ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2024 року м.Суми

Справа №576/1884/23

Номер провадження 22-ц/816/340/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Калініним Сергієм Костянтиновичем

на рішенняГлухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2023 року, ухвалене у складі судді Сапона О.В. у м. Глухів Сумської області,

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У червні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» ) звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просило стягнути на його користь суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 34 786,16 грн, з яких: 17 522,60 грн заборгованість за основною сумою боргу, 17 263,56 грн заборгованість за відсотками та судові витрати.

Свої вимоги мотивувало тим, що 01 квітня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №289918366.

Відповідно до реєстру божників № 97 від 02 вересня 2020 року до договору факторингу № 28/1118-01, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №289918366.

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, за яким останнє набуло права грошової вимоги до відповідачки на суму 34 786,16 грн, з яких: 17522,60 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 17263,56 грн заборгованість за відсотками.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2023 року позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором на загальну суму 34786,16 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 2684 грн витрат по сплаті судового збору.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Калінін С.К. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що позивачем не надано реєстру боржників №97 від 02 вересня 2020 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, а також здійснення фактором оплати за відступлені ним права вимоги.

Наголошує на тому, що право вимоги від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перейшло до нових кредиторів починаючи ще з 28 листопада 2018 року, а кредитний договір № 288818366 було укладено між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачкою 01 квітня 2020 року, тобто більше ніж через рік після укладення договору факторингу. Оскільки договір факторингу права вимоги є похідним від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги.

Також вказує, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували укладення електронного договору, зокрема отримання та використання відповідачкою одноразового ідентифікатора.

Стверджує, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження перерахування відповідачу коштів по кредитному договору розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру) або виписки з банківського рахунку.

Зазначає, що у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» право нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося 01 липня 2020 року, а тому вважає розрахунок позивача про стягнення з відповідачки процентів за кредитом у розмірі 17 263,56 грн, нарахованих унаслідок неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань (прострочення грошового зобов`язання), після спливу строку кредитування, суперечить вимогам закону. Крім того, позивачем не заявлено вимоги про стягнення відсотків згідно ст. 625 ЦК України.

В установлений апеляційним судом строк, відзив на апеляційну скаргу, позивачем подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи те, що ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу №28/1118-01 (а.с. 75).

Відповідно до п. 2 договору, клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.

У матеріалах справи мається зазначений договір на двох аркушах (перший та останній), зі змісту якого вбачається, що ТОВ «Таліон Плюс» є фактор, а ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» є клієнтом, зазначено поштові та банківські реквізити, підписи та печатки сторін.

01 квітня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №289918366, за умовами якого ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» зобов`язалося надати позичальникові кредит без конкретної споживчої мети на суму 18 000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 0,51 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору (а.с. 5-6).

Сторони договору узгодили, що кредит надано строком на 30 днів. Позичальник зобов`язався у випадку неповної та/або невчасної сплати кредиту та процентів за користування ним, сплатити також пеню в розмірі 1,3 % від залишку суми кредиту за кожний день прострочення повернення заборгованості, починаючи з першого дня порушення до дня повного погашення заборгованості за кредитом.

Крім того, сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та товариством в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

З графіку розрахунку до договору №289918366 від 01 квітня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 повинна була повернути 01 травня 2020 року кредит у розмірі 18 000 грн 00 коп. та сплатити нараховані проценти у розмірі 2754 грн 00 коп. (а.с. 6, на звороті).

Платіжним дорученням від 01 квітня 2020 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило ОСОБА_1 переказ коштів по договору №289918366 від 01 квітня 2020 року для зарахування на платіжну картку № НОМЕР_1 ( а.с.99).

Відповідно до витягу прав вимоги № 96 від 01 вересня 2020 року, укладеного ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року. Загальна заборгованість (сума відступленої грошової вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором №289918366 від 01 квітня 2020 року складає 29 722,20 грн, з яких 17 522,60 грн заборгованість по основному боргу та 12 199,60 грн заборгованість по відсоткам (а.с. 98).

31 грудня 2020 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено додаткову угоду № 26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, за умовами якої сторони дійшли згоди викласти текст договору у новій редакції (а.с. 76-80).

20 жовтня 2022 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20102022, згідно з яким ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (п. 2.1 договору) (а.с. 70-74).

21 жовтня 2022 року ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підписали та скріпили печатками реєстр прав вимоги №1. Відповідно до вказаного реєстру ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №289918366 від 01 квітня 2020 року у загальному розмірі 34 786,16 грн, з яких: 17522,60 грн заборгованість за основною сумою боргу та 17263,56 грн заборгованість за відсотками (а.с. 81-83).

Платіжним дорученням від 25 жовтня 2022 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» здійснило ТОВ «Таліон Плюс» плату права за відступлення вимоги згідно реєстру прав вимоги №1 від 21 жовтня 2022 року до договору факторингу №20102022 від 20 жовтня 2022 року (а.с. 84).

Згідно з наданим ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунком заборгованості за кредитним договором №289918366 від 01 квітня 2020 року за період з 21 жовтня 2022 року по 31 травня 2023 року, заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором становить 34 786,16 грн, з яких: 17522,60 грн заборгованість за основною сумою боргу та 17263,56 грн заборгованість за відсотками (а.с. 10).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка не виконувала свої зобов`язання за кредитним договором, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором сумі 34 786,16 грн.

Проте, колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Так, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина перша статті 509 ЦК України).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (частина перша статті 510 ЦК України).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини першої статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина третя статті 512 ЦК України). Правочинами, на підставі яких відбувається відступлення права вимоги, можуть бути, зокрема, купівля-продаж, дарування, факторинг.

Предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом (частина третя статті 656 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Встановлено, що матеріали справи не містять повного тексту договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право вимоги ТОВ «Таліон Плюс».

Також позивачем, всупереч зазначених вимог закону, не надано суду реєстру прав вимог, підписаного уповноваженими особами ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», яким би підтверджувалося набуття ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за договором укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 .

Наданий ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витяг прав вимоги № 96 від 01 вересня 2020 року, який укладений ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, не є належним та допустимим доказом відступлення права вимоги, оскільки вказаний витяг виданий і підписаний лише директором ТОВ «Таліон Плюс».

Крім того, за відступлення права вимоги ТОВ «Таліон Плюс» повинно було сплатити ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» суму фінансування, проте доказів на підтвердження сплати якої за отримання права вимоги до ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

Оскільки, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» не доведено належними та допустимими доказами передання ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» прав грошової вимоги ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 01 квітня 2020 року, то помилковим є висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за кредитним договором.

Отже, рішення суду на підставі пунктів 1, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 4026,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Враховуючи те, що справа є малозначною (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України), відповідно до приписів п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 368, 374, п.п. 1, 4 ч. 1 ст. 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Калініним Сергієм Костянтиновичем задовольнити.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2023 року скасувати та ухвалити нове.

Відмовити у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги в сумі 4026 гривень 00 копійок.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: В. І. Криворотенко

В. Ю. Рунов