ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2024 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Соловей Г.В.,

з участю секретаря Гапонюк І.В.,

за участю ОСОБА_1 ,

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку позовного провадження в м. Фастів Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , про зміну розміру аліментів посилаючись на те, що під час спільного проживання сторін у них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до Судового Наказу виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області від 03.11.2020 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відстотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2020 року до досягнення дитиною повноліття та судового наказу виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області від 13.02.2023 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відстотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 січня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Відрахування аліментів здійснювалось підприємством ТОВ «Елопак-Фастів» де працював позивач. В подальшому позивач звільнився з вказаного підприємства тим самим втратив постійний заробіток, що призвело до неможливості сплати аліментів у розмірі частини доходу на користь відповідача. Таким чином, вказані обставини дають право на зменшення розміру аліментів в зв`язку з зміною матеріального становища позивача.

Просить зменшити розмір аліментів до 1/3 заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

20 серпня 2024 року ухвалою судді Фастівського міськрайонного суду Київської області відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

18.09.2024 року від відповідача ОСОБА_2 , надійшов Відзив на позовну заяву в якому зазначено, що остання не погоджується в повному обсязі з позовною заявою так, як позивач в позовній заяві зазначає, що ним було припинено трудовий договір і у нього немає можливості сплачувати частину доходу на користь відповідача і це призвело до суттєвої зміни його матеріального стану. Разом з тим, позивач є особою працездатного віку, без інвалідності. Доказів що він немає іншого доходу позивачем не надано. Дітям важливо забезпечити необхідне харчування, одяг та на інші потреби, які необхідні для належного життя. Позивач не надав жодного належного доказу про неможливість сплати аліментів. Просить у задоволені позову відмовити.

14.10.2024 року від позивача ОСОБА_1 , надійшла відповідь на відзив, де зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Законом. В зв`язку з припиненням трудових відносин з підприємством де позивач працював, позивач втратив постійний заробіток, а відтак змінилося його матеріальне становище. Просить задовольнити позовні вимоги.

24 жовтня 2024 року через канцелярію суду надійшли заперечення на відповідь на відзив де зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя,достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. В той же час Позивач посилається на відсутність його вини у несвоєчасній сплаті аліментів та доводить її тими обставинами, що немає постійного доходу. Разом з тим, позивач працює неофіційно та має дохід. У позивача немає фінансових зобов`язань перед іншими неповнолітніми або непрацездатними особами. Просить відмовити в задоволені позову.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволені відмовити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

При розгляді справи судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_1 виданого Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 21 серпня 2019 року ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що зроблено актовий запис № 243 від 21.08.2019 року.

Згідно свідоцтва про народження Серії НОМЕР_2 виданого Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 24 грудня 2020 року ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що зроблено актовий запис № 515 від 24.12.2020 року.

Згідно вказаних свідоцтв батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є: батько ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 .

Відповідно до Судового наказу виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області від 03 листопада 2020 року (2-н/381/208/20) стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відстотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19 жовтня 2020 року до досягнення дитиною повноліття та відповідно до Судового наказу виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області від 13.02.2023 року з позивача на користь відповідача стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відстотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31 січня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.

Згідно Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 10.11.2020 року та 27.03.2023 року державним виконавцем Фастівського відділу державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Центрального МУМЮ (м. Київ) звернуто стягнення на доходи боржника.

На час винесення державним виконавцем вказаних постанов, боржник позивач по справі перебував у трудових відносинах з ТОВ «ЕЛОПАК-ФАСТІВ».

Згідно Наказу № 129-к про припинення трудового договору виданого 18 вересня 2023 року ОСОБА_1 звільнений з ПАТ «Елопак-Фастів» за п.1 ст.36 КЗпП за угодою сторін (за заявою від 15.09.2023 року).

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 09.08.2024 року ОСОБА_1 за період з 4 кварталу 2023 року по 1 квартал 2024 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків відсутня.

Правовідносини, що склалися між сторонами, регулюються сімейним законодавством України.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України№789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного морального і соціального розвитку дитини.

Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду.

У статті 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення (зменшення) розміру аліментів. Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я, як особи, з якої стягуються аліменти, так і особи, на користь кого вони стягуються, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тому, виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів та доведеними при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Із зазначених норм закону також випливає, що зміна розміру аліментів, визначеного рішенням суду, є правом суду, а не його обов`язком, та може бути застосовано при наявності відповідних обставин для цього.

Також судом звертається увага, що під час розгляду позову про зменшення розміру аліментів суд не переглядає рішення, яким стягнуто аліменти, а лише з`ясовує наявність обставин, які дають підстави для зменшення розміру аліментів.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Аналізуючи надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем не доведено підстав для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України.

Так, належних та допустимих доказів того, що із моменту припинення трудового договору (за власним бажанням) позивач не має змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано. Посилання позивача на те, що в Україні діє воєнний стан не є підставою для зменшення розміру аліментів.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено погіршення його майнового становища, яке б перешкоджало можливості сплати аліментів. А зменшення аліментів не буде спрямовано на належне забезпечення неповнолітніх дітей та суперечитиме їх інтересам.

Також суд приймає до уваги, що позивач отримує дохід, на підставі судового наказу має зобов`язання зі сплати аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей, у розмірі 1/3 частка від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на двох дітей у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Таким чином, розмір аліментів, визначений судовим наказом, відповідає вимогам законодавства, не є надмірним, відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дітей, які мають право на достойний рівень матеріального забезпечення.

Тому, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено про неможливість сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом, а припинення трудових відносин не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі вище викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 19, 76, 81, 82, 263-265, 354-355 ЦПК України, на підставі ст. ст. 182, 184, 192 СК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідент.номер: НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ідент.номер: НОМЕР_4 , місце прож.: АДРЕСА_2 про зміну розміру аліментів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Фастівський міськрайонний суд Київської області до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Повний текст рішення складено 04.11.2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя Г.В.Соловей