Справа № 495/3609/24
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

21 серпня 2024 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

судді Заверюха В.О., при секретарі Кісьовій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Білгород-Дністровську в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович, в якому просить визнати виконавчий напис №11911 вчинений 16.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем таким, що не підлягає виконанню.

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

У 2014 році ОСОБА_1 брала кредит у розмірі 1000,00 гривень у КБ «Ренессанс кредит» та виплачувала по ньому заборгованість до моменту його закриття у м.Білгород-Дністровський. Після чого жодного разу позивач не отримувала претензій щодо не сплати боргу, жодних договорів факторингу також не отримувала. Вимог про сплату заборгованості перед подачею документів на вчинення виконавчого напису від ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» позивач також не отримувала. В березні місяці 2024 року позивач дізналась від ТОВ «Прогрес» у яких в оренді знаходиться її земельна ділянка про відрахування з неї коштів за виконавчим провадженням. У квітні 2024 року через автоматизовану систему виконавчих проваджень дізнались про наявність наступних постанов: - постанова про відкриття виконавчого провадження №62803816 від 13.08.2020 року, відкритого на підставі виконавчого напису №11911 виданого 16.07.2020 року Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., згідно якого з боржника, яким є позивач на користь товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" стягується заборгованість в розмірі 18797,47 гривень; - постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 13.08.2020 року, ВП № 62803816, розмір винагороди 1879,75 грн., - постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 13.08.2020 року на суму 400,00 грн.; - постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника від 15.09.2020 року, від 29.02.2024 року та ще одна від 29.02.2024 року; - постанова про зміну сторони виконавчого провадження від 08.01.2024 року, згідно якої стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» замінено на ТОВ «ДЕБТ ФОРС». Щодо даної постанови, якій передувала ухвала Тарутинського районного суду Одеської області від 13.12.2023 року йдеться, 15.02.2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» було укладено договір №15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС», а ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту в тому числі за кредитним договором №630070306. 12.05.2023 року між ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» було укладено договір №12-05-23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «КАМПСІС ФІНАНС» відступило ТОВ «ДЕБТ ФОРС», а ТОВ «ДЕБТ ФОРС» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №630070306. Виконавчі документи містять недостовірну інформацію щодо місця проживання позивача, оскільки з 2017 року позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Цього ж 2017 року знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . За адресою АДРЕСА_3 позивач ніколи не проживала. Внаслідок таких непроворних дій з боку відповідача та третіх осіб з березня місця 2024 року ТОВ «ПРОГРЕС» вимушено має здійснювати відрахування з належних позивачеві доходів. Відповідач не надсилав жодної вимоги про дострокове погашення боргу з вказівкою, який саме розмір боргу утворився. Приватний нотаріус у свою чергу не переконався в безспірності боргу та 16.07.2020 року виніс виконавчий напис №11911. Постанова про звернення стягнення із заробітної плати датована 15.09.2020 року та адресована до ТОВ «Белста» і про виконавче провадження позивач би не дізналась, оскільки 14.04.2020 року вона звільнилась із роботи на даному підприємстві. Зважаючи на викладене, враховуючи, що жодного повідомлення про наявність боргу позивач не отримувала, тіло кредиту фактично було сплачено, що спростовує твердження щодо безспірності заборгованості, виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору не посвідченого нотаріально, з моменту останніх платежів 2014 рік і до моменту вчинення виконавчого напису минуло близько 6 років, позивач змушена звернутись з позовом до суду для захисту порушених прав.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.04.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 22.04.2024 року у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича витребувано належним чином завірені копії виконавчого напису №11911 вчиненого 16.07.2020 року; у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Клименко Романа Васильовича витребувано належним чином завірені копі виконавчого провадження №62803816 з примусового виконання виконавчого напису №11911 вчиненого 16.07.2020 року; у товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» витребувано належним чином завірені копії: вимогу про сплату заборгованості адресовану ОСОБА_1 ; виконавчий напис №11911 від 16.07.2020 року; ухвалу Тарутинського районного суду Одеської області від 13.12.2023 року справа №514/1775/23; нотаріально завірений кредитний договір №630070306.

Представник позивача адвокат Довгаль О.О. у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі посилаючись на обставини, які зазначені в позові та просив задовольнити.

Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс» у судове засідання не зявився, направив на адресу суду відзив та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

27.06.2024 року представник позивача адвокат Довгаль О.О. направив на адресу суду відповідь на відзив та просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача у судове засідання не зявились, повідомлялись, шляхом направлення судових повісток, причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв або клопотань до суду не надходило.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, відзив, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

В березні 2024 року позивач від ТОВ «Прогрес» у яких в оренді знаходиться її земельна ділянка дізналась про відрахування з неї коштів за виконавчим провадженням. У квітні 2024 року через автоматизовану систему виконавчих проваджень позивач дізнались про наявність наступних постанов: - постанова про відкриття виконавчого провадження №62803816 від 13.08.2020 року, відкритого на підставі виконавчого напису №11911 виданого 16.07.2020 року Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., згідно якого з боржника, яким є позивач на користь товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" стягується заборгованість в розмірі 18797,47 гривень; - постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 13.08.2020 року, ВП №62803816, розмір винагороди 1879,75 грн., - постанова про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 13.08.2020 року на суму 400,00 грн.; - постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника від 15.09.2020 року, від 29.02.2024 року та ще одна від 29.02.2024 року; - постанова про зміну сторони виконавчого провадження від 08.01.2024 року, згідно якої стягувача ТОВ «Вердикт Капітал» замінено на ТОВ «ДЕБТ ФОРС».

Щодо постанови про зміну сторони виконавчого провадження від 08.01.2024 року, якій передувала ухвала Тарутинського районного суду Одеської області від 13.12.2023 року йдеться, що 15.02.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Кампсіс Фінанс» було укладено договір №15-02/23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Кампсіс Фінанс», а ТОВ «Кампсіс Фінанс» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту в тому числі за кредитним договором №630070306. 12.05.2023 року між ТОВ «Кампсіс Фінанс» та ТОВ «Дебт Форс» було укладено договір №12-05-23 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кампсіс Фінанс» відступило ТОВ «Дебт Форс», а ТОВ «Дебт Форс» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором №630070306.

Позивач зазначає, що виконавчі документи містять недостовірну інформацію щодо її місця проживання, оскільки з 2017 року позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Цього ж 2017 року позивач знята з реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 . За адресою яка зазначена у виконавчому написі, а саме: АДРЕСА_4 позивач ніколи не проживала.

У 2014 році позивач брала кредит у розмірі 1000 грн. у КБ «Ренессанс кредит» та виплачувала по ньому заборгованість до моменту його закриття у м.Білгород-Дністровський. Після чого жодного разу позивач не отримувала претензій щодо не сплати боргу, жодних договорів факторингу також не отримувала. Вимог про сплату заборгованості перед подачею документів на вчинення виконавчого напису від ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «ДЕБТ ФОРС» позивач також не отримувала. Внаслідок таких непроворних дій з боку відповідача та третіх осіб з березня місця 2024 року ТОВ «Прогрес» здійснювало відрахування з належних позивачеві доходів. Приватний нотаріус у свою чергу не переконався в безспірності боргу та виніс виконавчий напис № 11911 від 16.07.2020 року. Фактично про існування такого виконавчого напису дізнались у 2024 році, у зв`язку із чим вважаємо, що строк звернення до суду не порушено.

Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» (далі Закон «Про нотаріат») нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акту має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19), від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) та від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19).

У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватись таким, що не підлягає виконанню, (п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову у їх вчиненні, пленум ВССУ від 07.02.2014).

Наявність на час вчинення виконавчого напису спору щодо розміру заборгованості за кредитним договором не свідчить про безспірність такої заборгованості (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 квітня 2020 року у справі № 755/1960/18, провадження № 61-46254св18 (ЄДРСРУ № 88880656).

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин".

Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашеним заборгованості.

Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинного.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративною суду України від 01 листопада 2017 року.

Згідно з пунктом 10.2 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20 травня 2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Отже, на момент вчинення виконавчого напису набрало чинності судове рішення, яким визнано незаконною та не чинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, якою доповнено Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору.

Висновки за результатами розгляду справи

Враховуючи, що жодного повідомлення про наявність боргу позивач не отримувала, тіло кредиту фактично було сплачено, що спростовує твердження щодо безспірності заборгованості, виконавчий напис вчинено на підставі кредитного договору не посвідченого нотаріально, з моменту останніх платежів 2014 рік і до моменту вчинення виконавчого напису минуло близько 6 років, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд зазначає, що згідно квитанції №44856891 від 19.04.2024 року за звернення до суду з зазначеним позовом позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1 211 грн. 20 коп., згідно квитанції №44885610 від 22.04.2024 року позивачем сплачений судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. за подання клопотання про витребування доказів, а відтак, враховуючи приписи ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у загальному розмірі 1816 гр. 80 коп..

Керуючись ст.ст.4, 5, 14, 12-13, 81, 247, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати виконавчий напис №11911 вчинений 16.07.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 18 797 грн. 47 коп. таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Дебт Форс», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1816 гр. 80 коп..

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Заверюха В.О.