Справа № 739/2879/23
Провадження № 2/739/46/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2024 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючої судді Кочура О.О.,

за участі: секретаря - Головня І.І.

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в приміщенні зали судових засідань Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області в м. Новгород-Сіверський Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , поданим представником позивача адвокатом Костюченко Владиславом Костянтиновичем до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на частку будинку з надвірними будівлями за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 , діючи через свого представника адвоката Костюченка В.К., звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/6 одноквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 , яка згідно з Свідоцтвом про право власності на житло від 10 травня 1993 № 357 належала ОСОБА_3 .

Позов обґрунтований тим, що згідно з Свідоцтвом про паво власності на житло № НОМЕР_1 від 10 травня 1993 року позивачці, ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , а також відповідачці, ОСОБА_3 , належить право власності на одноквартирний будинок за адресою АДРЕСА_1 .

При цьому ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_1 мають у власності по 2/9 частки будинку (по 1/6 згідно з Свідоцтвом про право власності та по 1/18 згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24 листопада 2023 року, зареєстрованим в реєстрі за № 2574, згідно з яким 1/6 будинку була успадкована після смерті ОСОБА_7 ).

1/6 частка будинку належала ОСОБА_8 , який загинув під час захисту країни від збройної агресії російської федерації (в зв`язку з чим позивачка має статус члена сім`ї загиблого ветерана війни).

1/6 будинку належить відповідачці, ОСОБА_3 , свекрусі позивачки. Остання тривалий час (з листопада 1993 року) в будинку не проживає, при цьому позивачка не має відомостей про її місце перебування. З 2012 року, тобто з часу смерті чоловіка, ОСОБА_7 , позивачка проживає в квартирі одна, самостійно несе всі витрати на утримання житла (підтверджується домовою книгою, актом обстеження), отже більш ніж як 10 років володіє 1/6 часткою будинку, яка належить відповідачці.

На думку позивачки, зазначені обставини свідчать про набуття позивачкою права власності на 1/6 будинку, що належить відповідачці, за набувальною давністю

Ухвалою від 01 січня 2024 року відкрито провадження в справі.

На запити суду надійшли відповіді про відсутність інформації щодо зареєстрованого місця проживаннявідповідачки та відсутність актових записів про її смерть. Отже виклик відповідачки вирішено здійснювати шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади згідно з правилами ч. 11 ст. 28 ЦПК України.

Будучи належним чином повідомленою про дату та місце розгляду відповідачка в судове засідання не з`явилася, заяви по суті справи не подала.

Треті особи до суду не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заяв по суті справи не подавали.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві, погодилися на ухвалення заочного рішення. Зокрема, позивачка повідомила, що відповідачка доводиться позивачці свекрухою, не проживає в будинку з 1993 року, її забрала до себе донька, з того часу вони не підтримували зв`язків та їй невідомо, де перебуває відповідачка. Після смерті чоловіка в 2012 році вона самостійно володіє будинком, в тому числі часткою відповідачки та утримує самостійно майно, про що надала оригінали квитанцій про сплату комунальних послуг за останні роки. За таких обставин, суд дійшов висновку про ухвалення заочного рішення, на підставі наявних доказів у справі, відповідно до положень ч.1 ст. 280 ЦПК України.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

По справі встановлено:

ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 є співвласниками одноквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 (а.с.6)

Відповідачці ОСОБА_3 належить 1/6 частка будинку, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 10.05.1993 № 357 (а.с.7).

Згідно з дослідженою в судовому засіданні домовою книгою відповідачка знята з реєстрації в будинку за адресою: АДРЕСА_1 з 18.09.1993 року (а.с.10-11).

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 30.11.2023 року (а.с.5) з 2012 року позивачка проживає в будинку одна, самостійно сплачує всі комунальні послуги.

Судом досліджені квитанції про сплату комунальних послуг, які надані позивачкою.

Згідно зі ст. 344 Цивільного кодексу про України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (ч. 4 ст. 334 ЦК України).

При цьому добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю.

Згідно з ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. З огляду на те, що співвласники не скористалися своїми правами на виділення часток в натурі, а також на відсутність домовленостей між позивачкою та відповідачкою про користування часткою відповідачки, суд приходить до висновку, що позивачка, будучи співвласником будинку, добросовісно володіє часткою відповідачки (як часткою від цілого) на правах власника, робить це відкрито та безперервно протягом строку, що перевищує строк, визначений ст. 334 ЦК України. При цьому відкритість та давність володіння підтверджується відомостями про реєстрацію позивачки будинку, актом обстеження житлово-побутових умов, наявністю в неї квитанцій про сплату житлово-комунальних послуг. Згідно з ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. За відсутності домовленостей між сторонами про порядок користування будинком суд розцінює тривалу, більше 30 років, неучасть відповідачки у витратах на утримання будинку як втрату нею інтересу до своєї частки в нерухомому майні. Встановлені обставини свідчать про набуття позивачкою права власності на частку відповідачки в нерухомому майні за набувальною давністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 334 Цивільного кодексу України, ст ст. ст.4, 76-81, 141, 223, 258, 259, 273, 280-282 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , поданий представником позивача адвокатом Костюченко Владиславом Костянтиновичем до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання права власності на частку будинку з надвірними будівлями за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку одноквартирного будинку за адресою АДРЕСА_1 , яка згідно з Свідоцтвом про право власності на житло від 10 травня 1993 № 357 належала ОСОБА_3 .

Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга позивачем до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: О.О.Кочура