Справа № 274/521/24 Провадження № 2/0274/553/24
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
26.09.24 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В., за участю секретаря судового засідання Жмурко В.І.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_1 , представником якого є ОСОБА_2 ,
доОСОБА_3 , представником якого є ОСОБА_4 ,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору:Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп",
провідшкодування матеріальної та моральної шкоди,
ОСОБА_1 звернулася з позовом, у якому просить стягнути на її користь з ОСОБА_3 у якості відшкодування матеріальної шкоди грошові кошти у розмірі 5 525,28 грн.., а у якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 100 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 09.11.2023 р. у м. Бердичеві Житомирської області, винуватим у якій є ОСОБА_3 , ОСОБА_1 було завдано матеріальну та моральну шкоду, оскільки вона отримала тілесні ушкодження та була вимушена лікуватися з 12 по 20 листопада 2023 р., її стан здоров`я не відновився.
ОСОБА_3 , з урахуванням усних пояснень його представника, наданих у судовому засіданні 27.05.2024 р., та підтверджених у судовому засіданні 26.09.2024 р., просить задовольнити позов частково, а саме стягнути з нього на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн., а в задоволенні іншої частини відмовити, посилаючись на те, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп", а тому саме воно має відшкодовувати ОСОБА_1 матеріальну шкоду. Він визнає, що дорожньо-транспортною пригодою ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду, але розмір її відшкодування, визначений ОСОБА_1 , 100 000,00 грн., завищений, справедливим є відшкодування цієї шкоди у розмірі 15 000,00 грн.
Ухвалою від 27.05.2024 р. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" (а. с. 85 87), яке своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомило.
Судом з`ясовано, що постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.01.2024 р. у справі № 274/8777/23, яка 16.01.2024 р. набрала законної сили, ОСОБА_5 визнано винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а саме у порушенні ним пункту 18.1 Правил дорожнього руху, яке виразилось у тому, що він 09.11.2023 р. о 17:15 у м. Бердичеві по вул. Житомирській, 71, керуючи транспортним засобом Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, не надав переваги у русі пішоходу ОСОБА_1 , внаслідок чого скоїв наїзд на неї, від чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження (а. с 14).
В результаті дорожньо-транспортної пригоди, винуватим у якій є ОСОБА_5 , ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що підтверджується постановою про закриття кримінального провадження, винесеною слідчим СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області майора поліції Журбея В.М. та висновком експерта № 419 від 29.11.2023 р. (а. с. 10, 16 18), та 12.11.2023 р. була госпіталізована до хірургічного відділення Комунального некомерційного підприємства "Центральна районна лікарня Бердичівського району", де проходила лікування, та звідки була виписана 20.11.2023 р., що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 3048 (а. с. 15).
Під час проходження лікування у хірургічному відділенні Комунального некомерційного підприємства "Центральна районна лікарня Бердичівського району" та деякий час після цього ОСОБА_1 придбавала лікарські препарати, що підтверджується чеками та фіскальними чеками за період з 12.11.2023 р. по 29.11.2023 р. (а. с. 13 14).
Відповідно до частин першої та другої статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 1167 моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Зважаючи на вказані норми Цивільного кодексу України, Суд приходить до висновку, що за загальним правилом особою, яка має відповідати за шкоду, у тому числі моральну, завдану ОСОБА_1 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є ОСОБА_3 , який керував транспортним засобом Peugeot Partner, д.н.з. НОМЕР_1 , та є винуватим у настанні дорожньо-транспортної пригоди, тобто у завданні шкоди.
Однак, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп", що підтверджується полісом № ЕР-213061821 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого з 00:00 26.01.2023 р. по 25.01.2024 р. включно (а. с. 40).
"71. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
73. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів")".
Ця правова позиція є актуальною на момент ухвалення рішення.
Таким чином відшкодування ОСОБА_3 шкоди, завданої ОСОБА_1 , можливо за умови, що за полісом № ЕР-213061821 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або за нормами Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну, зокрема, життю та здоров`ю ОСОБА_1 , а саме, зважаючи на предмет шкоду, пов`язану з лікуванням ОСОБА_1 , та моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких ОСОБА_1 зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (статті 23, 24 та 26-1 Закону).
Між тим, обставини, які б вказували, що такий обов`язок не виник, відсутні.
Зокрема, за зазначеним полісом ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю, становить 320 000,00 грн., а розмір цієї шкоди, на думку ОСОБА_1 , становить щодо шкоди, пов`язаної з лікуванням 5 525,28 грн., щодо моральної шкоди 100 000,00 грн.
При цьому статтею 26-1 передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, МТСБУ) відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.
Тобто покладення обов`язку відшкодувати шкоду, пов`язану з лікуванням ОСОБА_1 , у розмірі 5 525,28 грн. (за умови доведеності її розміру) на ОСОБА_3 суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Крім того, у разі доведеності розміру цієї шкоди та здійснення відповідної страхової виплати Приватним акціонерним товариством "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп", покладення обов`язку відшкодувати маральну шкоду, завдану ОСОБА_1 , у розмір 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю ОСОБА_1 , на ОСОБА_3 , також суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.
Таким чином обов`язок відшкодувати наведену шкоду у зазначених розмірах покладається на Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп", а ОСОБА_3 є неналежним відповідачем за позовною вимогою про відшкодування цієї шкоди.
Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні такого позову.
За таких обставин Суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення на її користь з ОСОБА_3 у якості відшкодування матеріальної шкоди грошових коштів у розмірі 5 525,28 грн.
Вирішуючи питання відшкодування моральної шкоди, Суд виходить з такого.
Так як Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" не здійснило ОСОБА_1 страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, то на даний час відсутні підстави для відшкодування цим товариством моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 , у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю, а тому в силу наведених раніше норм Цивільного кодексу України обов`язок відшкодувати цю шкоду покладено на ОСОБА_3 .
Абзацом першим пункту 9 постанови від 31.03.1995 р. № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" Пленуму Верховного Суду України визначено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Зважаючи встановлені вище обставини, Суд приходить до висновку, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 було завдано моральну шкоду, оскільки вона зазнала фізичних, душевних, психічних страждань через ушкодження здоров`я, лікування та перебування у лікарняному закладі, що, безумовно призвело на вимушені негативні зміни у її життєвих стосунках, порушення ОСОБА_3 пункту 18.1 Правил дорожнього руху, яке виразилося у ненаданні ОСОБА_1 , яке перебувала на нерегульованому пішохідному переході, є грубим, проте ОСОБА_3 визнається обставина завдання ним моральної шкоди ОСОБА_1 , а тому, враховуючи вимоги розумності, виваженості та справедливості, Суд вважає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди має становить 30 000,00 грн.
Таким чином позов ОСОБА_1 в частині вимоги про стягнення на її користь з ОСОБА_3 у якості відшкодування моральної шкоди грошових коштів у розмірі 100 000,00 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн.
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 344,33 грн. (частина судового збору, який мав бути сплачений ОСОБА_1 за подання позову 1 211,20 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог).
При цьому Суд зазначає, що ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у більшому розмірі, ніж передбачено Законом України "Про судовий збір" 2 422,40 (а. с. 6 9) замість 1 211,20 грн., а тому вона має право звернутися з заявою про повернення надмірно спалченого судового збору (1 211,20 грн.).
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України,
2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн.
3. В задоволенні іншої частини позову відмовити.
4. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 у якості відшкодування судових витрат грошові кошти у розмірі 344,33 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут

Повне рішення складено 27.09.2024 р.