ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого2024 року

м. Київ

справа № 461/3469/22

провадження № 61-10942св23

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Акціонерне товариство «Оксі Банк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Львівського апеляційного суду від 30 травня 2023 року, прийняту у складі колегії суддів: Левика Я. А., Крайник Н. П., Шандри М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовної заяви

У липні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Оксі Банк» (далі - АТ «Оксі Банк», банк) про розірвання договору.

Позов ОСОБА_1 мотивував тим, що 01 липня 2020 року між ним та АТ «Оксі Банк» укладена угода про надання кредиту № SB83237. 08 грудня 2021 року він звернувся із заявою до банку про розірвання угоди про надання кредиту та закриття розрахункового рахунку НОМЕР_1 , відкритого у АТ «Оксі Банк».

02 червня 2022 року він повторно звернувся до відповідача із аналогічною заявою. Вказував, що його заяви банк проігнорував. Вважав, що відкритий клієнтом картковий рахунок повинен бути закритий за заявою клієнта в будь-який час в порядку, передбаченому нормами закону, оскільки таке право клієнта на розірвання договору банківського рахунку в односторонньому порядку безумовне.

ОСОБА_1 просив суд розірвати угоду про надання кредиту від 01 липня 2020 року № SB83237, укладену між ним та АТ «Оксі Банк».

Короткий зміст рішень суду першої інстанції

Заочним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 07 вересня 2022 року, ухваленим у складі судді Кротової О. Б., у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Оксі Банк» про розірвання договору відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції вказав, що позивач не довів і суд не встановив існування фактів, обставин та підстав, з якими закон пов`язує можливість розірвання договору (угоди про надання кредиту).

Крім того, суд першої інстанції вказав, що позовні вимоги ОСОБА_1 пред`явив до АТ «Оксі Банк». Разом з тим, на підставі договору про відступлення права вимоги від 28 червня 2022 року № КІ-2806/2022, АТ «Оксі Банк» відступило право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором від 01 липня 2020 року № SB83237.

Зазначений договір про відступлення права вимоги № КІ-2806/2022 не був визнаний недійсним чи розірваним, тому належним відповідачем за вимогами ОСОБА_1 повинне бути Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал»). Визначення кола відповідачів, предмета та підстав спору є виключним правом позивача, однак останнім не ставилось питання про заміну неналежного відповідача до початку розгляду справи по суті.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

Постановою Львівського апеляційного суду від 30 травня 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Заочне рішення Галицького районного суду м. Львова від 07 вересня 2022 року скасовано та ухвалено у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції встановив, що ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Оксі Банк», а суд першої інстанції під час розгляду справи зобов`язаний був залучити ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» як правонаступника АТ «Оксі Банк», яке відступило своє право вимоги та відповідно не може бути стороною у справі, попередньо обговоривши це питання із заінтересованими особами, зокрема з позивачем, позиція якого є найважливіша у цьому питанні, попередньо роз`яснивши наслідки такої процесуальної дії.

Зважаючи на вказане, неможливість залучення, зокрема, згаданої особи як учасника (відповідача) на стадії апеляційного розгляду чи направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для виконання таких вимог закону судом першої інстанції; зважаючи на те, що розгляд справи відбувся у суді першої інстанції із іншим колом учасників справи, та відповідач - АТ «Оксі Банк» не міг відповідати за позовом; істотність таких, зокрема, процесуальних порушень, що вплинуло на розгляд та вирішення спору в цілому, оскільки належного відповідача - ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» позбавлено ряду прав при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, які у нього були як у відповідача у суді першої інстанції, зокрема, на подання зустрічного позову, подання заяви про застосування строку позовної давності, тощо.

Тому суд апеляційної інстанції вказав, що рішення суду першої інстанції залишатися в силі не може та підлягає скасуванню.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У липні 2023 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Львівського апеляційного суду від 30 травня 2023 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржуване судове рішення і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

27 липня 2023 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження у справі, витребувано її матеріали із Галицького районного суду м. Львова, іншим учасникам надіслано копії касаційної скарги.

У серпні 2023 року справа надійшла до Верховного Суду.

11 січня 2024 року ухвалою Верховного Суду справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваній постанові застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі № 922/3655/16, від 26 грудня 2019 року у справі № 724/716/16-а (провадження № К/9901/12750/18), від 16 березня 2020 року у справі № 910/16651/19, від 11 червня 2020 року у справі № 917/1369/17, від 18 березня 2021 року у справі № 809/466/17 (провадження № К/9901/47884/18), від 28 квітня 2021 року у справі № 2340/5048/18 (провадження № К/9901/24094/19), від 29 квітня 2021 року у справі № 389/270/17 (провадження № К/9901/15111/18), від 28 липня 2021 року у справі № 463/4035/16-а (провадження № К/9901/44755/18), від 25 січня 2022 року у справі № 826/17708/14 (провадження № К/9901/28323/21, № К/9901/26692/21), від 16 лютого 2022 року у справі № 140/2580/19 (провадження № К/9901/8899/20), від 14 квітня 2022 року у справі № 160/12574/20 (провадження № К/9901/43686/21), від 20 квітня 2022 року у справі № 140/2690/19 (провадження № К/9901/13935/20), від 19 грудня 2022 року у справі № 302/767/17 (провадження № К/9901/5688/17), від 19 січня 2023 року у справі № 488/3921/16-а (провадження № К/9901/7936/18).

Заявник вказує, що суд не може відмовити у задоволенні позову з підстав неналежного відповідача, попереднього не обговоривши це питання зі сторонами. З`ясувавши, хто є належним відповідачем у справі, суд повинен вирішити питання про залучення до участі у справі належного співвідповідача. Тому суд першої інстанції мав би запропонувати позивачу замінити відповідача у справі з огляду на вже наявне клопотання АТ «Оксі Банк».

Крім того, суд першої інстанції не був позбавлений можливості самостійно замінити відповідача.

Позиція суду апеляційної інстанції суперечить положенням статті 51 ЦПК України, оскільки Львівський апеляційний суд мав можливість залучити правонаступника за клопотанням позивача, а суд першої інстанції за власною ініціативою або клопотанням АТ «Оксі Банк».

Суд першої інстанції помилково розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження, на що суд апеляційної інстанції не звернув уваги.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У серпні 2023 року АТ «Оксі Банк» подало до Верховного Суду відзив, у якому просило касаційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

01 липня 2020 року АТ «Оксі Банк» та ОСОБА_1 уклали угоду про надання кредиту № SB83237.

Згідно із пунктом 1.1 угоди сторони підтвердили, що правовою основою для укладення цієї угоди є договір про відкриття рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових, та інших послуг в межах проекту «Sportbank», укладений між сторонами, невід`ємною частиною якого є ця угода.

Пунктом 2.1 угоди передбачено, що банк надає клієнту кредит на умовах, передбачених кредитним договором, а клієнт зобов`язується своєчасно та у повному обсязі виплачувати банку проценти за користування кредитом, використати його за цільовим призначенням, виконати інші умови кредитного договору та повернути банку кредит у терміни, встановлені кредитним договором. Відповідно до пункту 2.2. ліміт кредиту (загальний розмір кредиту) - 30 000,00 грн, тип кредиту - кредитування рахунку.

Встановлено, що ОСОБА_1 не виконав належним чином зобов`язання з повернення кредитних коштів за угодою про надання кредиту № SB83237, внаслідок чого у нього наявна заборгованість перед кредитором за тілом кредиту у розмірі 29 986,75 грн.

На підставі договору про відступлення права вимоги від 28 червня 2022 року № КІ-2806/2022, АТ «Оксі Банк» відступило право вимоги до боржників за кредитними договорами, зокрема за кредитним договором від 01 липня 2020 року № SB83237. Зі змісту договору встановлено, що всі права та обов`язки кредитора за кредитним договором від 01 липня 2020 року перейшли до ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 07 вересня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про заміну неналежного відповідача у справі із АТ «Оксі Банк» на ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал».

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі виклав клопотання про заміну відповідача у справі з АТ «Оксі Банк» на ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал».

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Підставами касаційного оскарження судових рішень заявник зазначає неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:

- суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);

- судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частиною третьою статті 411 ЦПК України, зокрема, суди належним чином не дослідили зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Касаційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

Частинами першою, другою статті 400 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону постанова суду апеляційної інстанції відповідає, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

При розгляді справи в суді вважається, що сторони є належними.

Належними сторонами в цивільній справі є особи, відносно яких є дані про те, що вони можуть бути суб`єктами спірних матеріальних правовідносин. Належний позивач - особа, якій належить право вимоги; належний відповідач - особа, яка повинна відповідати за позовом.

Зазначене стосується як розгляду справи в суді першої інстанції, так і при апеляційному перегляді справи й на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Правонаступництво - перехід прав і обов`язків від одного суб`єкта до іншого. Воно може бути універсальним або частковим.

За часткового правонаступництва або сингулярного (одиничного) від одного до іншого суб`єкта переходять лише окремі права і обов`язки, зокрема при зміні суб`єктного складу правовідносин.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Таким чином, перехід прав та обов`язків щодо майна від одного суб`єкта права до іншого суб`єкта права є сингулярним правонаступництвом.

У справі, яка переглядається, встановлено, що 28 червня 2022 року між АТ «Оксі Банк» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений договір про відступлення права вимоги № КІ-2806/2022, за умовами якого до ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги за кредитним договором від 01 липня 2020 року № SВ83237.

На підставі цього договору ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло всіх прав кредитора за договором, включаючи право вимагати належного виконання боржником зобов`язань за основними договорами, сплати грошових коштів, процентів, штрафних санкцій тощо.

Оскільки ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» є правонаступником відповідача АТ «Оксі Банк», суд першої інстанції, після встановлення цих обставин, на підставі статті 55 ЦПК України мав залучити ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» сингулярного правонаступника - ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» з метою дотримання прав сторони у справі, передбачених статтею 43 ЦПК України.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції вказав про неможливість залучення ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» як учасника (відповідача) на стадії апеляційного розгляду чи направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції для виконання таких вимог закону судом першої інстанції; обґрунтовуючи це тим, що розгляд справи відбувся у суді першої інстанції із іншим колом учасників справи й АТ «Оксі Банк» не могло відповідати за позовом, тобто істотність процесуальних порушень, що вплинули на розгляд та вирішення спору в цілому.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду апеляційної інстанції, оскільки належний відповідач - ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» позбавляється ряду прав при розгляді справи у суді апеляційної інстанції, які у нього були б як у відповідача у суді першої інстанції, зокрема, на подання зустрічного позову, подання заяви про застосування строку позовної давності тощо.

Отже, належним відповідачем є особа, яка є суб`єктом матеріального правовідношення, тобто особа, за рахунок якої можливо задовольнити позовні вимоги, захистивши порушене право чи інтерес позивача (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 910/15792/20 (провадження № 12-31гс22).

У постанові від 12 травня 2020 року у справі № 761/44056/17 (провадження № 14-571цс19) Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на межі здійснення цивільних прав, вказавши що відповідно до положень статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Суд апеляційної інстанції правомірно скасував рішення суду першої інстанції, тому не заслуговують на увагу доводи заявника, викладені у касаційні скарзі про процесуальні порушення, допущені судом першої інстанції, як підставу для оскарження судового рішення.

Що стосується підстави, з якої відкрито касаційне провадження у справі, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, то її обґрунтування, наведене заявником у касаційній скарзі, не свідчить про помилковість застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права, оскільки викладені в оскаржуваному судовому рішенні в цій справі висновки суду не суперечать правовим висновкам, викладеним у наведених у касаційній скарзі постановах Верховного Суду.

Таким чином, доводи заявника, що стали підставою для відкриття касаційного провадження не знайшли своє підтвердження.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваних рішеннях, питання вичерпності висновків судів попередніх інстанцій, колегія суддів виходить із того, що у справі, що переглядається, судові рішення відповідають вимогам вмотивованості.

Верховний Суд розглянув справу у межах доводів, наведених заявником у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження; підстав вийти за межі розгляду справи судом касаційної інстанції не встановлено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а постанову суду апеляційної інстанції - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову Львівського апеляційного суду від 30 травня 2023 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. Ю. Гулейков

Б. І. Гулько

Г. В. Коломієць

Р. А. Лідовець