Справа № 161/6148/24
Провадження № 2/161/2374/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2024 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участі секретаря судового засідання Октисюк С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю " Лінеура Україна" про визнання пунктів договору недійсними,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю " Лінеура Україна" про визнання пунктів договору недійсними.

Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 10 грудня 2021 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю " Лінеура Україна",відповідно до ЗУ» Про електронну комерцію» в електронному форматі, укладено договір № 2676063 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, згідно якого вона отримала кредит в розмірі 11 800 грн. строком на 360 днів. Кредит в сумі 11 800 грн. вона отримала шляхом зарахування коштів на її платіжну картку. Відповідно до п. 1.4 Договору за користування кредитом було обумовлено сплату товариству стандартну процентну ставку 1,99% . У свою чергу п.1.4.1 договору передбачено, що знижена процентна ставка становить 1,99% у день та застосовується відповідно до наступних умов:якщо клієнт до 09.01.2022 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою, у випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки. а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для клієнта лише як для учасника програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування,передбачених цим договором. Вважає, що знижена та стандартна ставка є однаковим. та становить 1,99%, що ставить її як споживача у невигідне положення та суперечить принципу добросовісності і його наслідками є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

09 січня 2022 року нею було внесено оплату на рахунок кредитора в розмірі 7 044,60 грн., у зв`язку із цим відповідно до п.1.4 та п.1.4.1 договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту відбулося продовження строку кредитування на 30 днів, тобто до 09.02.2022 року із стандартною процентною ставкою 1,99% в день. 10 січня 2022 року нею було внесено на рахунок кошти у розмірі 469,65 грн., у подальшому 11.03.2022 року внесла кошти у розмірі 5 348,82 грн. 05 грудня 2022 року з її карти було списано кошти у сумах 1000 грн.. 500 грн., 10 грн., 10 грн. на рахунок кредитора. Загалом сума коштів, сплачених на рахунок Товариство з обмеженою відповідальністю " Лінеура Україна" склала 15 938,66 грн. Зазначає, що 26 липня 2023 року між ТзОВ " Лінеура Україна" та ТОВ "УМ Факторинг" був укладений договір факторингу № 27072023, за умовами якого право вимоги за кредитним договором № 2676063 від 10.12.2021 року перейшло до ТОВ "УМ Факторинг". Вказує, що згідно розрахунку відповідача її заборгованість складає 96 335,20 грн., що складається з 11 800 грн. тіло кредиту та 84 535,20 грн. нараховані відсотки. Згідно вказаного розрахунку, процентна ставка у розмірі 1,99 %, що зазначена у п.1.4 та 1.4.1 договору про надання споживчого кредиту, суперечить принципу добросовісності, оскільки позивач змушена сплачувати непропорціно велику суму заборгованості за процентами по відношенню до тіла кредиту, що в розумінні вимог цивільного законодавства та Закону України «Про захист прав споживачів» є несправедливими умовами та такими, що суперечать принципу добросовісності. Наслідком чого є дисбаланс договірних прав та обов`язків, що діють виключно на шкоду позивача як споживача за вказаним договором.

Враховуючи вищевикладене, позивач просить визнати недійсним п.1.4, 1.4.1 та п.3.1 Договору № 2676063 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10 грудня 2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю " Лінеура Україна".

Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 29 березня 2024 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання.

24 квітня 2024 роеку від представника відповідача ТзОВ «УМ Факторинг» надійшов відзив на позовну заяву, в якому він вказує на безпідставність позовних вимог та просить в позові відмовити. Вказує, що п.1.4. та п.1.4.1 Договору містять в собі розмір процентів. Укладений між ОСОБА_1 та ТОВ " Лінеура Україна" Договір за своєю природою є кредитним договором. Тобто умови, які хоче позивач визнати недійсними, є істотними умовами договору без яких він не може вважатися кредитним. Основним видом діяльності ТОВ " Лінеура Україна" є КВЄД 64.92 Інші види кредитування, а не благодійна діяльність. Бо у випадку визнання цих пунктів договору недійсними цей правочин набуває признаків договору благодійного внеску. Стосовно визнання недійсним п.3.1. Договору, то вказує, що даний пункт містить лише порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами й ніяк не може порушити права позивача. Саме по собі перевищення розміру процентів над розміром тіла кредиту, які є складовими частинами плати за користування кредитом, не може беззаперечно свідчити про дисбаланс у договірних відносинах між позивачем як споживачем та банком (фінансовою установою).

Від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Карпюк Л.В. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Від представника відповідача ТОВ УМ Факторинг" надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено,що на офіційному сайті ТОВ "Лінеура Україна" www.credit7.ua в мережі Інтернет розміщено «Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна", які є публічною пропозицією (офертою) на укладення кредитного договору на умовах і в порядку, що визначені ними.

10 грудня 2021 року між ТОВ "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 було укладено договір № 2676063 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого фінансова установа зобов`язалася надати позичальникові кредит на суму 11 800 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом (п.1.2 договору). Строк кредиту 360 днів, що може бути змінений (у бік зменшення), в порядку та на умовах,визначених в п.4.2 Договору.(п.1.3 договору). Стандартна процентна ставка становить 1,99 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного у п.1.3 цього договору. (п.1.4 договору). пунктом 1.4.1 договору встановлена знижена процентна ставка, що становить 1,99% та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо клієнт до 09.01.2022 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою, у випадку невиконання клієнтом умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для клієнта здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших клієнтів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, клієнт розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для клієнта, оскільки надання кредиту за цим договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для клієнта лише як для учасника програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування,передбачених цим договором. Пунктом 3.1 договору передбачено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».

У пункті 10 «Реквізити сторін» наданого суду примірнику договору № 2676063 про надання коштів на умовах споживчого кредиту зазначено, що договір відповідачем підписано електронним підписом (номер пароля М043).

В Паспорті споживчого кредиту, зазначено, що споживач підтверджує отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовану загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних умов кредитування, а саме, що у випадку кредитування на суму 11 800 грн. стандартна процентна ставка становить 726,35 % річних (або 1,99% в день),знижена процентна ставка (застосовується з дати видачі кредиту до 10.12.2021 року,якщо споживачем виконані умови для отримання знижки, зокрема до вказаного строку (включно) +3 дні здійснена сплата першого платежу з оплати процентів, згідно графіку платежів або здійснено часткове дострокове повернення кредиту, становить 726,35 % річних (або 1,99% в день). В паспорті споживчого кредиту вказаний порядок повернення кредиту, вказаний паспорт споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором М043 (а.с.11).

Також, з матеріалів справи вбачається, що 26 липня 2023 року між ТзОВ " Лінеура Україна" та ТОВ "УМ Факторинг" був укладений договір факторингу № 27072023, за умовами якого право вимоги за кредитним договором № 2676063 від 10.12.2021 року перейшло до ТОВ "УМ Факторинг" (а.с. 12-14).

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно з роз`ясненнями, що викладені в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно враховувати, що згідно зі статтями 4, 10 та 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України та іншим нормативно-правовим актам. Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Також, відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини якщо їх недійсність встановлена законом та оспорювані якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом. Положення ч. 2 ст. 215 ЦК України щодо підстав нікчемності правочинів є імперативними.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України ). По своїй суті правочин це вольовий акт і цим відрізняється від подій, що відбуваються незалежно від волі людини.

Як встановлено в ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно положень ст. 204 ЦК України (презумпція правомірності правочину), правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Так, стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством.

Зі змісту оспорюваного кредитного договору № 2676063 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10 грудня 2021 року вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник ОСОБА_1 погодилася на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить її підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Згідно ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму статті 18 цього Закону, можна дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав таобов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві. За частиною третьою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження правспоживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разіповного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (пункти 2, 3); надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункт 4). Така правова позиція викладена ВСУ у справі № 6-330цс16.

Стаття 19 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлює, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору.

В ході розгляду справи не було встановлено обставин, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору № 2676063 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10 грудня 2021 року вимогам законодавства та про несправедливість його умов.

Так, в пункті 9.9 договору № 2676063 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10 грудня 2021 року , підписаного позивачем ОСОБА_1 , прямо зазначено, що позичальник підтверджує, що перед укладенням цього договору їй була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація, вказана в ч.1,2 ст.12 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг та розміщена на Веб-Сайті, за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту) відповідно до ст.9 ЗУ «Про споживче кредитування. А також вона ознайомлена з усіма Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ "Лінеура Україна", розміщені на Веб-сайті та затверджені наказом №67-ОД від 14.06.2021 року, повністю розуміє, погоджується з ними та зобов`язується неухильно їх дотримуватися.

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом 14 днів з моменту отримання копії примірника договору, проте реалізація вказаного права споживача і припинення дії кредитного договору можлива при дотриманні споживачем трьох умов, передбачених законом, а саме: подача письмового повідомлення кредитодавцю про відмову від кредитного договору в строки, встановлені законом; одночасного/разом з відкликанням згоди/ повернення виданого кредиту або отриманого товару по договору; сплати нарахованих процентів, які були нараховані банком за весь час користування грошовими коштами.

Проте, позивач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договору не скористалася .

Доводи позивача про те, що встановлена процентна ставка у розмірі 1,99 %, що зазначена у п.1.4 та 1.4.1, договору про надання споживчого кредиту, є несправедливим у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» та порушує принцип добросовісності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг фінансової установи, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно великої суми відсотків, суддя вважає безпідставними, оскільки вказаний розмір відсоткової ставки погоджено за домовленістю сторін у відповідному договорі, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду від 07.04.2021 року у справі №623/2936/19.

Позивачем не заперечується, ні факт звернення до фінансової установи, яка спеціалізується наданням короткострокових кредитів, з метою отримання кредитних коштів, ні факт отримання коштів та їх неповернення у повному обсязі..

Так, з вищевказаних документів (кредитний договір, паспорт споживчого кредиту) вбачається, що позичальника повідомлено, що у разі надання позичальнику кредиту, останній за договором споживчого кредитування зобов`язаний буде сплачувати відсотки, розмір та порядок нарахування яких було визначено в договорі та паспорті споживчого кредиту, з якими вона ознайомилася та без будь яких заперечень підписала. Крім того, позичальника повідомлено, що орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за стандартною та зниженою процентною ставками за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) складатиме 96 335,20 грн. реальна річна процентна ставка як за стандартною. так і за зниженою ставкою становить 29 653,85% річних.

При цьому, вказаним договором встановлено, що стандартна та знижена процентні ставки однакові, та становлять 1,99% в день.

Таким чином, позичальника повідомлено про загальні витрати, які будуть понесені ним у разі отримання кредиту у відповідній фінансовій установі, зокрема повідомлено про реальну переплату за кредитом, тобто розмір відсотків, які зобов`язані будуть повернуті позичальником разом із грошовими коштами, наданими фінансовою установою позичальнику у кредит.

Щодо визнання недійсним п.3.1. договору, то суддя зауважує, що пункт містить лише порядок нарахування процентів за користування кредитними коштами й ніяк не може порушити права позивача.

Суддя зауважує, що паспорт споживчого кредиту надається позичальнику до укладення кредитного договору, метою є повідомлення позичальника про умови надання кредиту у відповідній установі, у разі непогодження позичальника із викладеними у ньому умовами, останній має право відмовитися від отримання відповідної фінансової послуги.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином ознайомлена та погодилася із умовами надання кредиту, на підставі чого 10 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" та ОСОБА_1 укладено договір № 2676063 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, в якому відображені умови надання кредиту, визначені у паспорті споживчого кредиту, останній з відповідним договором погодилася про що свідчить електронний підпис останньої.

На момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 не зверталася до Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" із заявою про надання роз`яснень незрозумілих їй умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилася зі всіма умовами такого договору.

Більш того, не дивлячись на своє гарантоване право (п.5.3) на відмову від Договору протягом чотирнадцяти днів з дня його укладення, позивач користувалася коштами позивача.

Інших переконливих та істотних доводів щодо несправедливості умов кредитного договору № 2676063 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10 грудня 2021 року , існування суттєвого дисбалансу між договірними правами і обов`язками сторін на шкоду споживачеві, позивачем не наведено.

Таким чином, позивач мала передбачену законом можливість після підписання кредитного договору протягом тривалого строку детально оцінити його умови та в разі необхідності відмовитися від кредитного договору, однак вказаною можливістю на власний розсуд не скористалася і грудня 2021 року виконувала умови договору, не маючи до них заперечень.

Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання недійсними п.1.4, 1.4.1 та п.3.1 Договору № 2676063 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 10 грудня 2021 року.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, здійсненні позивачем судові витрати залишаються за нею.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 526, 527, 530, 610, 611, 1046, 1048, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про електронну комерцію», Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 263-265, 273, 279, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Товариство з обмеженою відповідальністю " Лінеура Україна" про визнання пунктів договору недійсними - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "УМ Факторинг" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Ризька,буд.73-Г, офіс 7/1; ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Товариство з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Дніпровська набережна, 25, приміщення 318; ).

Дата складення повного тексту рішення 02 жовтня 2024 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.М.Філюк