КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 756/12750/15 Головуючий у 1 інстанції: Луценко О.М.

Провадження №22-ц/824/1400/2024 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.

22 травня 2024 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Олійника В.І., Сушко Л.П.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року в справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИЛА:

Короткий зміст обставин справи

У вересні 2015 року Житлово-будівельний кооператив «Академічний-15» (далі - ЖБК «Академічний-15») звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Просив стягнути з відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги, які надаються за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 18 680,46 грн та інфляційні втрати в розмірі 11 878,22 грн.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідач ОСОБА_2 користувалась наданими послугами, претензій щодо неякісного, неповного чи несвоєчасного надання послуг не пред`являла, проте рахунки на сплату за житлово-комунальні послуги сплачувала нерегулярно. Відповідно до рахунку та квитанції за червень 2015 року станом на 01 липня 2015 заборгованість відповідача становила 18 680,46 грн.

Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 25 травня 2016 року у справі № 756/12750/15-ц стягнуто з ОСОБА_2 на користь ЖБК «Академічний-15» заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг у сумі 18 680,46 грн, інфляційні втрати в сумі 11 878,22 грн та судовий збір 1 218,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 26 серпня 2022 року заочне рішення від 25 травня 2016 року у справі за позовом ЖБК «Академічний-15» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги скасовано.

Ухвалою суду від 17 лютого 2023 року, яка відображена у протоколі судового засідання, постановлено замінити відповідача ОСОБА_2 її правонаступником ОСОБА_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто зОСОБА_1 на користь ЖБК «Академічний-15» заборгованість за житлово-комунальні послуги з урахуванням інфляційних втрат в розмірі 4 884,37 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішеннямОболонського районного суду міста Києва від 19 липня 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЖБК «Академічний-15» витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 194,68 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись із рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу та просила скасувати рішення і закрити провадження у справі.

Вважає рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судове засідання було проведено без її участі, в матеріалах справи відсутні будь-які документи, які б підтверджували, що вона була належним чином повідомлена про його проведення та під час судового засідання не було з?ясовано чи була належним чином повідомлена про судовий розгляд, текст клопотання про заміну неналежного відповідача був направлений відповідачу на неправильну адресу.

Вважає, що здійснити заміну неналежного відповідача можливо лише в тому випадку, якщо фізична особа, яка на думку позивача є неналежним відповідачем, має цивільну правоздатність, тобто є живою на час розгляду справи.

Вважає, що оскільки відповідач у справі ОСОБА_2 померла до подання позову, що підтверджується матеріалами справи та не набула статусу сторони у справі, а тому то провадження відповідно до п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України, повинно бути закрите, а справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція суду апеляційної інстанції

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

У порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 24 вересня 2001 року ОСОБА_2 набула право власності на квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 10).

Згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 109).

ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29 березня 2012 року на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 110).

Відповідач ОСОБА_1 є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач з березня 2012 року.

Відповідно до розрахунку боргу, наданого позивачем, за адресою: АДРЕСА_1 за період з 01 січня 2012 року до 31 серпня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 18 680,46 грн. При цьому, інфляційні втрати за вказаний період складають 11 878,22 грн.

Представник відповідача заявив клопотання про застосування строків позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду 24 вересня 2015 року, а борг просить стягнути з січня 2012 року.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивачем надавались житлово-комунальні послуги споживачу, який отримував вказані послуги і користувався ними за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідача ОСОБА_1 виник обов`язок оплатити ці послуги.

Вимоги в частині стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення за період з січня 2012 року до вересня 2012 року у розмірі 15 929,84 грн заявлено позивачем з пропуском строку позовної давності. Позивач не надав суду доказів поважності причин пропуску строку позовної давності та не просив про їх поновлення.

Окрім того, представник позивача до суду подав заяву від 24 травня 2023 року, у якій зазначено, що за даними ЖБК «Академічний-15» сума заборгованості у графі за березень 2012 року в розмірі 15 288,28 грн є заборгованістю зі сплати внесків на утримання будинку та прибулдинкових територій, за спожиті комунальні послуги, яка утворилася за період з 2007 року до 2012 року (а.с. 187).

Позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за спожиті до жовтня 2012 року житлово-комунальні послуги у розмірі 15 929, 84 грн заявлені з пропуском строку позовної давності, тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в частині стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у розмірі 2 750,62 грн.

Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення.

Зважаючи на те, що до позовних вимог в частині стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги за період з січня 2012 року до вересня 2012 року у розмірі 15 929,84 грн застосовано строки позовної давності і відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності, суд за результатами проведеного перерахунку дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення індексу інфляції за період з жовтня 2012 року до серпня 2015 року підлягають частковому задоволенню, а саме у розмірі 2 133,75 грн.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції враховуючи наступне.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

У статті 37 ЦПК України 2004 року (чинного на час звернення з позовом) передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу.

Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Аналогічна норма викладена у ст. 55 ЦПК України.

Цивільне-процесуальне законодавство України не містило і не містить норм, які б передбачали здійснення провадження у справах щодо осіб, які померли до відкриття провадження у справі.

Отже, ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю після відкриття провадження у справі. У позовному провадженні процесуальне правонаступництво відбувається в тих випадках, коли права або обов`язки одного із суб`єктів спірного матеріального правовідношення в силу тих або інших причин переходять до іншої особи, яка не брала участі у цьому процесі. Отже процесуальне правонаступництво тісно пов`язане з матеріальним, оскільки процесуальне правонаступництво передбачає перехід суб`єктивного права або обов`язку від однієї особи до іншої в матеріальному праві. При цьому не залежно від підстав матеріального правонаступництва, процесуальне правонаступництво допускається лише після того, як відбудеться заміна в матеріальному правовідношенні.

Таким чином процесуальне правонаступництво у разі смерті фізичної особи в порядку ст.37 ЦПК України 2004 року (ст. 55 ЦПК України) можливо лише шляхом залучення правонаступника померлої сторони за умови, що смерть фізичної особи настала після звернення позивача до суду та відкриття провадження у справі, адже залучення правонаступників особи, яка померла до відкриття провадження у справі, суперечить принципам цивільного судочинства.

Залучення судом правонаступників відповідача, який помер ще до звернення позивача до суду, a priori потребує зміни підстав та предмету позову, оскільки вимоги до боржника за кредитним договором і вимоги до спадкоємців боржника мають різні матеріально-правові підстави, що в свою чергу порушує принцип диспозитивності цивільного процесу, а також суперечить положенням статті 31 ЦПК України, щодо неможливості одночасної зміни і підстав і предмету позову.

Вказана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 квітня 2020 року у справі № 473/1433/18 (провадження № 14-35цс20), постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року, у справі № 183/4229/14-ц, 07 березня 2018 року у справі № 320/13096/13-ц, 14 лютого 2018 року у справі №310/10284/15 та 16 січня 2018 року у справі № 654/3928/15.

Суд встановив, що згідно із свідоцтвом про смерть ОСОБА_2 , з позовом до якої звернувся ЖБК «Академічний-15» 24 вересня 2015 року, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 109).

За таких обставин, оскільки чинним законодавством України не передбачено судового вирішення спору з особою, яка на час звернення до суду померла та правоздатність якої відповідно до вимог ст. 25 ЦК України припинено, та в силу вказаного вище не могла бути стороною у справі, провадження у справі підлягає закриттю з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За правилами частини першої статті 377 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Вищевикладене свідчить про те, що провадження у справі не підлягало відкриттю, оскільки позов подано до особи, яка померла, і наступне залучення правонаступників померлого з ініціативи суду також здійснено з порушенням норм процесуального права.

Виходячи з наведеного оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України, та відповідно до повноважень суду апеляційної інстанції в порядку частини першої статті 377 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 255, 367, 369, 374, 377, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 17 липня 2023 року скасувати.

Закрити провадження у справі за позовом Житлово-будівельного кооперативу «Академічний-15» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в пункті 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді В.І. Олійник

Л.П. Сушко