Справа № 463/6007/22 Головуючий у 1 інстанції: Гирич С. В.
Провадження № 22-ц/811/760/24 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2024 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: О.В. Псярук

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 29 січня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Личаківська районна адміністрація Львівської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, -

В С Т А Н О В И В:

18.08.2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 06.06.2023 року просив зобов`язати Личаківську районну адміністрацію Львівської міської ради надати суду письмовий висновок щодо участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зобов`язати ОСОБА_1 не чинити йому перешкоди в особистому спілкуванні та участі у вихованні сина ОСОБА_3 та встановити час та дні його зустрічей з сином: кожного першого та третього тижня місяця з 16:00 год. п`ятниці до 20:00 год. неділі; шкільні канікули (осінні, зимові, весняні) - 3 доби; шкільні канікули (літні) - 30 календарних днів.

Позов обґрунтовував тим, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який постійно проживає з матір`ю. На підставі рішення Личаківського районного суду м. Львова з нього стягуються аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн щомісячно. Після ухвалення рішення про стягнення аліментів він звернувся до відповідачки з проектом угоди про встановлення днів та часу побачень з сином, однак така проект його угоди відхилила та підготувала свій проект, з яким він погодитися не може. Оскільки вони не досягли домовленості щодо його систематичних побачень з сином, та відповідачкачинить йому перешкоди в його участі у вихованні сина, просив з врахуванням віку дитини та графіку відвідування сином дошкільного закладу, просив захистити його права на особисте спілкування з стоном шляхом встановлення графіку побачень та зустрічейз дитиною, а також шляхом спільного проведення вихідних днів та шкільних канікул.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Встановлено графік побачень та зустрічей ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для особистого спілкування та участі у вихованні сина:

-І, ІІІ тиждень місяця в суботу з 13:00 год. до 18:00 год. в присутності матері/перші три місяці встановленого графіку/;

-І та ІІІ тиждень місяця в неділю з 15:00 год до 19:00 год в присутності матері/перші три місяці встановленого графіку/;

-Шкільні канікули: 15 днів літніх канікул, 3 дні зимових канікул.

Після спливу трьох місяців з часу фактичних побачень батька із сином в присутності матері згідно із встановленим графіком, побачення відбуваються за цим же графіком без присутності матері.

У задоволенні решти вимог відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 .

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не врахував, що в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження чинення нею перешкод у спілкуванні батька з сином. При цьому, матеріалами справи встановлено, що саме позивач не вчиняв жодних дій для спілкування з сином та участі у його вихованні, що є підставою для відмови у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю порушення нею прав позивача, які б підлягали судовому захисту. Таким чином, суд першої інстанції не врахував положення статей 157-159 СК України, відповідно до яких питання виховання дитини вирішується батьками спільно або за участі органу опіки та піклування, право ж на судовий захист має один з батьків лише у випадку чинення іншим з батьків перешкод у реалізації права на виховання дитини та спілкуванні з нею. Вважає, що встановивши графік побачень та зустрічей ОСОБА_2 з сином, суд не врахував права та інтереси дитини, що призвело до ухвалення несправедливого рішення. При цьому, дитина не виявила бажання бачитись з батьком. Вважає, що зустрічі батька з сином повинні відбуватись у її присутності до того часу, доки батько не налагодить контакт з сином, а останній не змінить своєї позиції та висловиться бажання бачитись з батьком та проводити з ним час навіть за відсутності матері. Рішення суду за встановленим графіком побачень, без урахування шкільних канікул та у присутності матері, без визначеного терміну у три місяці могло б цілком відповідати якнайкращим інтересам дитини. При цьому, вважає, що висновок органу опіки та піклування не може слугувати єдиним і беззаперечним доказом для прийняття рішення судом першої інстанції. Рішення органу опіки та піклування не має наперед встановленої сили, а є лише одним із засобів доказування. Саме тому, суд повинен був оцінювати критично висновок органу опіки та піклування, особливо зважаючи на доводи сторони відповідача, які були доведені суду в повному обсязі під час розгляду справи судом першої інстанції.

Просить рішення суду в частині встановлення графіку побачень та зустрічей ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для особистого спілкування та участі у вихованні сина скасувати та в цій частині позовних вимог відмовити, в іншій частині рішення суду залишити без змін.

У засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили скаргу задоволити.

ОСОБА_2 та представник Личаківської районної адміністрації Львівської міської радив судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_4 , перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно положень ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст.153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Положеннями ст. 159 цього Кодексу передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом справ про забезпечення прав дитини участь органу опіки та піклування є обов`язковою. Орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.01.2021 року у справі № 753/6498/15-ц, висновок органу опіки та піклування є лише одним з доказів у справі, носить рекомендаційний характер та не може бути самостійним засобом захисту порушеного права. Такий висновок підлягає оцінці судом разом з іншими доказами у справі.

Встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 14 травня 2009 року між ними розірвано.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Дитина сторін проживає з матір`ю - ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 .

Звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, ОСОБА_2 посилався на чинення йому відповідачкою перешкод у спілкуванні з сином та відсутність домовленості між сторонами щодо його участі у вихованні дитини.

Згідно висновку органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради щодо розв`язання спору за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні № 260001-вих-48102 від 21.04.2023 року, органом опіки та піклування рекомендовано встановити позивачу наступний графік побачень з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : щовівторка та щочетверга з 16.00 год. до 20.00 год. - в присутності матері /перші два місяці встановленого графіку/; І та III суботу місяця з 12.00 год. до 17.00 год. - в присутності матері /перші два місяці встановленого графіку/. Після спливу двох місяців з часу фактичних побачень батька із сином в присутності матері згідно зі встановленим графіком, побачення відбуваються за цим же графіком без присутності матері.

В ході підготовки зазначеного висновку було проведено бесіду з малолітнім ОСОБА_3 , який повідомив, що проживає з мамою, з батьком бачитися не хоче тому, що він ображав маму, останній раз зустрічався з ним ще до початку війни.

10.01.2024 рокуорганом опіки та піклування Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради надано ще один висновок № 260001-вих-3578 щодо розв`язання спору за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні з урахуванням заяви ОСОБА_2 про уточнення позовних вимог від 06.06.2023 року та рекомендовано встановити позивачу наступний графік побачень з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : І, ІІІ тиждень місяця в суботу з 13:00 год. до 18:00 год. в присутності матері/перші три місяці встановленого графіку/; І та ІІІ тиждень місяця в неділю з 15:00 год до 19:00 год в присутності матері/перші три місяці встановленого графіку/; шкільні канікули: 15 днів літніх канікул, 3 дні зимових канікул. Після спливу трьох місяців з часу фактичних побачень батька із сином в присутності матері згідно із встановленим графіком, побачення відбуваються за цим же графіком без присутності матері.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка чинить позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною, а відтак в інтересах дитини слід визначити порядок участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною. При цьому, встановлюючи позивачу графік побачень з сином, суд виходив із запропонованого органом опіки та піклування способу участі ОСОБА_2 у вихованні сина, та вважаввисновок органу опіки та піклування Личаківської районної адміністрації від 10.01.2024 року таким, що в повній мірі відповідає інтересам дитини та вимогам закону. Що стосується встановлення побачень батька з дитиною за участю матері, то суд виходив з того, що враховуючи вік та думку дитини, а також те, що позивач більше року не бачився з сином, суд вважав, що інтересам дитини будуть відповідати зустрічі з батьком в присутності матері протягом початкового етапу побачень, оскільки надання можливості дитині залишитися на тривалий час наодинці з батьком без адаптаційного періоду може бути стресовим фактором для дитини та негативно відобразитися на її здоров`ї, такий час об`єктивно необхідний для звикання дитини до батька, відновлення контакту між ними. При цьому, суд погодився з висновком органу опіки і піклування, що контакт батька з сином може налагодиться протягом перших трьох місяців зустрічі батька з дитиною в присутності матері. Також суд виходив з інтересів дитини та справедливої рівноваги інтересів обох батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною, оскільки позивачу визначено також спілкування з дитиною без присутності матері.

З таким висновком суду колегія суддів не може повністю погодитися, виходячи з наступного.

Європейський суд з прав людини, практика якого відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у найкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі за заявою «MAMCHUR v. UKRAINE», № 10383/09, § 100).

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі за заявою «HANT v. UKRAINЕ», № 31111/04, § 54).

Таким чином, визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, необхідно враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини.

У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди.

Зазначений висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах наведено у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 196/1202/19 (провадження № 61-5501св22), від 26 червня 2023 року у справі № 753/5374/22 (провадження № 61-2097св23).

Як убачається з матеріалів справи, на час народження дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шлюб між сторонами було розірвано. Сторони спору після народження дитини разом не проживали та не підтримували будь-яких відносин, вихованням сина займалася лише матір дитини.

Тому встановлюючи перехідний період для зустрічей батька з дитиною у присутності матері тривалістю три місяці, суд першої інстанції не врахував, що дитина ніколи не проживала з батьком, вкрай рідко з ним спілкувалася та не виявляє бажання з ним зустрічатися, у зв`язку з чим визначеного судом періоду у три місяці може бути недостатньо для налагодження психоемоційного контакту між батьком та сином.

Враховуючи зазначені вище обставини, вік дитини та рекомендації органу опіки та піклування, колегія суддів приходить до висновку, що спілкування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з позивачем без присутності матері після спливу трьох місяців з часу фактичних побачень батька з сином може суперечити інтересам дитини, що є недопустимим, та вважає необхідним встановлення перехідного періоду спілкування дитини з батьком у присутності матері тривалістю в один рік, що в повній мірі сприятиме налагодженню відносин між батьком та сином та убезпечить дитину від негативного впливу від зустрічей з батьком без участі матері. При цьому, колегія суддів не враховує доводи скарги щодо небажання дитини спілкуватися з батьком та відсутність прихильності до нього, оскільки враховуючи малолітній вік дитини та факт його постійного проживання з матір`ю, яка перебуває в неприязних стосунках з батьком, що негативно впливає на сприйняття дитиною його особи, не може бути підставою для обмеження ОСОБА_2 у реалізації його батьківських прав на участь у вихованні дитини і спілкуванні з нею.

З наведених мотивів, рішення суду слід змінити, виклавши його резолютивну частину в такій редакції:

«Встановити графік побачень та зустрічей ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для особистого спілкування та участі у вихованні сина:

-І, ІІІ тиждень місяця в суботу з 13:00 год. до 18:00 год. в присутності матері;

-І та ІІІ тиждень місяця в неділю з 15:00 год. до 19:00 год. в присутності матері.

Після спливу одного року з часу фактичних побачень батька з сином в присутності матері згідно зі встановленим графіком, побачення відбуваються за цим же графіком без присутності матері».

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Личаківського районного суду міста Львова від 29 січня 2024 року змінити, виклавши його резолютивну частину в такій редакції:

«Встановити графік побачень та зустрічей ОСОБА_2 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для особистого спілкування та участі у вихованні сина:

-І, ІІІ тиждень місяця в суботу з 13:00 год. до 18:00 год. в присутності матері;

-І та ІІІ тиждень місяця в неділю з 15:00 год. до 19:00 год. в присутності матері.

Після спливу одного року з часу фактичних побачень батька з сином в присутності матері згідно зі встановленим графіком, побачення відбуваються за цим же графіком без присутності матері».

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2024 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді Я.А. Левик

М.М. Шандра