Справа № 738/1226/24
№ провадження 2/738/418/2024
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року місто Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Савченка О.А.

за участі:

секретаря судового засідання - Лях Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мена цивільну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР»

до

відповідача ОСОБА_1

вимоги позивача: про стягнення заборгованості за кредитним договором

учасники справи - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:

І. Стислий виклад позиції позивача та відповідача.

31 травня 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі позивач) звернулося з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач) з вимогою про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 3617094 від 02 жовтня 2021 року, яка становить 60 000 гривень 00 копійок, з яких: 10 000 гривень 00 копійок - сума заборгованості за тілом кредиту; 49 000 гривень 00 копійок - сума заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги; 1000 гривень 00 копійок - сума заборгованості за комісією; 3 028 гривень 00 копійок в повернення сплаченого судового збору та 17 000 гривень 00 копійок витрат, понесених на правову допомогу.

Свої вимоги позивач обґрунтовує невиконанням відповідачем належним чином взятих на себе зобов`язань, визначених вищевказаним договором.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Згідно ордеру на надання правничої (правової) допомоги доручив свої інтереси в судовому засіданні представляти адвокату Кулініч К.В.

ІІ. Позиція учасників в судовому засідання. Заяви (клопотання) учасників справи.

Представник позивача - адвокат Муравська О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та відповіді на відзив представника відповідача.

Представник відповідача - адвокат Кулініч К.І. в установлений судом строк надіслала до суду відзив на позовну заяву, посилаючись на який в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала.

За клопотанням представника відповідача в судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_4 , яка пояснила суду, що відповідач є її батьком. Свідок має відповідну освіту, а тому проводила розслідування з приводу пропажі телефону її батька. Свідок встановила, що в телефоні невідомою особою було зламано акаунт, в результаті чого було оформлено і кредит. Вказані дії були проведені, коли вони дізнались про оформлення кредиту. Батько свідка кредиту не оформляв, з заявками щодо оформлення кредиту не звертався.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою суду від 04 червня 2024 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01 липня 2024 року підготовче судове засідання відкладено, у зв`язку з неявкою сторін.

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 18 липня 2024 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

ІV. Фактичні обставини встановлені Судом.

02 жовтня 2021 року між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» було укладено договір про споживчий кредит № 3617094 в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодаця та/або відповідний мобільний додаток та інші засоби (а.с.5-9).

26.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі до Договором про споживчий кредит № 3617094 від 02.10.2021, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 (а.с. 15-18).

10.03.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено Договір відступлення права вимоги № 10-03/2023/01, відповідно до умов якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» право вимоги до позичальників, в тому числі до Договором про споживчий кредит № 3617094 від 02.10.2021, що уклали ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 (а.с.21-24).

У відповідності до умов укладеного Договору про споживчий кредит, первісний кредитор надав Позичальнику кошти в розмірі 10 000 гривень шляхом переказу на Картковий рахунок, що підтверджується Платіжним дорученням 57743490 від 02.10.2021, де отримувачем коштів вказаний ОСОБА_1 (зворот а.с.11).

Договором також визначено строки та порядок повернення кредитних коштів, розмір комісії за надання кредиту, проценти за користування кредитом та стандарту (базову) процентну ставку за користування кредитом.

Надані стороною відповідача докази, зокрема Витяг з ЄРДР про внесення відомостей про кримінальне правопорушення за заявою ОСОБА_1 та копії звернень (скарг) до Національного банку України, не доводять того, що відносно відповідача було вчинено будь - яке кримінальне правопорушення. Ці документи не встановлюють доведеного факту вчиненого злочину, особу злочинця та притягнення його до кримінальної відповідальності. З часу внесення відомостей до ЄРДР минуло вже більше трьох років, проте жодного документу, який би засвідчував про скоєння злочину стосовно ОСОБА_1 в частині підроблення документів, підпису, отримання коштів компетентними органами не прийнято і стороною відповідача суду не надано. В зв`язку з відсутністю належних доказів, суд не враховує твердження сторони відповідача, як такі, що спростовують заявлені позовні вимоги та доводять факт не оформлення відповідачем Договору споживчого кредиту та не отримання ним кредитних коштів.

За умовами договору відповідач взяв на себе зобов`язання своєчасно та в повному обсязі повернути суму кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі передбачені договором про споживчий кредит.

З матеріалів справи вбачається, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач всупереч договірним зобов`язанням, в установлені терміни не повернув належні грошові суми, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.60) та не спростована відповідачем.

Так, розмір заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем станом на 10.05.2024 складає 60 000 гривень 00 копійок, з яких:

10 000 гривень 00 копійок - заборгованість за тілом кредиту;

49 000 гривень 00 копійок - заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги;

1 000 гривень 00 копійок - заборгованість за комісією.

V. Оцінка Суду.

Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, та заперечень на позов, суд приймає до уваги те, що відповідно до статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, серед яких волевиявлення учасника правочину, яке має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, а також вчинення правочину у формі, встановленій законом.

Згідно зі статтею 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до частини третьої статті 207 ЦК України, використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У силу частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до статей 7, 8 Закону України «Про електронну комерцію», продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (стаття 11 Закону).

Відповідно до статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідач пройшов процедуру ідентифікації, надав згоду на обробку персональних даних, створив особистий кабінет, пройшов процедуру верифікації своєї платіжної картки, обрав бажану суму кредиту, ознайомився із текстами примірних договорів, відповідними правилами та умовами надання кредиту, про що поставив відповідну відмітку. Після прийняття відповідачем умов кредитних договорів, останній, уклав із первісними кредиторами кредитні договори, які були підписані відповідно до вимог ст.ст. 6, 8, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Що стосується договорів факторингу, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України передбачено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 7 постанови № 9 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору.

В порушення вимог Закону, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань, в установлені строки заборгованої суми не повернув.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

В свою чергу відповідачем та його представником не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суми заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.

Враховуючи наведене, Суд вважає, що позовні вимоги до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Щодо вимог представника позивача про стягнення з відповідача на його користь судових витрат суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Також Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені».

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано Заявку на надання правової допомоги, Витяг з Акту № 3 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024, Прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», затверджений рішенням загальних зборів № 01-11/2023 від 01 листопада 2023 року, копія Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та ціну позову, суд приходить до висновку, що вказаний розмір витрат на правничу допомогу (17 000 грн) є обґрунтованим та співмірним з обсягом наданих послуг адвоката, а тому приходить до висновку про необхідність їх стягнення з відповідача на користь позивача.

За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Так, згідно платіжної інструкції № від 24 травня 2024 року (а.с. 36) позивачем було сплачено 3 028 гривень 00 копійок судового збору, які підлягають стягненню на його користь з відповідача.

З цих підстав, керуючись статтями 2, 5, 10-13, 18, 81, 258-259, 263-265, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, Суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (Код , юридична адреса: 01032, місто Київ вулиця Мечникова, 3/306) заборгованість в розмірі 60 000 (шістдесят тисяч) гривень 00 копійок та 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрований по АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (Код , юридична адреса: 01032, місто Київ вулиця Мечникова, 3/306) 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: О.А. Савченко