГ «Сантос» до: 1) ФГ «Самара»; 2) ФГ «Гайворонського А.І.»; 3) ТОВ «Фермерів та приватних землевласників» про солідарне стягнення шкоди у розмірі 2 292 766 грн, зазначено, що під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що у ФГ «Самара» відсутні будь-які права на володіння та користування земельними ділянками з кадастровими номерами :01:009:0002 (18,69 га) і :01:009:0001 (34,3 га) сумарною площею 52,9900 га. Суд вказав, що відповідно до законодавства України, чинного станом на 1996 та 1999 рік, у випадку необхідності отримання ФГ «Самара» у постійне користування додаткових земельних ділянок, такі земельні ділянки мали бути отримані саме юридичною особою.

Постановою суду апеляційної інстанції від 11 липня 2022 року вказане рішення залишено без змін, ухвалою Верховного Суду від 18 жовтня 2022 року касаційне провадження закрито.

Встановлено, що 17 вересня 2020 року позивач отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень на обидві земельні ділянки (№54112231, 54111593). Підставою для відмови слугувало, зокрема те, що документи подані для проведення державної реєстрації прав не дають змоги встановити набуття права постійного користування земельною ділянкою ФГ «Самара». Згідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відбувається на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно (т.1 а.с.48,49).

Листом Новомосковської райдержадміністрації від 07 липня 2020 року повідомлено голову Вільненської сільської ради про те, що на території Вільненської сільської ради за межами населеного пункту знаходяться 2 земельні ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровими номерами :01:009:0001 площею 34,3 га та :01:009:0002 площею 18,69 га, які на виконання рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2017 року були повернуті в державну власність та 22 травня 2017 року зареєстровані за Новомосковською районною державною адміністрацію. В подальшому вказані ділянки нікому не передавалися та право власності або користування нікому не надавалось. Запропоновано винести та розглянути на найближчій сесії сільської ради питання щодо прийняття земельних ділянок до комунальної власності з подальшою реєстрацією за територіальною громадою.

Рішенням Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області від 13 серпня 2020 року №13-37/VІІ прийнято до комунальної власності Вільненської сільської ради земельні ділянки (рілля) площею 18,69 га, кадастровий номер :01:009:0002 та площею 34,3 га кадастровий номер :01:009:0001 (т.1 а.с.63).

04 листопада 2020 року відбулася передача зазначених земельних ділянок від Новомосковської районної державної адміністрації до Вільненської сільської ради, про що складено акт прийому-передачі земельних ділянок (т.1 а.с.65).

01 грудня 2020 року до складу членів ФГ «Вільне Агро», головою якого є ОСОБА_2 , прийнято ОСОБА_3 , ОСОБА_1 (т.1 а.с.66). Згідно протоколу загальних зборів членів цього фермерського господарства вирішили звернутися до Вільненської сільської ради щодо отримання у спільну сумісну власність ФГ «Вільне Агро» земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0002 площею 18,69 га (т.1 а.с.67,69,70,71,72).

Цього ж дня, 01 грудня 2020 року рішенням Вільненської сільської ради № 9-39/VII земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0002 площею 18,69 га була передана у спільну сумісну власність ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 як членів ФГ «Вільне Агро» (т.1 а.с.68-73).

Рішенням засновника №1 ОСОБА_5 від 01 грудня 2020 року створено ФГ «Фірма Агромир». У рішенні зазначено, що основна діяльність господарства буде здійснюватись на земельній ділянці з кадастровим номером :01:009:0001 (т.1 а.с.74). Згідно протоколу загальних зборів членів цього фермерського господарства вирішили звернутися до Вільненської сільської ради щодо отримання в спільну сумісну власність ФГ «Фірма Агромир» земельної ділянки з кадастровим номером :01:009:0001 площею 34,3 га (т.1 а.с.75)

Цього ж дня, 01 грудня 2020 року рішенням Вільненської сільської ради №10-39/VII земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0001 площею 34,3 га була передана у спільну сумісну власність ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 як членів ФГ «Фірма Агромир» (т.1 а.с.76).

02 грудня 2020 року спірні земельні ділянки було передано від Вільненської сільської ради до фізичних осіб, про що складено акти приймання-передачі (т.1 а.с.73,84).

03 грудня 2020 року на підставі рішення №15-1/VІІІ Губиниської селищної ради Новомосковського району розпочато процедуру реорганізації Вільненської сільської ради шляхом приєднання до Губиниської селищної ради; Губиниська селищна рада є правонаступником прав та обов`язків Вільненської сільської ради (т.1 а.с.96-100).

Право власності вказаних фізичних осіб на спірні земельні ділянки підтверджується відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №277364422; Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №277364423.

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 30 вересня 2021 року земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0001 площею 34,3 га має цільове призначення - для ведення фермерського господарства; перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .. Попередній власник земельної ділянки - Вільненська сільська рада Новомосковського району, підстава реєстрації - акт прийому-передачі земельних ділянок від 04 листопада 2020 року, дата державної реєстрації права власності - 13 листопада 2020 року. До цього власником була Новомосковська районна державна адміністрація, дата реєстрації 22 травня 2017 року, підстава державної реєстрації - Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 16 червня 2013 року №5245-VІ (т.5 а.с.201-218)

11 травня 2021 року зареєстровано право оренди СФГ «Сантос» на вищезазначену ділянку на підставі договору оренди від 10 березня 2021 року. Кожен власник передав частину земельної ділянки, яка знаходиться у спільній сумісній власності та становить не менше 5,716 га від земельної ділянки загальною площею 34,3 га.

Згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 30 вересня 2021 року земельна ділянка з кадастровим номером :01:009:0002 площею 18,69 га має цільове призначення - для ведення фермерського господарства; перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Попередній власник земельної ділянки - Вільненська сільська рада Новомосковського району, підстава реєстрації - акт прийому-передачі земельних ділянок від 04 листопада 2020 року, дата державної реєстрації права власності - 13 листопада 2020 року. До цього власником була Новомосковська районна державна адміністрація, дата реєстрації 22 травня 2017 року, підстава державної реєстрації - Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» від 16 червня 2013 року №5245-VІ (т.5 а.с.219-230)

11 травня 2021 року та 03 червня 2021 року зареєстровано право оренди СФГ «Сантос» на вищезазначену ділянку на підставі договору оренди від 10 березня 2021 року. Кожен власник передав частину земельної ділянки, яка знаходиться у спільній сумісній власності та становить не менше 6,23 га від земельної ділянки загальною площею 18,69 га.

22 травня 2017 року було зареєстровано право постійного користування ОСОБА_10 на земельні ділянки з кадастровим номером :01:009:0001 та :01:009:0002 на підставі рішення суду у справі №183/623/17 від 22 березня 2017 року. Вказане речове право було скасовано на підставі рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2017 року.

Встановивши, що на час звернення до суду із вищевказаним позовом, право постійного користування земельними ділянками ФГ «Самара» не припинилося, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову в частині визнання за ФГ «Самара» права постійного користування спірними земельними ділянками та витребування спірних земельних ділянок із незаконного володіння. Скасовуючи рішення Вільненської сільської ради про передачу у власність земельних ділянок, суд виходив із того, що спірні земельні ділянки були незаконно передані у користування ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ФГ «Вільне Агро» та ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ФГ «Фірма Агромир».

Однак погодитись з такими висновками суду не можна, з огляду на наступне.

Положеннями статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У розумінні положень статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно зі статтею 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно положень частин 1,5,6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 17 Земельного кодексу Української РСР (в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин) надання земельних ділянок у володіння або користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі рішення відповідної Ради народних депутатів. У рішеннях про надання земельних ділянок у володіння або користування зазначається мета, для якої вони відводяться. Порядок вирішення питань про надання земельних ділянок у володіння або користування встановлюється Верховною Радою Української РСР.

Положеннями статті 22 Земельного кодексу Української РСР (в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що право володіння або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання наданої земельної ділянки (в тому числі і на умовах оренди) до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право володіння або право користування землею, забороняється.

Статтею 23 Земельного кодексу Української РСР (в редакцій, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що право володіння або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, районними, міськими Радами народних депутатів. Форми державних актів встановлюються Верховною Радою Української РСР.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20 грудня 1991 року 2009-ХІІ громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування, в тому числі в оренду, подають до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, підписану головою створюваного селянського (фермерського) господарства.

У заяві зазначаються: бажані розмір і місце розташування ділянки, кількість членів селянського (фермерського) господарства, документально підтверджується їх досвід роботи в сільському господарстві та наявність кваліфікації або спеціальної підготовки, обґрунтування щодо розмірів земельної ділянки і перспектив діяльності селянського (фермерського) господарства.

Заяву громадянина про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування за погодженням з сільською, селищною Радою народних депутатів розглядає у місячним термін районна (міська) конкурсна комісія та районна, міська, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Рада народних депутатів, і в разі проходження конкурсного відбору та згоди відповідна Рада замовляє за рахунок Українського державного фонду підтримки селянських (фермерських) господарств державній землевпорядній організації проект відведення ділянки, який розробляється в першочерговому порядку.

Проект відведення земельної ділянки погоджується із власником землі або землекористувачем (за винятком випадків відведення земельної ділянки із земель запасу) відповідно районними (міськими) землевпорядним, природоохоронним і санітарним органами та органом архітектури.

Рішення щодо передачі і надання земельних ділянок громадянам для ведення селянського (фермерського) господарства відповідні Ради народних депутатів приймають на найближчій сесії.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» після одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування землею або укладення договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, селянське (фермерське) господарство підлягає у 30-денний термін державній реєстрації у Раді народних депутатів, що передала у власність чи надала у користування земельну ділянку.

Для державної реєстрації селянського (фермерського) господарства до відповідної Ради народних депутатів подається заява, статут, якщо це необхідно для створюваної організаційної форми підприємництва, список осіб, які виявили бажання створити його (із зазначенням прізвища, імені та по батькові голови), і документ про внесення плати за державну реєстрацію.

За державну реєстрацію справляється плата, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Після відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання Державного акта на право приватної власності на землю, Державного акта на право постійного користування або укладання договору на тимчасове користування землею, в тому числі на умовах оренди, та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи, одержує печатку із своїм найменуванням і адресою, відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах банку і вступає у відносини з підприємствами, установами та організаціями, визнається державними органами та органами місцевого самоврядування як самостійний товаровиробник при плануванні економічного і соціального розвитку регіону.

Отже, законодавством, чинним на час створення фермерського господарства, передбачено спочатку одержання громадянином рішення компетентного органу на отримання земельної ділянки у користування та отримання державного акту на право користування одержаною земельною ділянкою, як обов`язкової умови для набуття правосуб`єктності фермерського господарства як юридичної особи.

Водночас одержання громадянином державного акту, який посвідчував право на земельну ділянку для ведення селянського господарства, зобов`язувало таку фізичну особу в подальшому подати необхідні документи до відповідної місцевої ради для державної реєстрації господарства.

Як вбачається з матеріалів справи, на момент отримання ОСОБА_9 у постійне користування спірних земельних ділянок, площею 34,3 га та 18,9 га для ведення селянського фермерського господарства (1996 та 1999 роки) державна реєстрація ФГ «Самара», як юридичної особи, вже відбулася (у 1991 році). Тобто, ОСОБА_9 спочатку створив фермерське господарство та реалізував своє право на отримання земельної ділянки для ведення селянського господарства. Тому, за встановлених обставин справи, право користування земельними ділянками, площею 34,3 га та 18,9 га не могло перейти до раніше створеного фермерського господарства.

Відповідно до усталених правових висновків Великої Палати Верховного Суду, після державної реєстрації фермерське господарство має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства, в порядку визначеному законом, у тому числі на конкурентних основах (відповідно до земельного законодавства після 2002 року) (постанови від 20 березня 2019 року у справі № 619/1680/17-ц, від 15 січня 2020 року у справі № 698/119/18).

Отже, відповідно до законодавства України, чинного станом на 1996 та 1999 рік, у випадку необхідності отримання ФГ «Самара» у постійне користування додаткових земельних ділянок, такі земельні ділянки мали бути отримані саме юридичною особою. Однак, матеріали справи не містять відповідних доказів на підтвердження надання у постійне користування додаткових земельних ділянок саме ФГ «Самара».

Разом з цим, матеріали справи не містять рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання у постійне користування ФГ «Самара» земельної ділянки саме у розмірі 34,3 га, що передує виданню державного акту на право постійного користування землею. Так, рішення Новомосковської районної Ради народних депутатів № 7-8/ХХІІ від 31 травня 1996 року на підставі якого видано державний акт на право постійного користування землею у розмірі 34,3 га, свідчить лише про обмін земельними ділянками між радгоспом-технікумом і фермерським господарством ОСОБА_10 площею 10,0 га та впорядкування ФГ ОСОБА_9 . У рішенні Новомосковської районної ради Дніпропетровської області № 8-17/ХХІІІ від 29 липня 1999 року, зазначено про виділення ОСОБА_9 у постійне користування земельної ділянки всього у розмірі 18,5 га, замість вказаних 18,69 га у державному акті на право постійного користування землею серії ДП Нв № 000148.

Суд першої інстанції не врахував, що ні позивач ФГ «Самара», ні ОСОБА_9 як громадянин, ніколи не отримували у користування земельну ділянку площею 34,3 га. Рішення Новомосковської районної Ради народних депутатів № 7-8/ХХІІ від 31 травня 1996 року про обмін земельними ділянками між радгоспом-технікумом і фермерським господарством ОСОБА_10 площею 10,0 га, не підміняє під собою рішення компетентного органу про передачу земельної ділянки площею 34,3 га у користування ОСОБА_9 . Разом з цим, є очевидним, що й не приймалось відповідного рішення щодо передачі земельної ділянки площею 18,69 га у користування ОСОБА_9 , а відтак до ФГ «Самара» у зв`язку із цим не могли перейти права постійного користування спірними земельними ділянками від ОСОБА_9 , як члена та голови фермерського господарства.

Звертаючись до суду з позовом, фермерське господарство посилалося на те, що після смерті засновника фермерського господарства ОСОБА_9 , питання законності права користування спірними земельними ділянками безпосередньо ФГ «Самара», неодноразово оскаржувалось та не визнавалось з боку органів державної влади.

З метою вирішення подальшої долі земельних ділянок, що надавалися ОСОБА_9 на праві постійного користування для створення фермерського господарства, після набуття ОСОБА_10 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_9 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 право засновника фермерського господарства «Самара», останній, будучи головою фермерського господарства, неодноразово намагався підтвердити законність користування спірними земельними ділянками на праві постійного користування в судовому порядку.

Так, у рішенні Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2017 року (справа № 183/623/17) суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що ОСОБА_10 в порядку спадкування за законом позбавлений можливості набути право постійного користування землею, набуте за життя його батьком ОСОБА_9 на підставі державного акту, оскільки таке право не може входити до складу спадщини, у зв`язку із чим відмовив у задоволенні позову.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2021 року, залишеного без змін постановою Центрального апеляційного господарського суду від 11 липня 2022 року у справі № 904/7611/21 встановлено відсутність у ФГ «Самара» правових підстав для користування земельними ділянками з кадастровими номерами :01:009:0001 та :01:009:0002.

Під час розгляду цієї справи фермерське господарство неодноразово вказувало на те, що право постійного користування земельними ділянками ФГ «Самара» не припинилося, а тому Новомосковська райдержадміністрація незаконно розпорядилася спірними земельними ділянками та передала їх з державної в комунальну власність. Вважає, що Вільненська сільська рада здійснила незаконне розпорядження спірними земельними ділянками, передавши їх у спільну власність інших осіб. Оскаржувані рішення порушують права позивача, як постійного землекористувача.

Разом з цим, як вбачається із матеріалів справи, відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, спірні земельні ділянки були повернуті в державну власність, підставою слугувало рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 листопада 2017 року у справі № 183/623/17 та зареєстровані за Новомосковською районною державною адміністрацією, та в подальшому 13 серпня 2020 року Вільненська сільська рада на XXXVII сесії VII скликання прийняла рішення № 13-37/VІІ, яким прийняла до комунальної власності земельні ділянки (рілля) площею 18,69 га, кадастровий номер :01:009:0002 та площею 34,3 га кадастровий номер :01:009:0001. Актом прийому-передачі земельних ділянок від 04 листопада 2020 року Новомосковська районна державна адміністрація Дніпропетровської області передала в натурі земельні ділянки державної власності сільськогосподарського призначення, цільове призначення згідно КВЦПЗ: 01.02 «Для ведення фермерського господарства» площею 34,3 га (кадастровий номер :01:009:0001) та площею 18,69 га (кадастровий номер :01:009:0002), що розташовані на території Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, а Вільненська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської прийняла земельні ділянки у комунальну власність.

Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Задовольняючи позов в частині витребування у СФГ «Сантос» на користь ФГ «Самара» спірних земельних ділянок, суд першої інстанції не звернув увагу на відсутність права у ФГ «Самара» ставити питання про витребування земельних ділянок, оскільки останнє не є власником чи користувачем спірних земельних ділянок, оскільки таким власником до отримання права власності відповідачами були Новомосковська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, у подальшому Вільненська сільська рада Новомосковського району Дніпропетровської області, правонаступником якої є Губиниська селищна рада, яка розпорядилась земельними ділянками на підставі, у межах повноважень і в спосіб, що передбачені законами, що вказує на безпідставність заявленої позивачем вимоги про витребування у відповідачів належних останнім на праві власності земельних ділянок. У цій справі не є предметом розгляду вимоги щодо законності передачі у державну, а згодом в комунальну власність спірних земельних ділянок.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність порушень суб`єктивних цивільних прав позивача, як постійного землекористувача спірних земельних ділянок, та як наслідок прийняття Вільненською сільською радою відповідних рішень про передачу у спільну власність земельних ділянок на користь інших осіб, з порушенням норм чинного законодавства на той момент.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що власник з дотриманням положень статті 388 ЦК України може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.

Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20).

Так, для витребування нерухомого майна оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування не є ефективним способом захисту права власника (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18)). Вимога про визнання рішень органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою (подібні висновки викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17 (провадження № 12-97гс19), від 11 лютого 2020 року у справі № 922/614/19 (провадження № 12-157гс19)).

Враховуючи викладене, заявлені в цій справі ФГ «Самара» вимоги про визнання недійсним та скасування рішення Вільненської сільської ради не відповідають належному способу захисту. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20), від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 (провадження № 12-52гс20), від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 (провадження № 14-125цс20).

При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

З огляду на викладене, колегія суддів не аналізує інші доводи апеляційних скарг.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, зважаючи на відсутність в матеріалах справи беззаперечних доказів, які б вказували на факт належності спірних земельних ділянок, площею 18,69 га, кадастровий номер :01:009:0002 та площею 34,3 га кадастровий номер :01:009:0001 ФГ «Самара» на праві постійного користування, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову внаслідок його недоведеності.

З огляду на викладене, перевіривши застосування судом норм матеріального та процесуального права, на підставі встановлених ним обставин, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ФГ «Самара».

Згідно з частиною тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення суду першої інстанції, з ФГ "Самара" на користь ОСОБА_1 та Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області підлягають стягненню понесені судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 47670,00 грн., а саме по 23835,00 грн. на користь кожного.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області - задовольнити

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 серпня 2023 року - скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Стягнути з Фермерського господарства «Самара» на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 23835,00 грн.

Стягнути з Фермерського господарства «Самара» на користь Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 23835,00 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Свистунова