РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 жовтня 2024 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Бородіної Н.М.,
за участю секретаря Максимовської Т.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, про визнання батьківства,-
02.11.2020 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції, яким просить визнати його батьком дитини ОСОБА_3 , про народження якого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 24.06.2016 складено актовий запис №2186.
В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням суду по справі №646/2407/13-ц від 01.04.2013 розірвано шлюб між ним та відповідачем, укладений 06.09.2008 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову №1 Харківського міського управління юстиції за актовим записом №1829. Відповідно до свідоцтва про зміну імені від 10.09.2014, виданого Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, відповідач змінила прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 ». В рішенні суду про розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем зазначено, що від шлюбу з ОСОБА_2 позивач має дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому прізвище сина « ОСОБА_4 » було змінено матір`ю на « ОСОБА_5 ». Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем, стосунки між ними не припинилися, сторони продовжили проживати разом та вести спільний побут. ІНФОРМАЦІЯ_2 у позивача та відповідача народився син ОСОБА_3 . Під час реєстрації народження дитини прізвище батька дитини було внесено за прізвищем матері, а ім`я та по-батькові батька дитини записані за вказівкою матері на підставі ч.1 ст.135 СК України. В свідоцтві про народження ОСОБА_3 , батьком дитини зазначений ОСОБА_7 . До червня 2020 року позивач та відповідач проживали разом, вели спільний побут. Малолітній ОСОБА_3 знає позивача як батька, останній брав участь у вихованні дитини та виконував батьківські обов`язки. Після 19.06.2020 стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 погіршилися та спілкування між ними припинилося. Позивач зазначає, що через дії відповідача він не може спілкуватися з дітьми, а також не може захистити батьківські права щодо сина ОСОБА_3 . Через наявність цих перешкод, позивач декілька разів звертався до поліції. ОСОБА_1 має намір в подальшому спілкуватися та брати участь у вихованні синів, проте, через відсутність запису про батьківство, існують перешкоди щодо здійснення юридичних дій відносно дитини.
02.11.2020, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова, справу передано в провадження судді Садовського К.С.
Ухвалою судді від 10.11.2020 провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання.
12.04.2024, у зв`язку із рішенням Вищої ради правосуддя №325/0/15-23 від 11.04.2023 «Про звільняння ОСОБА_8 з посади судді Київського районного суду м. Харкова у зв`язку з поданням зави про відставку», проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова, за результатами якого справу передано для розгляду судді Бородіній Н.М.
Ухвалою суду від 24.11.2023 в задоволенні клопотання позивача про виклик свідків відмовлено. Підготовче засідання по справі закрито, справу призначено до судового розгляду.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, 11.09.2023, 13.09.2023 надав до суду заяви про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Крім того, 30.09.2024 з тотожною заявою через систему «Електронний суд» звернувся представник позивача адвокат Семенов Є.С.
Відповідач, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, 28.06.2023 на адресу електронної пошти суду від останньої надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі її представника, за наявними матеріалами. 21.12.2020 представник відповідача - адвокат Каткова А.Г. надала до суду відзив на позовну заяву ОСОБА_1 в якому зазначила, що проти позову та обставин, на які посилається позивач заперечує, вважає їх незаконними та необґрунтованими оскільки з 2012 року шлюбні відносини між колишнім подружжям ОСОБА_4 припинені, спільне господарство не ведеться, тобто сім`я перестала існувати. Факт спільного проживання позивача та відповідача без реєстрації шлюбу, на який посилається позивач в період з 2012 року по червень 2020 року не доведений та не відповідає дійсності. Твердження ОСОБА_1 щодо проживання однією сім`єю після розірвання шлюбу з 01 квітня 2013 року по червень 2020 року, ведення спільного господарства, не підтверджується жодними належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами. З травня 2013 року і по теперішній час відповідач проживає та зареєстрована з двома дітьми в належній їй квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . В 2016 році ОСОБА_2 народила другу дитину ОСОБА_9 , є матір`ю одиначкою. Особисті відносини між позивачем та відповідачем після розірвання шлюбу є складними та навпаки свідчать про відсутність дружніх стосунків між колишнім подружжям. Так ОСОБА_1 вчиняє постійні сварки, застосовує відносно ОСОБА_2 насильство. З 2016 року позивачу достовірно відомо про народження відповідачем ОСОБА_9 , однак ОСОБА_1 не звертався з вимогою про визнання батьківства, а тому, на думку відповідача, сплинув строк позовної давності відповідно до ст. 20, ч.1, ч.2 ст.129 СК України. Крім того, з заявою про застосування строків позовної давності представник позивача зверталася до суду також 22.02.2022.
В заяві від 05.09.2023, поданій до суду через систему «Електронний суд» представник позивача адвокат Орел В.В., зокрема, зазначив, що призначену у справі судову молекулярно-генетичну експертизу не вдалося провести через ігнорування відповідачем клопотання експерта від 15.02.2023 про надання біологічних зразків відповідачем та ОСОБА_3
Представник третьої особи Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (попередня назва Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків)) в судове засідання не з`явився. 06.06.2023, 13.07.2023, 15.09.2023, 26.09.2023, 25.10.2023, 06.11.2023, 27.11.2023, 18.01.2024, 21.02.2024, 10.04.2024, 17.06.24, 07.10.2024 до суду надійшли заяви за підписом начальника відділу, в яких зазначено, що проведеною перевіркою по архівним даним відділу виявлено актовий запис про народження №2186, складений 24.06.2016 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька в якому зазначені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України. Виходячи з вимог п.2.13.1 р. ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 №96/5 (зі змінами), відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції щодо встановлення факту батьківства заперечень не має, просить розглянути справу на розсуд суду, з урахуванням письмових пояснень відділу та за відсутності представника.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що з 06.09.2008 ОСОБА_10 та ОСОБА_13 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 01.04.2013 по справі №646/2407/13-ц, яке набрало законної сили (а.с.4-5).
ОСОБА_10 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 , виданим 26.02.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с.7).
10.09.2014 ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , змінила прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_15 » (свідоцтво про зміну імені серії НОМЕР_4 , видане 10.09.2014 Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції) (а.с.6).
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , в свідоцтві про народження останнього серії НОМЕР_1 , виданому 24.06.2016 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області батьками останнього записані ОСОБА_16 та ОСОБА_2 (а.с.8).
В листах начальника Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (попередня назва Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків)) від 06.06.2023, 13.07.2023, 15.09.2023, 26.09.2023, 25.10.2023, 06.11.2023, 27.11.2023, 18.01.2024, 21.02.2024, 10.04.2024, 17.06.24, 07.10.2024, зазначено, що проведеною перевіркою по архівним даним відділу виявлено актовий запис про народження №2186, складений 24.06.2016 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька в якому зазначені відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України.
Постановою Київського районного суду м. Харкова від 18.05.2020 по справі №953/3922/20, яка набрала законної сили, ОСОБА_10 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави. Відповідно до змісту вказаної постанови судом встановлено, що 18.02.2020 о 14 год. за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_10 вчинив домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_13 , тобто умисні дії фізичного та психологічного характеру, а саме: принижував, штовхав, хапав за руки, погрожував фізичною розправою,виганяв з квартири, на зауваження не реагував, тим самим вчинив насильство в сім`ї, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч.1 ст.173-2 КУпАП. (а.с.44).
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 04.12.2020 по справі №953/19771/20, видано обмежувальний припис строком на 3 місяці стосовно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Заборонено ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 знаходитись в місцях спільного перебування з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , наближатись на відстань більше, ніж 500 метрів до останньої, а також до місця її проживання за адресою: АДРЕСА_1 ; особисто і через третіх осіб переслідувати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та в будь-який спосіб спілкуватися з нею, а також вести листування, телефонні переговори, контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. (а.с.45).

23.07.2021 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 змінив прізвище « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_5 », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_2 , вижатим 23.07.2021 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.102).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 28.09.2021 по справі №953/10303/20 у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності відмовлено у повному обсязі (с.с.83-91).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 20.10.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_7 задоволено. Рішення Київського районного суду м. Харкова від 28.09.2021 скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_7 задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_2 у період часу з 01.04.2013 по 30.06.2022. Визнано квартиру АДРЕСА_2 спільною сумісною власністю ОСОБА_7 та ОСОБА_2 .

Постановою Верховного суду від 05.04.2023 по справі №953/10303/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності постанову Полтавського апеляційного суду від 20.10.2022 в частині встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу змінено. Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_7 та ОСОБА_2 у період часу з 12.04.2013 по 30.06.2020. В решті постанову Полтавського апеляційного суду від 20.10.2022 залишено без змін.

На підтвердження відносин, притаманних родині, позивач надав особисту переписку з відповідачем за 2018-2020роки (а.с.107-130).

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 12.01.2023 клопотання позивача про призначення по справі судової молекулярно-генетичної експертизи задоволено у повному обсязі. Призначено у цивільній справі молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Харківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.

17.04.2023 на адресу суду надійшло повідомлення судового експерта ХНДЕКЦ про неможливість проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, у зв`язку з тим, що 16.03.2023, 30.03.2023 до відділу біологічних досліджень та обліку Харківського НДЕКЦ МВС для відбору зразків для проведення молекулярно-генетичної експертизи ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , малолітній ОСОБА_3 не з`явилися. 21.03.2023 до відділу біологічних досліджень та обліку Харківського НДЕКЦ МВС для відбору зразків для проведення молекулярно-генетичної експертизи з`явився ОСОБА_7 . ОСОБА_2 та ОСОБА_17 не з`явилися. Станом на 03.04.2023 зразки біологічного матеріалу вказаних осіб до ХНДЕКЦ МВС України не надходили (а.с.188).

Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.

Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

При вирішенні спору про визнання батьківства суд приділяє особливу увагу інтересам дитини, не ігноруючи при цьому інтереси ймовірного біологічного батька.

Висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Калачова проти Росії» від 07 травня 2009 року, заява № 3451/05).

Згідно частини четвертої, пунктів 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Як зазначено вище, судом у справі призначалась судова молекулярно-генетична експертиза для встановлення біологічного батьківства позивача, проте ОСОБА_2 разом з дитиною ОСОБА_3 не з`являлися для забору біологічних зразків для проведення вказаної експертизи, що унеможливило її проведення і це свідчить про їх ухилення від проведення зазначеної експертизи з метою встановлення істини у справі.

Нез`явлення відповідачки разом із дитиною до експертної установи для відібрання біологічних матеріалів для проведення судово-генетичної експертизи свідчить про її небажання отримати точні висновки щодо походження дитини на спростування доводів позивача про оспорювання батьківства.

Отже, судом вжито належних процесуальних заходів з метою проведення молекулярно-генетичної експертизи та забезпечення участі відповідача разом із дитиною у її проведенні.

Оскільки відповідач не довела наявність поважних підстав, які перешкоджали їй з`явитися разом із дитиною до експертної установи для забору відповідних зразків її та дитини, суд приходить до висновку про можливість встановлення, з урахуванням інших доказів, походження дитини ОСОБА_3 від позивача (стаття 109 ЦПК України).

Визнання позивача батьком малолітньої дитини ОСОБА_3 відповідає інтересам малолітньої дитини. Негативних наслідків для дитини суд не вбачає.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 478/690/18 (провадження № 61-18333св19); від 09 вересня 2020 року у справі № 277/836/16-ц, (провадження № 61-48029св18). Ця правова позиція є незмінною.

Ураховуючи викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Суд відхиляє аргументи відповідача про пропуск позивачем позовної давності з огляду на таке.

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою(частина перша статті 135 СК України).

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу(частина четверта статті 128 СК України).

Особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство (стаття 129 СК України).

До вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених частиною другою статті 72, частиною другою статті 129, частиною третьою статті 138, частиною третьою статті 139 цього Кодексу (частина перша статті 20 СК України).

Тлумачення норм СК України свідчить, що: законодавець передбачив різні підстави для пред`явлення позовної вимоги про визнання батьківства відповідно до статті 128 СК України та статті 129 СК України;

у статті 128 СК України регулюється випадок, за яким запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Саме в такому разі особа, яка вважає себе батьком дитини, може подати до суду позовну заяву про визнання свого батьківства. При цьому, з врахуванням змісту частини першої статті 20 СК України та статті 128 СК України, позовна вимога про визнання батьківства згідно зі статтею 128 СК України виключена законодавцем із сфери дії позовної давності;

частина перша статті 129 СК України стосується ситуації, за якої оспорити батьківство може чоловік, який вважає себе батьком дитини, а батьком дитини записана інший чоловік. Тобто позивачем є чоловік, який вважає себе батьком дитини, а відповідачем - чоловік, який записаний батьком дитини.

Предметом доказування в цьому разі є відсутність кровної спорідненості між дитиною і чоловіком, записаним як батько в актовому записі про народження дитини, та наявність такої спорідненості між дитиною й особою, яка вважає себе її батьком. До позовної вимоги про визнання батьківства згідно з частиною першою статті 129 СК України застосовується позовна давність в один рік.

Обміркувавши аргументи відповідача у справі суд вважає, що у даному випадку підлягають розмежуванню вимоги про визнання батьківства на підставі статті 128 СК України, до якої позовна давність не застосовується, та вимоги про визнання батьківства з правових підстав, визначених частиною першою статті 129 СК України, до якої застосовується позовна давність в один рік.

За обставинами цієї справи відомості про батька дитини ОСОБА_3 записані за заявою матері відповідно до частини першої статті 135 СК України, про що зазначено в листах Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків) від 06.06.2023, 13.07.2023, 15.09.2023, 26.09.2023, 25.10.2023, 06.11.2023, 27.11.2023, 18.01.2024, 21.02.2024, 10.04.2024, 17.06.24, 07.10.2024. При цьому, звертаючись до суду із позовом позивач просив про визнання батьківства, пославшись на положення саме ст. 128 СК України. Отже, до вимоги ОСОБА_10 про визнання батьківства не можуть застосовуватися положення ч.2 ст.129 СК України, про річний строк позовної давності.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі задоволення позову - на відповідача.

Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст.10, 12, 13, 89, 258, 263, 264, 265, 268 ЦПК України , суд

вирішив :

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ), третя особа: Перший відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції ( , адреса: м. Харків, вул. Сумська, буд.61), про визнання батьківства, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 ) батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , актовий запис про народження якої складений 24.06.2016 Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області за №2186, матір`ю якої є ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , судовий збір в сумі 840,80 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків для подачі апеляційної скарги.

Суддя Н.М. Бородіна