Провадження № 2/325/933/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Діденка Є.В.,

за участю секретаря судового засідання Войтенка В.В.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача і третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , треті особи: Оболонський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_6 , про скасування арешту з майна,

в с т а н о в и в:

24 жовтня 2023 р. до суду надійшов позов, у якому позивач просить: зняти арешт з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який було накладено постановою про арешт майна боржника, серія та номер ВП № НОМЕР_3, виданий 13.04.2018, видавник: Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві; скасувати внесену до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заборону по виду обтяження: арешт нерухомого майна, постанова про арешт майна боржника індексний номер 40616562, виданий 13.04.2018; скасувати внесену до Державного реєстру обтяжень рухомого майна заборону по типу обтяження: арешт нерухомого майна, квартири за адресою: АДРЕСА_1 реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла сестра позивачки - ОСОБА_7 . 08.09.2022 р. позивачка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак було виявлено, що на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , було накладено арешт на підставі постанови Оболонського районного відділу державної виконавчої служби від 13.04.20218 р., у виконавчому провадженні про стягнення з ОСОБА_8 (сина ОСОБА_7 ) на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 в розмірі частини доходів, заборгованість по аліментам станом на 01.05.2018 р. складає 189262,25 грн. ІНФОРМАЦІЯ_2 боржник ОСОБА_8 помер, і виконавче провадження було закінчено. Однак, арешт з квартири знято не було. Зняття арешту необхідне для оформлення спадщини на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_7 .

Ухвалою суду від 06.11.2023 р. відкрито загальне позовне провадження, витребувано спадкову справу після смерті ОСОБА_7

14.12.2023 р. суду надані копії матеріалів спадкової справи.

25.12.2023 р. до суду надійшов відзив, у якому відповідач ОСОБА_5 позов не визнала. Зазначила, що після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Співвласником частини вказаної квартири була ОСОБА_7 . Після смерті ОСОБА_8 спадщину прийняла ОСОБА_7 , а отже прийняла і борг ОСОБА_8 по аліментам. ОСОБА_6 є онуком ОСОБА_7 і теж має право на спадкування після її смерті, а тому має бути співвідповідачем у справі. Проте, ОСОБА_6 був призваний до Збройних сил України, і на даний час перебуває в місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України. Тому, просить відмовити в задоволенні позову.

Ухвалою суду від 21.03.2024 р. закрите підготовче провадження, залучено в якості третьої особи - ОСОБА_6 , призначено справу до розгляду по суті.

16.05.2024 р. до суду надійшли письмові пояснення від представника третьої особи ОСОБА_6 , у яких просить в задоволенні позову відмовити, оскільки у цій справі саме він повинен бути належним відповідачем.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з викладених у ньому підстав.

Представники відповідача і третьої особи ОСОБА_6 в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити з підстав, викладених у заявах по суті. Також додатково зазначили, що ОСОБА_6 також бажає прийняти спадщину після смерті ОСОБА_7 , але позбавлений це зробити через перебування у місцях несвободи під контролем країни-агресора.

Третя особа - Оболонський відділ ДВС у місті Києві в судове засідання уповноваженого представника не направив, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з такого.

Встановлені судом обставини і відповідні їм правовідносини.

Під час розгляду справи судом встановлено, що в Оболонському відділі державної виконавчої служби у місті Києві знаходилось виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Солом?янського районного суду міста Києва від 29.04.2005 р. про стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_5 аліментів на утримання дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини доходів, до повноліття дитини.

Постановою державного виконавця від 13.04.2018 року у вказаному виконавчому провадженні накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_8 .

ОСОБА_8 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 26.03.2019 р.

Згідно з листом Оболонського відділу державної виконавчої служби у місті Києві від 04.05.2023 р., 04.12.2019 р. виконавче провадження було закінчене у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_8 , заборгованість складала 189262,25 грн.

Відповідно до матеріалів спадкової справи, після смерті ОСОБА_8 , його мати - ОСОБА_7 прийняла спадщину на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом подання заяви до нотаріальної контори. Водночас, син ОСОБА_8 - ОСОБА_6 , від прийняття спадщини відмовився, про що надав нотаріусу заяву.

За життя ОСОБА_7 свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_8 не отримала, через накладення арешт на все майно ОСОБА_8 , про що видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.09.2019 р.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_7 , що підтверджено свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_2 від 11.08.2022 р.

Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , яка згідно з Інформацією з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно № 309293117 від 08.09.2022 зареєстрована: за ОСОБА_7 - частини на підставі свідоцтва про право власності від 26.06.2006 р., свідоцтва про право на спадщину від 17.07.2012 р. та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14.08.2018 р.; за ОСОБА_8 - частина на підставі свідоцтва про право власності від 26.06.2006 р.

Відповідно до матеріалів спадкової справи, після смерті ОСОБА_7 , спадщину прийняла сестра спадкодавця - ОСОБА_4 , шляхом подання заяви до нотаріальної контори.

У матеріалах спадкової справи міститься Інформація з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно з якою, на все майно ОСОБА_8 залишається накладеним арешт постановою державного виконавця Оболонського районного ВДВС у м. Києві від 13.04.2018 р., зокрема також на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою військової частини від 27.03.2023 р. № 405, солдат ОСОБА_6 перебуває у місцях несвободи внаслідок збройної агресії проти України.

21.03.2024 року на території Російської федерації нотаріусом посвідчено заяву від імені ОСОБА_6 про те, що він приймає спадщину після смерті ОСОБА_7 .

Відповідно до встановлених правовідносин, суд керується такими нормами права.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

На підставі частин 2, 3 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Як неодноразово роз`яснювалось Верховним Судом, спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт, відповідно до статей 15 і 16 ЦПК України у редакції, що була чинною 15 грудня 2017 року, суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту. Відповідачем у справах за позовами про звільнення майна з-під арешту є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна (постанова Верховного Суду від 29.06.2023 року у справі № 208/9810/21).

Оцінка доказів і мотиви суду.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надаючи оцінку забраним у справі доказам, суд зазначає, що позивачка звернулась до суду, оскільки позбавлена можливості оформити спадщину після смерті ОСОБА_7 , через накладення арешту квартиру АДРЕСА_1 в порядку виконавчого провадження стосовно ОСОБА_8 .

Право спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, на оформлення спадщини, гарантовано статтями 1268, 1296-1298 ЦК України.

У цій справі суду не було надано доказів, які би дозволяли дійти висновку про наявність підстав для законних обмежень права спадкоємця в оформленні спадщини, шляхом збереження арешту на спадкове майно, накладеного в порядку виконавчого провадження, яке закінчене.

Суд бере до уваги, що за результатами виконавчого провадження, заборгованість ОСОБА_8 сплачена не була. Однак, відповідач або третя особа в порядку статті 1281 ЦК України не позбавлені права пред`явити вимогу до спадкоємця про сплату боргу протягом шести місяців після одержання ним свідоцтва про право на спадщину.

Суд також звертає увагу, що право на спадкування ОСОБА_6 і поновлення строку для прийняття ним спадщини не є предметом розгляду у цій справі. Суд лише стверджує, що законні підстави для обмеження позивача в оформленні спадщини шляхом збереження арешту майна - відсутні, водночас питання щодо наявності підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям відноситься до компетенції відповідного нотаріуса, або такий спір може бути вирішений судом.

Також, суд відхиляє доводи відповідача і третьої особи щодо неналежного відповідача у справі, оскільки стягувачем за виконавчим провадженням, в рамках якого накладався арешт, була саме відповідач ОСОБА_5 . Третя особа ОСОБА_6 у цій справі не був позбавлений можливості заперечувати проти позову і подавати суду відповідні докази.

Отже, оскільки виконавчого провадження стосовно померлого, в межах якого накладався арешт, не існує, з моменту накладення арешту пройшов тривалий час, і наразі не доведено існування будь-яких законних підстав для обмеження позивачки в праві оформлення спадщини, а також не доведено необхідності застосування такого заходу з боку держави, позов слід задовольнити.

Водночас, суд вважає, що скасування арешту на майно є вже є достатнім для захисту прав позивача, а тому окреме вирішення вимог про скасування записів у державних реєстрах не вимагається законом і не є ефективним способом захисту прав позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81-82, 89, 141, 263-265 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити частково.

Скасувати арешт з квартири АДРЕСА_1 , який було накладено постановою про арешт майна боржника, серія та номер ВП № НОМЕР_3, виданий 13.04.2018, видавник: Оболонський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві.

В задоволенні інших вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне рішення складене 31.05.2024 р.

Суддя Є.В. Діденко