КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 серпня 2024 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Долею Оленою Анатоліївною, на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року ОСОБА_2 звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1 , згідно з яким просила: стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обгрунтування заявлених позовних вимог вказувала, що вона та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка після розлучення проживає разом із нею за адресою: АДРЕСА_1 , та перебуває на її утриманні.

Разом з тим, зазначала, що, незважаючи на встановлений Сімейним кодексом України обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, відповідач за останні півроку не приймає участі у вихованні та забезпеченні власної дитини.

За вказаних обставин, а також посилаючись на те, що відповідач є працездатною особою, позивач звернувся до суду з цим позовом, який просив задовольнити в повному обсязі.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29.01.2024 позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмір 1/4 всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.10.2023 і до досягнення дитиною повноліття. Допущено негайне виконання рішення у межах сплати платежу за один місяць. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1073,60 грн.(а.с. 36, 37).

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до повноліття доньки.

В обгрунтування апеляційної скарги вказував на неврахування судом першої інстанції його матеріального становища, чим, у свою чергу, порушено вимоги ст. 182 СК України.

При цьому, взявши до уваги факт наявність на утриманні у відповідача іншої дитини, суд першої інстанції зауважив, що суттєвою обставиною, що має істотне значення для розгляду цієї справи є розмір доходів відповідача, наявність чи відсутність у нього рухомого чи нерухомого майна тощо, проте зазначені відомості суду не надані.

Разом з тим, у відзиві на позовну заяву відповідач зобов`язувався надати суду довідку про усі види його заробітку (доходу) після надання їх бухгалтерією військової частини, в якій останній несе службу.

У свою чергу, не будучи сповіщеним, що рішення по даній справі винесено ще 29.01.2024, 07.02.2024 представник відповідача за допомогою електронного зв'язку надіслала Довідку про дохід відповідача за період 06.08.2023 по 31.12.2023.

Також, зазначає, що існують нові обставини, які необхідно дослідити згідно п. 6 ч. 2 ст. 356 ЦПК України, зокрема те, що відповідач спільно із дружиною та іх спільною дитиною - ОСОБА_3 , 2024 року народження, проживають фактично за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Довдіками виконкому Феодосіївської сільської ради, в орендованому житлі, за яке щомісячно сплачуюють 7000 грн. згідно Договору.

Крім того, просить суд апеляційної інстанції врахувати при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення Витяг з державного реєстру речових прав №369055409 та відповідь на адвокатський запит з ТСЦ від 09.03.2024, якими підтверджується відсутність у відповідача на праві власності, володіння та/або користування майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна (а.с. 45-49).

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки відповідач не довів, що за своїм матеріальним станом та за наявності у нього на утриманні іншої неповнолітньої дитини він не може сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу).

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03.06.2024 апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 01.07.2024 поновлено строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення сторін.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 07.09.2007 по 31.01.2012 перебували в шлюбі, під час якого народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_3 проживає разом з матір`ю.

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 07.10.2023 зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 07.10.2023.

ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження від 18.01.2024.

Разом з тим, доказів, які б свідчили як про те, що відповідач є непрацездатною особою, так і про безумовну відсутність у відповідача можливості за своїм матеріальним станом та за наявності у нього на утриманні іншої неповнолітньої дитини сплачувати на користь позивача аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), матеріали справи не містять.

При цьому, оскільки відповідач, долучаючи до апеляційної скарги нові докази, які не були досліджені судом першої інстанції, належним чином не обґрунтував неможливість подання цих доказів до суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції переглядає дану справу за наявними в ній доказами, що відповідає положенням ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Посилання апелянта на його необізнаність щодо дати ухвалення рішення, та, як наслідок, подання цих доказів вже після ухвалення оскаржуваного рішення, колегія суддів відхиляє, адже як зазначено самим відповідачем у його відзиві на позовну заяву, він був повідомлений судом, що дану справу призначено до розгляду на 29.01.2024.

Крім того, у відповідності до вимог до ст. 178 ЦПК України відповідач не був позбавлений можливості надати докази, якими він обгрунтовує свої заперечення щодо пред`явлених позовних вимог.

Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно з ч. 2 ст. 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Тлумачення положень статті 180 СК України свідчить, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні,чи їх шлюб розірвано.

При цьому, аналіз глави 15 СК України дозволяє зробити висновок, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частиною першою статті 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача аліментів визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною другою статті 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Отже, оскільки матеріали справи не містять доказів, які б свідчили, що відповідач з об`єктивних причин неспроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно у заявленому позивачем до стягнення розмірі, суд першої інстанції, врахувавши наявність у відповідача дитини від іншого шлюбу та задовольнивши позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, у повній мірі врахував вимоги ст. 182 СК України та інтереси дитини.

Посилання апелянта на те, що сума присуджених до стягнення аліментів є завищеною, колегія суддів відхиляє, адже факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батька від обов`язку по утриманню дитини.

Аналогічна правова позиція викладені й у постанові Верховного Суду від 23.12.2019 року по справі № 344/10981/16-ц.

Також, слід зазначити, що діти, народжені в різних шлюбах від різних матерів, мають абсолютно рівні права на матеріальну допомогу.

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 21.07.2021 року у справі №691/926/20.

Водночас, слід зазначити, що у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я сторін та в інших випадках, передбачених СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів.

Таким чином, встановивши вищевказані фактичні обставини справи, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності та проаналізувавши означені вище норми права, які регулюють виниклі правовідносини сторін, суд першої інстанції дійшов цілком правомірного висновку про обов`язок та наявність у відповідача можливості утримувати власну дитину.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

У зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, понесені відповідачем судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги відшкодуванню не підлягають.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від його імені та в його інтересах адвокатом Долею Оленою Анатоліївною, - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова