справа № 756/1881/23 головуючий у суді І інстанції Діденко Є.В.
провадження № 22-ц/824/5773/2024 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Фінагеєв В.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

19 лютого 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Фінагеєва В.О. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2023 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом та просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 200126624 від 17 жовтня 2014 року у розмірі 125 819 грн. 83 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 17 жовтня 2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено кредитний договір № 200126624, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 56 277,21 грн., з встановленим строком користування з 17 жовтня 2014 року по 11 липня 2020 року та зобов`язалася повернути отримані кошти у встановлений в кредитному договорі строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» на підставі договору №7_БМ від 20 липня 2020 року, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15 червня 2020 року, відповідно до якого позивача визнано єдиним та належним кредитором за кредитними договорами з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський» в тому числі і за кредитними договорами. Банк правонаступником якого є позивач виконав свої зобов`язання за кредитним договором, відповідач в свою чергу порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Станом на 09 лютого 2023 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 125 819,83 грн. з яких: 56 277,21 грн. заборгованість за кредитом та 69 542,62 грн. заборгованість за відсотками.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року у задоволенні позову ТОВ «Діджи Фінанс» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Діджи Фінанс» просить скасувати рішення суду першої інстанції через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач посилається на аналогічні обставини, що зазначені у позовній заяві та зазначає, що згідно витягу з Додатку 1 до Договору про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20 липня 2020 року, сума, яку було видано Банком ОСОБА_1 становила 56 277,21 грн. А отже, вона перевищує кредитний ліміт лише на 6 277,21 грн. 20 липня 2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20 липня 2020 року. Відповідно до цього договору відбулося відступлення права вимоги за певним переліком кредитних договорів, в тому числі і за Кредитним договором № 200126624 від 17 жовтня 2014 року. Згідно додатку 1 до договору про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20 липня 2020 року, Банком було відступлено ТОВ «Діджи Фінанс» суму простроченої заборгованості, яка виникла із порушення відповідачем ОСОБА_1 свого зобов`язання перед Банком, а саме: умов Кредитного договору № 200126624 від 17 жовтня 2014 року щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та у визначений строк. Таким чином, станом на дату укладення договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20 липня 2020 року сума заборгованості в загальному розмірі складала 125 819,83 грн. В проміжок часу від дати укладення Договору про відступлення прав вимоги № 7_БМ від 20 липня 2020 року до дня подання позовної заяви до суду включно, погашень зі сторони Відповідача на рахунок Позивача не надходило, відповідно сума заборгованості не змінилась. Окрім того, позивачем не здійснювалось будь-яких нарахувань (проценти, неустойка), а тому на момент подачі позовної заяви сума заборгованості не змінилась та складала - 125 819,83 грн. Інформація про стан рахунку відповідача є недоступною для ТОВ «Діджи Фінанс». Також, відповідно до Розділу «Договір про надання та використання платіжної картки» Основних параметрів Заяви (оферта) № 200126624 від 17 жовтня 2014 року було визначено, що ОСОБА_1 відмовилась від отримання виписок, тому даних документів не містилось в матеріалах кредитної справи № 200126624. ТОВ «Діджи Фінанс» на даний момент, позбавлено будь-якої можливості задовольнити свої вимоги, як нового кредитора за кредитним договором № 200126624 від 17 жовтня 2014 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2014 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ОСОБА_1 укладено заяву (оферта) №200126624, за умовами якої відповідач звернувся до банку із заявою про відкриття рахунку, отримання платіжної картки і встановлення кредитного ліміту в розмірі 50000,00 грн.

Відповідач була ознайомлена з Тарифами по продукту Visa Platinum CashBack, про умови кредитування та вартість споживчого кредиту, відповідно до яких строк кредиту 12 місяців, процентна ставка 58,8 % річних, комісія за зняття коштів 4,9 %.

Відповідно до розписки, ОСОБА_1 23 жовтня 2014 року отримала платіжну картку № НОМЕР_1 .

20 липня 2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський» укладено договір №7_БМ про відступлення прав вимоги, відповідно до якого позивач набув право вимоги до позичальників банку, зазначених у Додатку № 1 до договору.

У витягу з Додатку № 1 до договору №7БМ про відступлення прав вимоги вказано, що заборгованість ОСОБА_1 складає 125 819,83 грн., з яких 56 277,21 грн. основний борг та 69 542,62 грн. заборгованість за доходами.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено наявність заборгованості і її розмір.

Апеляційний суд по суті погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України).

За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України).

Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що станом на 09 лютого 2023 року загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 125 819,83 грн., з яких 56 277,21 грн. заборгованість за кредитом та 69 542,62 грн. заборгованість за відсотками.

Разом з тим, як вірно вказано судом першої інстанції, жодних належних доказів на підтвердження наявності заборгованості відповідача перед позивачем і його розміру позивачем не надано.

Так, позивачем не надано ніяких банківських документів (зокрема, виписок по рахунку), або інших передбачених законом первинних документів бухгалтерського чи фінансового обліку, на підставі яких можливо було б зробити висновок про використання та погашення відповідачем кредитних коштів та в якому розмірі.

Позивачем також не надано жодного розрахунку заявленої суми заборгованості, з чого було б можливо зробити висновок про наявність заборгованості, її період, чи сплачувались взагалі кошти відповідачем та в яких сумах, за які періоди, в якому розмірі та на які суми боргу нараховувались відсотки за користування кредитом. Заявлена до стягнення сума основного боргу перевищує суму кредитного ліміту, відомості про зміну кредитного ліміту також відсутні.

Надані позивачем документи лише констатують наявність заборгованості у фіксованій сумі, але не підтверджують її наявність, походження і розмір.

Крім того, матеріали справи не містять доказів переуступки прав вимоги.

Зі змісту договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський», зокрема з п. 1 договору вбачається, що банк відступив новому кредитору права вимоги банку до позичальників згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору.

Разом з тим, зазначеного додатку до суду першої інстанції надано не було, а отже право вимоги позивача до відповідача належним чином не підтверджено.

До апеляційної скарги позивачем долучено витяг з Додатку №1. При цьому, зі змісту зазначеного витягу вбачається, що він не є копією додатка № 1 до договору про відступлення прав вимоги від 20 липня 2020 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський», оскільки не підписаний представником банку. Фактично доданий витяг є документом, що надрукований позивачем та підписано його керівником, що не є ідентичним копії оригінального документа.

Крім того, передача боргу за договором відступлення на певну суму не підтверджує обґрунтованість такого боргу, з огляду на відсутність будь-яких інших доказів його наявності.

Посилання позивача на постанову Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021 року у справі №910/11298/16, як підтвердження того, що ТОВ «Діджи Фінанс» є єдиним та належним кредитором, є необґрунтованими з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зі змісту рішення, на яке посилається позивач, вбачається, що вказане рішення не підтверджує факт переходу права вимоги від банку до позивача саме за кредитним договором з ОСОБА_1 .

Крім того, оскільки ОСОБА_1 не приймала участі у справі № 910/11298/16, рішення у вказаній справі в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України не є преюдиційним, а, отже, позивач має доводити обставини переуступки права вимоги на загальних підставах.

Враховуючи зазначене, позовні вимоги ТОВ «Діджи Фінанс» є недоведеними, про що вірно вказав суд першої інстанції.

Під час перегляду справи апеляційним судом ТОВ «Діджи Фінанс» надано виписку по рахунку за кредитним договором №200126624 від 17 жовтня 2014 року за період запровадження тимчасової адміністрації ПАТ «Банк Михайлівський» (23 травня 2016 року) по 27 липня 2020 року.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ч. 3 ст. 367 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач не був позбавлений можливості надати виписку по рахунку за кредитним договором під час розгляду справи в суді першої інстанції, однак зазначеного не зробив. Жодні докази, що вказують на поважність причин щодо неможливості подання цього доказу до суду першої інстанції в матеріалах справи відсутні. Клопотання про витребування зазначеного доказу, у зв`язку з неможливістю отримати його самостійно, позивач у суді першої інстанції не заявляв та просив розглядати справи в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у матеріалах справи доказами.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що відсутні підстави для прийняття судом апеляційної інстанції поданої банком до апеляційного суду виписки по рахунку за кредитним договором.

Крім того, оскільки в матеріалах справи відсутня заява відповідача про визнання позову, і оскільки саме на позивача в силу положень ст. 12, 13 ЦПК України покладається доведення обставин, на які він посилається на підтвердження своїх вимог, неподання ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву та апеляційну скаргу із запереченнями проти викладених позивачем обставин, зустрічних доказів, саме по собі не свідчить про визнання нею обставин, на які посилається позивач, або наявність підстав для визнання судом цих обставин встановленими.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позову відповідають фактичним обставинам справи, судом повно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що у відповідності до ст. 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного та керуючись статтями 374, 375, 381, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» залишити без задоволення.

Заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 30 березня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, визначених частиною 3 статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Судді Фінагеєв В.О.

Кашперська Т.Ц.

Яворський М.А.