Провадження № 2-о/344/292/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді Антоняка Т.М.,

секретаря Мрічко Н.І.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Івано-Франківську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису,-

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Микулич Ігор Володимирович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з заявою про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження: заборонити наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання ОСОБА_1 , строком на 6 місяців; заборони в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 строком на 6 місяців; заборони вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на 6 місяців; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

В обґрунтування заяви зазначається, що 06.09.2003 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали шлюб. 05.04.2023 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано. Заявниця ОСОБА_1 у 2022 році, з початку вчинення домашнього насильства з боку ОСОБА_3 , проживала за адресою: АДРЕСА_1 . У 2023 році заявниця продовжувала проживати за вищевказаною адресою, однак у травні 2024 року ОСОБА_3 вигнав її з місця проживання, чим вчинив повторне домашнє насильство.

Як зазначається у заяві, ОСОБА_3 систематично вчиняє відносно заявниці фізичне, психологічне та економічне насильство. Відповідно до відповіді Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 27.05.2024 року № 11564 повідомлено, що на ОСОБА_3 працівниками поліції були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 КУпАП від 01.01.2023 року, за ст.173-2 КУпАП від 05.01.2023 року, за ст.173-2 КУпАП від 27.12.2022 року, за ст. 173-2 КУпАП від 20.11.2022 року, за ст. 173-2 КУпАП від 22.08.2022 року та за ст. 173-2 від 27.08.2022 року. Також, відносно ОСОБА_3 працівниками СВ Івано-Франківського РУП було відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126-1 КК України, проте закрито у зв`язку із відсутністю складу злочину. Окрім цього, працівниками Івано-Франківського РУП та працівниками УПІІ в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_3 виносились термінові заборонні приписи, а також ОСОБА_3 поставлено на профілактичний облік як « ОСОБА_4 ». У свою чергу, згідно відповіді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.05.2024 року № 01-35/326/2024 надано копії постанов суду, зокрема: постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.09.2022 року у справі № 344/10814/22, де ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство психологічного характеру); постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.10.2022 року у справі № 344/10934/22, де ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство психологічного характеру); постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.12.2022 року у справі № 344/15923/22, де ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство психологічного характеру); постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.02.2023 року у справі № 344/345/23, де ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство психологічного характеру); постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.02.2023 року у справі № 344/1647/23, де ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство психологічного характеру); постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.03.2023 року у справі № 344/2615/23, де ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство фізичного та психологічного характеру).

Зазначається, що заявниця потерпає від насильства зі сторони ОСОБА_3 вже протягом тривалого часу. Поведінка колишнього чоловіка негативно впливає на здоров`я заявниці та її малолітньої дочки ОСОБА_6 яка проживає разом із нею. Заявниця неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, проте це не давало жодного результату. ОСОБА_3 не змінив своєї поведінки, а навпаки продовжив вчиняти домашнє насильство. Йому виносилося офіційне попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства. ОСОБА_3 притягувався

до адміністративної відповідальності, що свідчить про систематичність вчинення насильства в сім`ї. На сьогоднішній час заявниця боїться за своє життя та здоров`я, а також життя і здоров`я своїх дітей через страх перед колишнім чоловіком, який у будь-який час може завдати їм шкоду. ОСОБА_3 вчиняє домашнє насильство фізичного, психологічного та економічного характеру щодо заявниці протягом тривалого часу, не зважає на заходи вжиті поліцією і судом. Після рішень суду він і надалі погрожує ОСОБА_1 розправою та впевнений у своїй безкарності, його агресія щоразу посилюється.

Зважаючи на вищезазначене, заявниця переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення домашнього насильства фізичного, психологічного та економічного характеру ОСОБА_3 щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я та здоров`я її дітей є дуже високою і тому звертається до суду з заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією та судом до ОСОБА_3 виявились неефективними та не захистили її від насильства.

Заявниця та її представник в судовому засіданні підтримали подану заяву у повному обсязі. Просять задовольнити вимоги заяви.

Заінтересована особа ОСОБА_3 на виклик суду у судове засідання не прибув.

Суд, заслухавши пояснення заявницю та її представника, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, встановив наступне.

Судом встановлено, що 06.09.2003 року ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб.

05.04.2023 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було розірвано.

Відповідно до інформації Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 27.05.2024 року № 11564 вбачається, що на ОСОБА_3 працівниками поліції були складені протоколи про адміністративні правопорушення за ст. 173-2 КУпАП від 01.01.2023 року, за ст.173-2 КУпАП від 05.01.2023 року, за ст.173-2 КУпАП від 27.12.2022 року, за ст. 173-2 КУпАП від 20.11.2022 року, за ст. 173-2 КУпАП від 22.08.2022 року та за ст. 173-2 від 27.08.2022 року. Також, відносно ОСОБА_3 працівниками СВ Івано-Франківського РУП було відкрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126-1 КК України, а відомості внесено до ЄРДР № 0001653 від 18.05.2023 та закрито у зв`язку із відсутністю складу злочину. Окрім цього, працівниками Івано-Франківського РУП та працівниками УПІІ в Івано-Франківській області відносно ОСОБА_3 виносились термінові заборонні приписи, а також ОСОБА_3 поставлено на профілактичний облік як « ОСОБА_4 ».

Згідно відповіді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.05.2024 року № 01-35/326/2024 надано копії постанов суду, зокрема:

Постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.09.2022 року у справі № 344/10814/22, згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство психологічного характеру);

Постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 05.10.2022 року у справі № 344/10934/22, згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство психологічного характеру);

Постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27.12.2022 року у справі № 344/15923/22, згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство психологічного характеру);

Постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.02.2023 року у справі № 344/345/23, згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство психологічного характеру);

Постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.02.2023 року у справі № 344/1647/23, згідно якої ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство психологічного характеру);

Постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21.03.2023 року у справі № 344/2615/23, згідно якої ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (домашнє насильство фізичного та психологічного характеру).

Як вказує заявниця, вона потерпає від насильства зі сторони ОСОБА_3 протягом тривалого часу. Поведінка колишнього чоловіка негативно впливає на її здоров`я. Заявниця неодноразово зверталася за захистом до правоохоронних органів, проте це не давало жодного результату. На сьогоднішній час заявниця боїться за своє життя та здоров`я, а також життя і здоров`я своїх дітей через страх перед колишнім чоловіком, який у будь-який час може завдати їм шкоду.

Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - подружжя, батьки (мати, батько) і дитини (діти).

Статтею 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено значення термінів, які вживаються в цьому ж законі, зокрема: - домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; - психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; -фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Згідно з ч. 2 та ч.3 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; обмеження спілкування з постраждалою дитиною; заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18).

Крім того, Верховний Суд у постанові від 28 квітня 2020 року у справі №754/11171/19 зробив висновок, що тимчасове обмеження права власності кривдника, зокрема тимчасове обмеження у користуванні житловим приміщенням, з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Правилами глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_3 вчиняє психологічне насильство щодо ОСОБА_1 , що підтверджено наданими суду доказами у їх сукупності.

Суд дійшов висновку про те, що наразі існує високий рівень вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 відносно заявниці ОСОБА_1 , а також настання тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи, і такі ризики є реальними.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши всі докази у сукупності та в їх взаємозв`язку між собою, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 є обґрунтованою, а тому є необхідність в ухваленні судового рішення про видачу обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження:

заборонити наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , строком на шість місяців;

заборонити в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 строком на шість місяців;

заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на шість місяців;

заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

В силу ч. 3ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Відповідно до ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України, рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 350-8 ЦПК України про видачу обмежувального припису суд не пізніше наступного дня з дня ухвалення рішення повідомляє уповноважені підрозділи органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також районні, районні у містах Києві і Севастополі державні адміністрації та виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад за місцем проживання (перебування) заявника.

Керуючись Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 81, 89, 263, 264, 265, 350-5, 350-6, 350-8, п. 10 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_3 про видачу обмежувального припису задовольнити.

Видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження:

заборонити наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , строком на шість місяців;

заборонити в будь-який спосіб спілкуватися з ОСОБА_1 строком на шість місяців;

заборонити вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб строком на шість місяців;

заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

Про видачу обмежувального припису повідомити Івано-Франківський РУП ГУНП в Івано-Франківській області - для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Т.М. Антоняк

Повний текст рішення складено та підписано 31.05.2024 року.