Справа № 683/2965/24
У Х В А Л А

23 вересня 2024 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Сагайдак І.М.

секретаря Повзун С.В.

розглянувши у судовому засіданні в м. Старокостянтинів заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про витребування доказів до пред`явлення позову,

встановив:

18 вересня 2024 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із заявою про витребування доказів до пред`явлення позову.

Обґрунтовуючи заяву, вказує, що 26 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №HMSWGA00000039.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер. На момент смерті ОСОБА_1 не виконав взятих на себе зобов`язань, у зв`язку із чим за вищезазначеним кредитним договором залишилась заборгованість у розмірі 41746,44 доларів США.

23 квітня 2024 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори із претензією кредитора, яка листом від 20 червня 2024 року повідомила, що інформація про спадкоємців становить нотаріальну таємницю і в силу вимог статті 8 Закону України «Про нотаріат» не може бути надана.

Вказує, що без інформації про спадкоємців ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк» позбавлено можливості захистити свої права та інтереси у судовому порядку, тому на підставі ч.4 ст.84 ЦПК України просить забезпечити докази до пред`явлення позову шляхом витребування у Старокостянтинівської державної нотаріальної контори копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а у Центрі надання адміністративних послуг виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради інформації про склад сім`ї ОСОБА_1 та осіб, зареєстрованих разом із ним станом на 10 грудня 2021 року.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 19 вересня 2024 року заяву АТ КБ «ПриватБанк» призначено до судового розгляду по суті.

В судове засідання представник АТ КБ «ПриватБанк» - адвокат Будьонний В.С. не з`явився, у заяві наявне його клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідно до положень ч.3 ст.118 ЦПК України неявка заявника у судове засідання не перешкоджає розгляду поданої заяви.

Оскільки заявник в судове засідання не з`явився, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Ознайомившись із заявою про забезпечення доказів та доданими до неї документами, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.84 ЦПК України суд може витребувати докази також до подання позову як захід забезпечення доказів у порядку, встановленому статтями 116-118 цього Кодексу.

Згідно із частинами 1 - 3 статті 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом.

Заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Отже, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим (частина перша статті 116 ЦПК України).

Процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено. Забезпечення доказів - це не тільки спосіб здобути докази, які стосуються предмету доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, але насамперед спосіб одночасно запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Разом з цим, згідно зістаттею 84 ЦПК Україниучасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 квітня 2020 року у справі №367/6751/18-ц (провадження №61-23322св19).

Таку ж правову позицію щодо вирішення судами питання про забезпечення доказів висловила Велика Палата Верховного Суду упостанові 11 березня 2020 року у справі №9901/608/19.

Зі змісту заяви АТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що заявник просить до подачі позову забезпечити докази шляхом витребування доказів, зокрема, матеріалів спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , а також інформації про склад сім`ї ОСОБА_1 на день його смерті. Необхідність забезпечення доказів до подачі позову у такий спосіб АТ КБ «ПриватБанк» обґрунтовує тим, що без інформації про спадкоємців воно позбавлено можливості захистити свої права та інтереси у судовому порядку, оскільки ОСОБА_1 на момент смерті мав невиконанні кредитні зобов`язання перед АТ КБ «ПриватБанк».

Аналізуючи положення ЦПК України у зіставленні з вимогами заявника (витребування доказів: копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_1 та інформацію про склад сім`ї ОСОБА_1 і про осіб, зареєстрованих за однією адресою зі спадкодавцем станом на дату смерті останнього 10 грудня 2021 року) насамперед слід зауважити, що процесуальний механізм забезпечення доказів, зокрема шляхом їх витребування, призначений для того, щоб отримати/зберегти ті докази, щодо яких існують достатні підстави вважати, що з часом їх може бути безповоротно втрачено або збирання або подання останніх стане згодом неможливим чи утрудненим.

Тобто забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх ймовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 9901/845/18.

Відповідно до положень частин 3, 4 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на

підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

З огляду на викладене, враховуючи мету заяви АТ КБ «ПриватБанк» (необхідність встановити коло спадкоємців ОСОБА_1 для подальшого звернення до суду із вимогами про стягнення кредитної заборгованості), оцінюючи у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України надані докази, суд вважає, що АТ КБ «ПриватБанк» не довело наявність достатніх підстав вважати, що з часом докази, про витребування яких воно просить: спадкова справа, заведена після смерті ОСОБА_1 , та інформація про склад сім`ї останнього на день його смерті, можуть бути безповоротно втрачені або збирання або подання останніх стане згодом неможливим чи утрудненим.

При цьому, посилання АТ КБ «ПриватБанк» на те, що метою процесуального інституту витребування доказів є допомога сторонам в отриманні доказів, які вони не можуть одержати самостійно, що підтверджено відповідними доказами, на увагу не заслуговують, оскільки у даному випадку заява про забезпечення доказів подана в порядку статей 116-117 ЦПК України.

Так, заяву про забезпечення доказів, подану в порядку статей 116-117 ЦПК України, слід відрізняти від клопотання про витребування доказів, що може бути подане учасником справи відповідно до статті 84 ЦПК України, оскільки вони є різними за своєю правовою природою.

Більш того, слід розрізняти витребування доказів як спосіб забезпечення доказів, що в майбутньому можуть бути втрачені або їх подання виявиться ускладненим (статті 116-118 ЦПК України), та витребування доказів як допомогу суду особам, котрі беруть участь у справі, у поданні відповідно доказу, який неможливо отримати самостійно (стаття 84 ЦПК України).

Враховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» не довело, що докази, про витребування яких воно просить можуть бути втрачені або їх збирання та подання стане згодом неможливим чи утрудненим, тому підстави для задоволення заяви про витребування доказів відсутні.

Керуючись ч.3, ч.4 ст.12, ч.1 ст.81, ч.4 ст.84, ст.116-118, 258- 260 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні заяви Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про витребування доказів до пред`явлення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Текст ухвали складено 30 вересня 2024 року.

Суддя: