КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 757/14768/23-ц

07 жовтня 2024 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Кирилюк Г.М.

- Рейнарт І.М.

при секретарі - Уляницькій М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» - Коцюби Владислава Олексійовича на рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Матійчук Г.О., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів та стягнення збитків,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів та стягнення збитків.

Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що вона є власницею квартири АДРЕСА_1 ,що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 04.06.1998 року.

01 січня 2023 року на системі центрального опалення, гарячого водопостачання трапилася аварія, в результаті пошкодження трубопроводу центрального опалення відбувся некерований викид гарячої води, стовп якої сягав рівня даху житлового будинку АДРЕСА_1 , в результаті чого також було пошкоджено покрівлю (шифер), залито горище.

Факт залиття встановлено комісією КП «Керуюча компанія Житлового фонду Печерського району», про що складено відповідний Акт №24 від 09 січня 2023 року.

За висновками комісії причиною залиття квартири №14 стало пошкодження теплової мережі, яка перебуває на балансі та обслуговуванні Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» та проходить по прибудинковій території сусіднього будинку АДРЕСА_4 .

Зазначала, що результатом аварії сталося залиття належної їй на праві власності квартири гарячою водою, що спричинило матеріальні та моральні збитки. Ринкова вартість нанесеного матеріального збитку внаслідок вищезазначеної події становить 235 000,00 грн без ПДВ, що визначено висновком оцінювача про об`єкт незалежної оцінки від 07 лютого 2023 року. Вартість проведеної незалежної оцінки становить 4 000, 00 грн.

Також позивачка вказувала, що вона понесла збитки неотриманої вигоди, оскільки пошкоджену квартиру неможливо здавати в оренду, щомісячний розмір якої становить 20 000 грн. Таким чином, вважала, що у зв`язку із пошкодженням квартири та необхідністю проведення її ремонту вона втратить дохід у розмірі 100 000, 00 грн.

Оскільки діями відповідача було завдано позивачу збитків, а залиття квартири сталось із вини відповідача, тому з останнього на її користь також підлягає стягненню моральна шкода, яка полягає у вимушених зусиллях для організації звичайного порядку життя, розмір якої оцінено позивачем в сумі 15 000,00 грн.

З урахуванням наведеного, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» на її користь завдані збитки внаслідок залиття квартири у розмірі 235 000,00 грн, вартість оцінки збитків у розмірі 4 000,00 грн, моральну шкоду у розмірі 15 000,00 грн, неотриману вигоду у розмірі 100 000, 00 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 грн.

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року позов ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів та стягнення збитків задоволено частково.

Стягнуто із Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 завдані збитки внаслідок залиття квартири у розмірі 235 000, 00 грн та моральну шкоду у розмірі 15 000, 00 грн.

Стягнуто із Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн, витрати на проведення незалежної оцінки у розмірі 4 000, 00 грн.

Стягнуто із Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь держави судовий збір у розмірі 2 500, 00 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Коцюба Владислав Олексійовичподав апеляційну скаргу, в якій за результатом апеляційного перегляду справи просить скасувати рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року в частині задоволених вимог та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» про захист прав споживачів та стягнення збитківу повному обсязі.

В обґрунтування змісту вимог апеляційної скарги зазначає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не оцінив і не з`ясував усіх обставин, на які сторони посилались в обгрунтування своїх вимог та заперечень.

Так, судом першої інстанції не надано належної оцінці Акту № 24 від 09 січня 2023 року, складеного КП «Керуюча компанія Житлового фонду Печерського району», щодо залиття квартири АДРЕСА_1 , висновку ПП «Експертзабезпечення» від 07 лютого 2023 року та звіту про оцінку вартості матеріальних збитків.

Судом першої інстанції не враховано причинного зв`язку між неправомірними діями чи бездіяльністю і наявністю шкоди та не враховані правові висновки стосовно покладення відповідальності на КП «Київтеплоенерго» щодо відшкодування завданих збитків внаслідок залиття квартири у розмірі 235 000,00 грн, не доведеності вини відповідача щодо факту спричинення збитків, обґрунтованості їх розміру.

Зазначає, що акт про залиття від 09січня 2023 року № 24 був складений комісією балансоутримувача багатоквартирного будинку в якому знаходиться квартира, яку було залито, без залучення до складу комісії та повідомлення про складення акту КП «Київтеплоенерго» про зазначену ситуацію.

В акті про залиття відсутній підпис власника квартири ОСОБА_1 , що ставить під сумнів факт проведення оглядуквартири та акт про залиття. Також в акті№ 24 не зазначений характер залиття, а причинами залиття комісія зазначає пошкодження зовнішньої теплової мережі, яка не знаходиться у будинку де проводився огляд, при цьому це не підтверджено документально.

Окрім цього, в актінемає переліку пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість та не зазначені обсяги необхідного ремонту приміщень квартири. Також, висновок комісії щодо встановлення вини підприємства «Київтеплоенерго» є тільки припущенням Керуючої компанії та не встановлює вину відповідача у залитті квартирипозивачки. Позивачем не надано фото- та відеофіксації пошкодженого майна ні на момент залиття, ні на момент проведення обстеження та складання відповідного акта.

На переконання сторони відповідача, акт залиття квартири, який не містить вищезазначених реквізитів, не може бути належним і допустимим доказом заподіяння майнової шкоди (постанова КЦС ВС по справі №2- 1974/11 від 21.02.2018 року, постанова КЦС ВС по справі №465/2120/14-ц від 10.05.2018 року).

Оскільки акт від 09 січня 2023 року № 24, всупереч вказаним вище вимогам, складений лише за участі посадових осіб Керуючої компанії, без залучення представників підприємства КП «Київтеплоенерго», що є порушенням Правил № 76, то на думку сторони відповідача, вказаний акт є недійсним.

Щодо неправомірності покладення на підприємство відповідальності за матеріальну шкоду в розмірі, визначеному у звіті про оцінку вартості матеріальних збитків, що виникли внаслідок залиття житлового приміщення № 14 за адресою: АДРЕСА_1 у розмірі 235 000,00 грн, сторона відповідача зазначає, що ні позивач, ні Керуюча компанія, як балансоутримувач будинку, не виконали власного процесуального обов`язку і не надали суду доказів наявності причиннонаслідкового зв`язку між шкодою та діями (бездіяльністю) КП «Київтеплоенерго», як і не надали жодного доказу протиправності його дій. Натомість, суд першої інстанціїпротиправно переклав обов`язок доказування такого причинно наслідкового зв`язку на відповідача.

При цьому, наданий в якості доказу звіт про оцінку вартості збитків не містить детального опису пошкодженого майна, відсутні фото та відео фіксація пошкодженого майна (не додані до звіту як додатки), не містить інформації про ознайомлення оцінювача та дослідження ним акта про залиття

Також судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено вказаний звіт, з якого вбачається, що висновок оцінювача про об`єкт незалежної оцінки протирічить кошторисній документації на ремонт квартири внаслідок залиття в частині загальної суми розрахункового кошторису відшкодування збитків з урахуванням податків, зборів, обов`язкових платежів, встановлених чинним законодавством і не враховані складові вартості будівництва (без ПДВ).

У висновку зазначається, що у зв`язку з тим, що об`єкт оцінки перебуває у власності фізичної особи, яка не є платником податку на додану вартість, ринкова вартість не включає ПДВ. Ринкова вартість отримана за витратним підходом на дату оцінки округлено склала 235 000 грн без ПДВ. Однак, це протирічить розрахунку договірної ціни на ремонт квартири, який міститься у матеріалах справи, у якому зазначено (Розрахунок № 13), що договірна сума крім ПДВ становить 195 865,66 грн. Податок на додану вартість складає 39 173,13 грн. Всього договірна ціна ремонтних робіт становить 235 038,79 грн. Тобто, оцінювач заклав суму ПДВ 39 173,13 грн у вартість ремонту квартири, що є неприпустимим порушенням проведення незалежної оцінки,

Також сторона відповідача вважає, що для встановлення розміру матеріальної шкоди, завданої залиттям помешкання, а також причин такого залиття мала бути проведена експертиза із попередженням експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Отже, на думку сторони відповідача, звіт та висновок від 07 лютого 2023 року, з визначенням розміру матеріальних збитків у сумі 235 000 грн, є неналежним та недопустимим доказом і, відповідно, витрати позивача на проведення такої експертизи в сумі 4 000,00 грн не можуть стягуватися з підприємства (відповідача у справі).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував, що позивачка не виконала свого обов`язку та у передбачений законом спосіб не довела розміру заподіяної шкоди, що виключає у даному випадку можливість застосування до відповідача відповідальності, визначеної статтею 1166 ЦК України, тому позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Щодо відшкодування моральної шкоди сторона відповідача зазначає, що при заявлені вимог про відшкодування моральної шкоди факт, взаємозв`язок з залиттям та розмір такої шкоди має бути доведено позивачем достатніми доказами та обґрунтованим розрахунком заявленої до відшкодування моральної шкоди.

Разом з тим, порушуючи питання про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000 грн, позивачка не надала суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів спричинення їй моральної шкоди в цьому розмірі, на підставі яких вона оцінила свої моральні страждання. Позовна заява містить лише загальні посилання на наявність підстав, на думку позивача, для відшкодування моральної шкоди та посилання на моральні страждання.

Отже, твердження позивачки про негативні емоції, які викликають моральні страждання, які призвели до заподіяння моральної шкоди у розмірі 15 000 грн, на думку сторони відповідача, є необґрунтованими, недоведеними та безпідставними.

Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, судом першої інстанції не взято до уваги, що вимоги позивачки про стягнення з КП «Київтеплоенерго» витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн не є співмірними із заявленими позовними вимогами та описом наданих послуг, у зв`язку з чим у відшкодуванні вказаних витрат має бути відмовлено в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

У судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» - Ральчук Наталя Володимирівна підтримала доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялась у встановленому законом порядку.

У відповідності до вимог статті 128, 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності позивача ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення представника відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» - Ральчук Наталії Володимирівни, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартири за адресою: АДРЕСА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про право власності від 04 червня 1998 року (а.с.6).

01 січня 2023 року на системі центрального опалення, гарячого водопостачання трапилася аварія, в результаті пошкодження трубопроводу центрального опалення відбувся некерований викид гарячої води, стовп якої сягав рівня даху житлового будинку АДРЕСА_1 , в результаті чого було пошкоджено покрівлю (шифер), залито горищебудинку та залито квартиру № 14 , що встановлено комісією КП «Керуюча компанія Житлового фонду Печерського району», про що складено відповідний акт № 24 від 09 січня 2023 року (а.с. 38).

Згідно з акта № 24 від 09 січня 2023 року, складеного КП «Керуюча компанія Житлового фонду Печерського району», встановлено, що причиною залиття квартири АДРЕСА_1 стало пошкодження теплової мережі, яка перебуває на балансі та обслуговуванні Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» та проходить по прибудинковій територї сусіднього будинку АДРЕСА_4 (а.с. 38-39).

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем факт перебування тепломережі на балансі Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Відповідно до листа від 28березня 2023 року №40/51/2173 Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» на лист ОСОБА_1 від 28лютого 2023 року, останній відмовлено у відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири (а.с. 49).

Таким чином, збитки завдані залиттям квартири позивача є не відшкодованими.

Відповідно до звіту про оцінку, складеного ПП «Експертзабезпечення» від 07 лютого 2023 року вартість матеріального збитку, завданого власнику квартири за адресою: АДРЕСА_5 внаслідок вищезазначеної події становить 235 000 грн(а.с. 7-32).

Задовольняючи вимогу позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» в частині стягнення збитків у розмірі 235 000, 00 грн, суд першої інстанції свій висновок мотивував тим, що позивачкою доведено завдання шкоди її майну, а особою,відповідальною за заподіяну в даному випадку шкоду, є КП «Київтеплоенерго» яке, як балансоутримувач мережі, не забезпечило охорону і цілісність систем теплової мережі, а саме: теплових мереж, що проходять по прибудинковій територї сусіднього будинку АДРЕСА_4 , переданих йому в управління, що призвело до прорирву труби та пошкодження належного позивачці майна.

Відхиляючи доводи відповідача про невідповідність наданого позивачем акта про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання (або холодного водопостачання) від 09 січня 2023 року вимогам закону, суд першої інстанції керувався тим, що вказаний акт є чинним, не скасованим та відповідачем не оскаржувався у встановленому законом порядку.

Установивши, що внаслідок залиття належної позивачці на праві власності квартири вона зазнала душевних страждань у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї, що погіршило гармонійні адаптовані умови її життєдіяльності, призвело до змін звичного способу життя, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлена позивачкою моральна шкода в розмірі 15 000,00 грн є обґрунтованою та підлягає стягненню із відповідача на користь позивачки.

Надаючи оцінку вимогам позову в частині відшкодування неотриманої вигоди у розмірі 100 000, 00 грн, суд першої інстанції виходив із того, що в обґрунтування збитків від неотриманої вигоди, позивачка посилалась на неможливість здавати в орендуквартиру, щомісячний розмір якої становить 20 000 грн, про що вказує договір оренди від 30 грудня 2021 року, а також додатки до нього.

Вказані докази суд першої інстанції не взяв до уваги оскільки, як встановлено судом, відповідно до абз. 5 п. 1 договору оренди від 30 грудня 2021 року передача орендованої квартири наймачеві оформлюється актом здачі-приймання. Квартира та майно вважаються фактично переданими в оренду з моменту підписання акта здачі-приймання. Разом з тим, позивачкою долучено до матеріалів справи акт здачі-приймання, який не підписаний сторонами.

Таким чином, долучені позивачкою документи суд визнав неналежними та недопустимими доказина підтвердження того, що квартира була фактично передана нею в оренду, а позивач втратила дохід від цієї оренди з вини відповідача.

Аналізуючи поданий позивачкою розрахунок в частині відшкодування неотриманої вигоди, суд першої інстанції встановив, що він містить вимоги про стягнення упущеної вигоди, які ґрунтуються на розрахунках прибутку, що є теоретичними, побудованими на очікуваннях отримання певного доходу та не підтверджені належними доказами, які б свідчили про конкретний розмір прибутку, який могла бі повиннна була отримати позивачка.

З врахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частиністягнення упущеної вигоди у розмірі 100 000, 00 грн задоволенню не підлягають у зв?язку із необґрунтованістю та недоведеністю.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні упущеної вигоди у розмірі 100 000, 00 грн учасниками справи не оскаржується.

Доводи і вимоги апеляційної скарги відповідачастосуються оскарження рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог ОСОБА_1 про стягнення майнової та моральної шкоди і в частині судових витрат.

Перевіривши в межах доводів апеляційної скарги відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів апеляційного суду виходить з такого.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).

У пунктах 8, 9 частини другої статті 19 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, в силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

У частині першій статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини другої статті 22 ЦК України збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

У пункті 2 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Аналогічний правовий висновок також міститься, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 03 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14 та постановах Верховного Суду: від 11 грудня 2018 року у справі №759/4781/16-ц, від 11 вересня 2019 року у справі №203/2378/14-ц тавід 28 серпня 2019 року у справі № 638/20603/16.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (схожий висновок див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У справі, яка переглядається, фактичні обставини справи, встановлені судом, вказують на те, що 01 січня 2023 року на системі центрального опалення, гарячого водопостачання трапилася аварія, в результаті пошкодження трубопроводу центрального опалення відбувся некерований викид гарячої води. Пошкоджена зовнішня теплова мережа, що проходить по прибудинковій територї будинку АДРЕСА_4 , перебуває на балансі та обслуговуванні Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго».

Зазначена ситуація зафіксована в Центральній службі Печерського району міста Києва - система «Городок» ТОВ «Барс-Україна», як глобальна, заявка №8865469 від 01 січня 2023 року.

Факт залиття квартири АДРЕСА_1 , що належить позивачці на праві власності, зафіксовано в акті № 24 від 09 січня 2023 року про підтвердження факту аварії (залиття), що трапилась на системі центрального опалення, гарячого водопостачання. Даний акт складений та підписаний комісією обслуговуючої організації будинку, затверджений начальником ЖЕД «Хрещатик» КП «Керуюча компанія з обслуговування Житлового фонду Печерського району міста Києва».

В акті зафіксовано, що в будинку АДРЕСА_5 сталося залиття 01 січня 2023 року. Причиною залиття є пошкодження зовнішньої теплової мережі, яка перебуває на балансі та обслуговуванні Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» та проходить по прибудинковій територї сусіднього будинку АДРЕСА_4 . В результаті пошкодження трубопроводу центрального опалення відбувся некерований викид гарячої води, стовп якої сягав рівня даху житлового будинку АДРЕСА_1 , в результаті чого також було пошкоджено покрівлю (шифер), залито горище.

Комісійним обстеженням виявлено та зафіксовано пошкодження в результаті залиття квартири АДРЕСА_1 , з наступним об`ємом:

Житлова кімната: площа 38,6 кв.м. - стеля влаштована з гіпсокартонних плит та оклеєна шпалерами обвалилася по всій площині; на пілозі, яка облаштована линолеумом, спостерігається здуття линолеуму по всій площині; на засклененому балконі спостерігається розбите скло загальною площею 2 кв.м.

Кухонна кімната: площа 13,2 кв.м. - на стелі, оштукатуреній та оздобленій пінопластовими плитами, спостерігається відшарування штукаруного шару та пінопластових плит, а також плями від залиття, загальною площею 4 кв.м.; на стелі, оштукатуреній та пофарбованій водоемульсійною фарбою, спостерігаються плями від залиття, загальною площею 1 кв.м.; на підлозі, яка облаштована линолеумом, спостерігається здуття линолеуму по всій площині.

Матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем факт перебування тепломережі на балансі Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго».

Основні організаційні і технічні вимоги до безпечної, надійної та економічної експлуатації джерел теплопостачання, теплофікаційних і тепловикористовувальних установок, теплових мереж, систем опалення та вентиляції, гарячого водопостачання, збирання і повернення конденсату, водопідготовки, в також засобів вимірювальної техніки встановлено Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, затверджених наказом Міністерства палива та енергетики України від 14 лютого 2007 року № 71 (далі - Правила № 71).

Організація експлуатації теплових установок та мереж, їх ремонтів, налагодження і випробувань здійснюється відповідно до вимог НД і повинна забезпечувати дотримання встановлених показників (температурних графіків, тиску та витрат теплоносія, тощо), надійність і економічність роботи устаткування, охорону праці відповідно до нормативно-правових актів з охорони праці, пожежну та техногенну безпеку відповідно до чинних НД (п. 5.1.1 Правил № 71).

Постачальники теплової енергії, незалежно від їхньої відомчої належності та форм власності, відповідають за забезпечення споживачів тепловою енергією нормативної якості відповідно до договірних обов`язків з дотриманням установлених режимів постачання за умови додержання споживачами належного технічного стану тепловикористовувальних установок та внутрішніх (абонентських) теплових мереж (п. 5.1.4 Правил № 71).

Межа відповідальності між споживачем і організацією, що постачає теплову енергію, за стан та обслуговування теплових мереж і систем теплопостачання визначається договором (п. 6.3.3 Правил № 71).

Експлуатуюча теплову мережу організація здійснює контроль гідравлічних випробувань на міцність і щільність теплових мереж, систем теплопостачання та теплоспоживання, обладнання теплових пунктів споживача після їх монтажу або ремонту на встановлений НД тиск, який не повинен перевищувати від максимально допустимого пробного тиску для даних мереж, арматури, устаткування (п. 6.3.13 Правил № 71).

Організація, що експлуатує теплову мережу, здійснює постійний контроль якості мережної води в подавальному і зворотному трубопроводах магістралі відповідно до вимог пункту 6.8.9, виявляє споживачів, які погіршують якість мережної води (п. 6.3.14 Правил № 71).

Організація, що експлуатує теплову мережу, повинна систематично, за графіком здійснювати контроль стану будівельних конструкцій, трубопроводів і устатковання, антикорозійного покриття і теплової ізоляції трубопроводів теплової мережі із застосуванням сучасних ЗВТ і методів діагностики. Слід вести облік, систематизацію та аналіз виявлених дефектів за видами устаткування, виявляти причини, розробляти і впроваджувати заходи до запобігання виникненню дефектів (п. 6.3.27 Правил № 71).

Суд першої інстанції правильно вказав, що аналіз вказаних нормативних актів свідчить про те, що на Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) Київтеплоенерго», як балансоутримувача мережі, покладається обов`язок забезпечити охорону і цілісність систем теплової мережі.

Із наданих учасниками справи та досліджених судом доказів встановлено, що КП «Київтеплоенерго», як балансоутримувач мережі, не забезпечило її належного стану, що стало наслідком аварії на системі центрального опалення, гарячого водопостачання, потрапляння води в квартиру АДРЕСА_1 , що призвело до пошкоджень приміщень вказаної квартири.

Таким чином, установивши, що позивачка під час судового розгляду справи довела, що завдана їй майнова шкода, що полягає у пошкодженні належного їй майна, сталася з вини відповідача КП «Київтеплоенерго», у свою чергу, КП «Київтеплоенерго» не спростувало своєї вини, що було його процесуальним обов`язком відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, частини першої статті 1166 ЦК України, суд першої інстанції, з висновками якого погоджується апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про навність правових підстав для покладення на відповідача КП «Київтеплоенерго», як особу, яка завдала збитків майну позивачки, обов`язку по відшкодуванню майнової шкоди.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги відповідача про те, що наданий позивачем акт не відповідає додатку 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня2005 року № 76, а тому є недопустимими доказами, оскільки наявність шкоди та причинний зв`язок позивач може доводити будь-якими засобами доказування. Зазначені Правила не передбачають можливості встановлення вказаних обставин виключно актом, складеним за формою додатку 4, а в пункті 2.3.6. Правил передбачено лише можливість складення такого акту у разі залиття, аварії квартир.

В цій частині доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині визначеного розміру майнової шкоди, колегія суддів виходить з такого.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено колегією суддів апеляційного суду, на підтвердження розміру шкоди позивачкою надано звіт про оцінку майнових прав - право вимоги відшкодування матеріальних втрат, повенесених внаслідок залиття квартири АДРЕСА_1 , що належить позивачці на праві власності, виконаний на замовлення позивачки суб`єктом оціночної діяльності ПП «Експертзабезпечення» від 07 лютого 2023 року в особі оцінювачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за результатом виконаних розрахунків зроблено висновок, що ринкова вартість матеріального збитку становить 235 000,00 грн (а.с. 7-26).

Позивачем сплачено вартість послуг за проведення оцінки майнової шкоди у розмірі 4 000,00 грн (а.с.32).

З визначеним у звіті розміром збитку не погодився відповідач у справі, посилаючись на те, що оцінювач заклав у вартість ремонту квартири суму ПДВ 39 173,13 грн, що є неприпустимим порушенням проведення незалежної оцінки, а також до кошторисного розрахунку включено вартість ремонтних робіт, матеріалів, яких позивачка, як власник квартири, не зазнала у зв?язку з пошкодженням майна внаслідок залиття, що сталося 01 січня 2023 року.

При цьому, доказів на підтвердження розміру завданої позивачці майнової шкоди КП «Київтеплоенерго» не надало, правом на призначення у справі судових будівельно-технічної та оціночної експертизи не скористалося.

За положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій - частина 4 статті 12 ЦПК України.

Оскільки позивачка на підтвердження розміру шкоди надала суду висновок експерта-оцінювача, а відповідач, заперечуючи проти цього розміру, не надав суду ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень, то колегія суддів, відповідно до вимог 263 ЦПК України, ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів.

При визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, що належить позивачці, колегія суддів виходить з положень статті 22 ЦК України, за змістом якої до вартості матеріального збитку слід включати втрати, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням її речей, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

При визначенні вартості відновлювальних ремонтно-будівельних робіт (матеріального збитку), необхідних для відновлення позивачкою пошкоджених приміщень квартири АДРЕСА_1 ,колегією суддівапеляційного суду враховується звіт про оцінку майна, виконаний ПП «Експертзабезпечення» від 07 лютого 2023 року, за виключенням сум, розрахованих на відшкодування вартості робіт та пов`язаних з ними витратіз заміни ламінату, вартістю 14 923,17 грн; підкладки під ламінат, вартістю 1 509,92 грн; улаштування покриття з ламінату, вартістю 4 003,51 грн.

Колегією суддів апеляційного суду під час судового розгляду справи встановлено відсутність причинного зв`язку вказаного переліку робіт та пов`язаних з ними витрат із залиттям квартири АДРЕСА_1 , що мало місце 01 січня 2023 року з вини відповідача КП «Київтеплоенерго», так як пошкодження ламінату в квартирі не зазначено в комісійному акті № 24 від 09 січня 2023 року.

Відсутні правові підстави для відшкодування позивачці податку на додану вартість, включеного експертом до розміру встановленого матеріального збитку в сумі 39 173,13 грн, оскільки позивачкою під час судового розгляду справи не надано доказів проведення в квартирі відновлювального ремонту особою, яка є платником ПДВ, та доказів його сплати.

За наведених обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню на відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, 175 390,27 грн (235 000,00 грн - 39 173,13 грн - 14 923,17 грн - 1 509,92 грн - 4 003,51 грн).

Отже, доводи відповідача, наведені в апеляційній скарзі, в частині визначеного розміру майнової шкоди знайшли своє часткове підтвердження.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те що, порушуючи питання про відшкодування моральної шкоди в розмірі 15 000,00 грн, позивачка не надала суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів щодо спричинення їй моральної шкоди в цьому розмірі, на підставі яких позивач оцінив свої моральні страждання, є безпідставними, спростовуються сукупністю досліджених при розгляді справи доказів, висновків суду першої інстанцій в частині вирішення вимог про відшкодування моральної шкоди не спростовують, на законність судового рішення в цій частині не впливають, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року у справі № 212/7628/21 (провадження № 61-7265св22) зазначено, що «виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (див. пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц)».

З урахуванням встановлених обставин під час розгляду справи щодо складу цивільного правопорушення за наявності якого наступає відповідальність заподіювача шкоди, в тому числі й моральної, суд першої інстанції зробив вірний висновок про обґрунтованість вимог позивачки на відшкодування моральної шкоди.

При визначенні розміру моральної (немайнової) шкоди, суд першої інстанції враховув характер та обсяг страждань, яких зазнала позивачка, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану та дійшов обгрунтованого висновку, що на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди необхідно стягнути з відповідача 15 000,00 грн.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що розмір заявленої позивачкою компенсації моральної шкоди відповідає засадам розумності і справедливості, глибині заподіяних позивачці моральних страждань та не спростований КП «Київтеплоенерго».

Отже, обставини, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі як на підставу перегляду судового рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року, знайшли своє часткове підтвердження за результатами перегляду справи в апеляційному порядку, а тому апеляційна скарга представника відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» - Коцюби Владислава Олексійовича підлягає частковому задоволенню.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи та досліджених судом доказів, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про стягненння збитків, завданих внаслідок залиття квартири, зі зменшенням розміру збитків, що підлягають стягненню із Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 , з 235 000, 00 грн до 175 390,27 грн.

В іншій частині задоволених вимог (в частині відшкодування моральної шкоди) рішення суду слід залишити без змін.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні упущеної вигоди у розмірі 100 000, 00 грн учасниками справи не оскаржується, а тому суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини рішення.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції вирішує питання щодо нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача;у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а тому витрати, що були необхідними для відновлення порушеного права позивачки та пов`язані з оплатою послуг за проведення оцінки майнової шкоди, завданої залиттям квартири, а також витрати, пов`язані з правничою правовою допомогою адвоката, у пропорційному розмірі до задоволених вимог (50,11%) слід покласти на відповідача, а саме: в частині витрат, пов?язаних з проведенням незалежної оцінки, у розмірі 2 004,40 грн, в частині витрат на професійну правничу допомогу - 2 505,50 грн, які підлягають стягненню на користь позивачки.

Згідно з частинами шостою, сьомою статті 141 ЦПК України якщо сторону,на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави упорядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачка у справі ОСОБА_1 є особою з інвалідністю першої групи, а тому звільнена від сплати судового збору в силу вимог закону.

Врахувавши підстави звільнення позивачки від сплати судового збору при поданні до суду позовної заяви, керуючись вимогами частини 6 статті 141 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення із Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» в дохід держави судового збору у пропорційному розмірі до задоволених вимог (50,11%), що складає розмір 1 753,90 грн.

Згідно з підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції має вирішити питання щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно сплачений відповідачем судовий збір за подання апеляційної скарги у пропорційному розмірі до задоволених вимог скарги, що складає розмір 2 008,57 грн, слідкомпенсувати відповідачеві за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст.11, 19, 22, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника відповідача Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» - Коцюби Владислава Олексійовича задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 25 березня 2024 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» про стягненння збитків, завданих внаслідок залиття квартири, і в частині судових витрат, що складаються з судового збору та витрат, пов?язаних з проведенням незалежної оцінки та на правничу допомогу змінити, зменшивши розмір збитків, що підлягають стягненню із Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 , з 235 000, 00 грн до 175 390,27 грн; витрати, пов?язані з проведенням незалежної оцінки, що підлягають стягненню із Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 з 4 000,00 грн до 2 004,40 грн; витрати на професійну правничу допомогу, що підлягають стягненню із Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 з 3 000,00 грндо 2 505,50 грн; судовий збір, що підлягає стягненню із Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» у дохід держави з 2 500, 00 грн до 1 753,90 грн.

В іншій частині задоволених вимог рішення суду залишити без змін.

Компенсувати Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄЛРПОУ 40538421) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 008,57 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину постанови зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту постанови.

Головуючий Судді: