Справа № 541/1089/24
Номер провадження 2/541/566/2024
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 жовтня 2024 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавська області в складі:

головуючого судді - Городівського О.А.,

за участю секретаря судового засідання - Ніколаєнко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» про скасування арешту майна, третя особа - Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» про скасування арешту нерухомого майна ОСОБА_3 , тип майна: невизначене майно, все нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 11493228, дата реєстрації 11.08.2011 року, зареєстрованого на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, ВП № 28126364, 10.08.2011 року, Октябрським ВДВС Полтавського МУЮ, головний державний виконавець Проніна Л.М., виконавчий лист № 2-11521/10, виданий 24.06.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень шляхом припинення обтяження, запис від 11.08.2011 року за № 11493228, про арешт нерухомого майна ОСОБА_3 .

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько ОСОБА_2 - ОСОБА_3 . Після його смерті приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Рой Т.В. відкрита спадкова справа № 116/2023. Після спливу 6-місячного строку для прийняття спадщини ОСОБА_2 , в інтересах якої діяла ОСОБА_1 , звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва на спадкове майно, яке належало померлому, а саме: земельну ділянку площею 2, 76 га, розташовану на території Слобідської сільської ради Миргородського району. Приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу у зв`язку з тим, що на спадкове майно накладено арешт. В зв`язку з вищевикладеним позивач в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду 01.04.2024 вищевказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження.

Позивач в судове засідання не з`явилася, її представник, адвокат Литовченко Р.В. подав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити (а.с. 125).

Представник відповідача у поданому відзиві просив відмовити у задоволенні позову. Вказував, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2010 у цивільній справі №2-11521/10, було задоволено позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» до боржника ОСОБА_3 та стягнуто заборгованість за кредитним договором 1779/10/08-ПК від 24.06.2008 року у розмірі: 23802 грн. 03 коп. судовий збір 238 грн. 03 коп. та 120 грн. Згідно договору про відступлення прав вимог правонаступником кредитора за кредитним договором № 1779/10/08-ПК від 17.12.2010 року є ТОВ «Брайт інвестмент». Боржник ОСОБА_3 , а також його правонаступники не зверталась до ТОВ «Брайт інвестмент» щодо погашення наявної заборгованості, доказів погашення зобов`язання перед попереднім стягувачем ПАТ «КБ «Надра» не надавали. Вищезазначене рішення суду не виконано. Виконавчий лист № 2-11521/10 не було визнано таким що не підлягає виконанню, а тому не існує законних підстав для зняття арешту. 05.06.2024 року ТОВ «Брайт інвестмент» направило кредиторську вимогу на адресу приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Рой Т. В. Обов`язок спадкодавця щодо сплати заборгованості за кредитним договором, присудженої судом ПАТ «КБ «Надра» (кредиторові) із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємців.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с.129).

Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд встановив.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько неповнолітньої ОСОБА_2 , інтереси якої представляє ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 20042.2020 (а.с.16,17).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, зокрема, на земельну ділянку площею 2,76 га , що розташована на території слобідської сільської ради Миргородського району Полтавської області (а.с.9,10).

Приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Рой Т.В. відкрита спадкова справа № 116/2023 (а.с. 6).

27 жовтня 2023 року позивачу приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Рой Т.В. роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно буде видане після вилучення записів з Державного реєстру речових прав щодо спадкодавця ОСОБА_3 а саме:

1. арешт нерухомого майна, тип майна: невизначене майно, все нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 11493228, дата реєстрації 11.08.2011 року зареєстрований на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, ВП № 28126364, 10.08.2011, Октябрський ВДВС Полтавського МУЮ), в/л № 2-11521/10 виданий 24.06.2011 Шевченківським р/с м. Києва;

2. арешт рухомого майна, опис майна: все рухоме майно, зареєстрований на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, ВП № 28126364, від 10,08.2011 року, виданий Октябрським ВДВС Полтавського МУЮ (а.с.19).

Відповідно до інформації Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 20.10.2023 згідно даних АСВП спецрозділу у відділі відносно боржника ОСОБА_3 , на виконанні перебувало виконавче провадження № 28126364 з примусового виконання виконавчого листа № 2- 11521/10 від 24.06.2011 виданого Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» в сумі 24160,00 грн. 10.08.2011 державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження разом з накладенням арешту на майно боржника, (реєстраційний номер обтяження 11493228). 27.02.2012 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувану на підставі п. 5 ч. 1 ст. 47 Закону «України про виконавче провадження» (а.с. 7).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду по справі за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Надра" в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про скасування арешту нерухомого майна третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмету спору - Шевченківський відділ виконавчої служби у місті Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, встановлено, що за даними Єдиної операційно-інформаційної системи ПАТ «КБ «Надра» між ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_2 ) та ПАТ «КБ «Надра» був укладений кредитний договір від 24.06.2008 № 1779/10/08-ПК .

Згідно Договору № GL48N718070_blank про відступлення прав вимоги від 05.08.2020, право вимоги за Кредитним договором № 1779/10/08-ПК від 17.12.2010, укладеного між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (найменування змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») та позичальником ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , право вимоги перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (а.с. 90-93.)

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», згідно Договору № GL48N718070_blank_01, про відступлення прав вимоги від 30.09.2020 року, відступив права вимоги на користь ТОВ «Брайт інвестмент» разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є невід`ємними частинами (а.с.95-97).

Тобто, згідно договору про відступлення прав вимог правонаступником кредитора за кредитним договором № 1779/10/08-ПК від 17.12.2010 року є ТОВ «Брайт інвестмент».

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17.12.2010 року у цивільній справі №2-11521/10, було задоволено позовні вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» до боржника ОСОБА_3 та стягнуто заборгованість за кредитним договором 1779/10/08-ПК від 24.06.2008 року у розмірі: 23802 грн. 03 коп. судовий збір 238 грн. 03 коп. та 120 грн.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За приписами ст. ст. 13, 76, 80, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України).

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні.

Отже, обов`язок спадкодавця щодо сплати заборгованості за кредитним договором, присудженої судом ПАТ «КБ «Надра» (кредиторові) із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємців.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду. Правонаступництво має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Відповідні висновки було викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20).

Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року (в редакції, що діяла на момент винесення постанов про повернення виконавчого документа стягувачу) не передбачено зняття арешту, накладеного на майно боржника у випадку винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Відповідно до положень ч.1 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Відповідно до п. 7 Розділу ХШ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Згідно ч. 4 ст. 59 ЗУ Про виконавче провадження підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову.

Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими та безумовними до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому ст.8 Конституції України принципу верховенства права та є практикою, несумісною з положеннями Конвенції.

Отже, жодної підстави передбаченої ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження» для зняття арешту скаржником не зазначено. Тому дії державного виконавця повністю відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», оскільки вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця.

Враховуючи положення пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року повернення виконавчого документа стягувачу у разі якщо у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника) не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову та не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби (приватного виконавця) за виконанням судового рішення протягом встановлених законом строків, також не позбавляє стягувача звернутися до суду з заявою про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Виконавчий лист повернуто стягувану на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, тобто, виконавчі провадження не є закінченими, а тому немає підстав для застосування правових наслідків, передбачених частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, у вигляді зняття арешту.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Право боржника на розпорядження належним йому майном без будь-яких обтяжень у вигляді арешту, може бути поновлено, зокрема, шляхом добровільного виконання рішення суду.

Відповідні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року у справі № 127/2-1421/09, постанові Верховного суду від 29 березня 2023 року у справі № 202/1182/22.

Також порядок зняття арешту з майна боржника передбачено Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5.

Відповідно до п. 16 Розділу VIII Інструкції № 512/5 постанова про зняття арешту з майна боржника або скасування інших заходів примусового виконання рішення без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, за заявою боржника у разі, якщо:

- судом скасовано заходи забезпечення позову за завершеним виконавчим провадженням;

- при повторному пред`явленні такого виконавчого документа до примусового виконання виконавче провадження за таким виконавчим документом закінчено на підставі частини першої статті 39 Закону, а також за умови сплати боржником витрат виконавчого провадження, здійснених під час виконавчого провадження, у якому виконавчий документ повернуто стягувачу (крім випадків, коли виконавчий документ повернуто приватним виконавцем, діяльність якого припинена);

- після повернення виконавчого документа стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено;

Тобто для зняття арештів з майна боржника необхідно сплатити суму боргу за виконавчим документом з урахуванням виконавчого збору та витрат виконавчого провадження на реквізити органів державної виконавчої служби.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 29 березня 2023 року по справі № 202/1182/22 провадження № 61-8190св22, прийшов до висновку, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження не є закінченим, а тому не має підстав для зняття арешту.

Отже судом встановлено, що виконавчий лист повернуто стягувану на підставі пункту 5 частини першої статті 47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, тобто, виконавчі провадження не є закінченими, а тому немає підстав для застосування правових наслідків, передбачених частиною другою статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року, у вигляді зняття арешту з нерухомого майна, а тому в задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 про скасування арешту нерухомого майна ОСОБА_3 слід відмовити.

В зв`язку з відмовою в задоволенні позову у відповідності до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати необхідно покласти на позивача.

Керуючись ст.ст.4, 10, 12, 13, 77, 81, 141, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт інвестмент» про скасування арешту нерухомого майна ОСОБА_3 , тип майна: невизначене майно, все нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження: 11493228, дата реєстрації 11.08.2011 року, зареєстрованого на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження, ВП № 28126364, 10.08.2011 року, Октябрським ВДВС Полтавського МУЮ, головний державний виконавець Проніна Л.М., виконавчий лист № 2-11521/10, виданий 24.06.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва та виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень шляхом припинення обтяження, запис від 11.08.2011 року за № 11493228, про арешт нерухомого майна ОСОБА_3 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення його повного тексту.

Повний текст рішення виготовлено 01 листопада 2024 року.

Суддя О. А. Городівський