Справа № 754/598/22
У Х В А Л А

Іменем України

04 листопада 2024 року Деснянський районний суд міста Києва

у складі головуючої судді Гринчак О.І.

за участю секретаря судових засідань Чехун Ю.В.,

розглянувши у судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),

ВСТАНОВИВ:

Зміст скарги

18 жовтня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просить суд:

- визнати бездіяльність начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваля Юрія, у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 щодо нездійснення контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій, підпорядкованого йому головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Бориса Андрійовича, неправомірною;

- зобов`язати уповноважену особу Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт з усього належного ОСОБА_1 майна, накладений постановою головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Бориса Андрійовича від 27.07.2023 ВП № НОМЕР_2 про арешт майна боржника.

Вимоги скарги мотивовані тим, що 26.04.2022 рішенням Деснянського районного суду м. Києва у цивільній справі № 754/598/22, яке змінено постановою Київського апеляційного суду від 29.08.2022 в частині розміру аліментів, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 задоволено та вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 січня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття.

ОСОБА_1 зауважує, що він на постійній основі самостійно утримував своїх неповнолітніх доньок з дня їх народження та на постійній основі надавав кошти ОСОБА_2 для задоволення її власних потреб. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 , щомісячно, надавав ОСОБА_2 не менше 25 000,00 грн, оскільки остання не працювала, крім того ніс витрат з придбання всього необхідного для своїх доньок (придбання одягу та необхідних речей для навчання, оплачував курси з вивчення англійської мови, розваги тощо).

28.09.2022 ОСОБА_2 подано до Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяву про відкриття виконавчого провадження, з якої вбачається, що на момент подання заяви, аліменти, розмір яких встановлено рішенням Деснянського районного суду м. Києва, від боржника ОСОБА_1 , не надходили, що категорично заперечується скаржником.

04.10.2022 головний державний виконавець Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінський Борис Андрійович за заявою ОСОБА_2 від 28.09.2022 на підставі виконавчого листа № 754/598/22, виданого Деснянським районним судом м. Києва 08.09.2022, відкрив виконавче провадження НОМЕР_2.

27.07.2023 державний виконавець Полінський Б.А. виніс постанови: про арешт коштів божника, згідно з якою накладено арешт на грошові кошти у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 266 439,47 грн; про арешт майна боржника, згідно з якою накладено арешт на все майно, що належить божнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 266 439,47 грн.

Скаржник вказує, що під час винесення вищевказаних постанов державний виконавець Полінський Б.А. розрахував борг ОСОБА_1 з суми коштів, які підлягали стягненню з ДП «АМПУ» на його користь на підставі рішення Подільського районного суду м. Києва від 29.06.2023 у справі № 758/11111/22 (щодо незаконного призупинення дії трудового договору), яке не набрало законної сили та не було виконано.

Скаржник зазначає, що накладення арешту державним виконавцем на грошові кошти, що містились на рахунках та належали ОСОБА_1 , а саме на кредитних рахунках та рахунку, на якому знаходилась/зараховувалась належна ОСОБА_1 заробітна плата, позбавило його можливості самостійно сплачувати на користь ОСОБА_2 аліменти, у межах виконавчого провадження НОМЕР_2.

08.12.2023 державним виконавцем Полінським Б.А. винесено чергову постанову про арешт коштів боржника, у межах виконавчого провадження НОМЕР_2, згідно з якою повторно накладено арешт на грошові кошти у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 148 386,41 грн.

На підставі постанови про арешт коштів боржника від 08.12.2023 банківськими установами були повторно заблоковані всі рахунки ОСОБА_1 , як ті, на які зараховувалась належна йому заробітна плата, так і ті, на яких перебували кредитні кошти.

ІНФОРМАЦІЯ_3 старша донька - ОСОБА_3 досягла повноліття, у зв`язку з чим правові підстави для нарахування та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів, у межах виконавчого провадження НОМЕР_2, припились.

Скаржник вказує, що незважаючи на те, що правові підстави для нарахування та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів, у межах виконавчого провадження НОМЕР_2 припинились державний виконавець Полінський Б.А. в порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» продовжив нараховувати та стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти шляхом списання з рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Акцент-Банк», належної ОСОБА_1 заробітної плати.

За період з 01.01.2024 по 18.10.2024 державний виконавець Полінський Б.А., не маючи на те правових підстав, у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, нарахував та в подальшому стягнув з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти в сумі 476 828,29 грн, а остання заборгованість, яку неправомірно нарахував 25.09.2024 державний виконавець Полінський Б.А., у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2, склала 49 667,67 грн.

ОСОБА_1 27.09.2024 направив Міністерству юстиції України та начальнику Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Юрію Ковалю заяву від 27.09.2024 про зняття арешту з коштів на рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Акцент-Банк», який використовується для зарахування належної ОСОБА_1 заробітної плати.

Станом на 17.10.2024 арешт з коштів на рахунку НОМЕР_1 , відкритого в АТ «Акцент-Банк», який використовується для зарахування належної ОСОБА_1 заробітної плати, банком знято не було.

З постанови державного виконавця Полінського Б.А. від 01.10.2024 ВП № НОМЕР_2 про зняття арешту з коштів вбачається, що підставою для зняття арешту з коштів на усіх рахунках, які належать ОСОБА_1 є те, що станом на 01.10.2024 заборгованість зі сплати аліментів - відсутня.

Станом на 18.10.2024 арешт з усього майна, належного ОСОБА_1 , який накладено на підставі постанови державного виконавця Полінського Б.А. від 27.09.2023 ВП № НОМЕР_2 про арешт майна боржника не знято, що в свою чергу безпідставно обмежує конституційні права, гарантії та свободи ОСОБА_1 щодо розпорядження належним йому майном.

Рух справи

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2024 року прийнято до розгляду скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Витребувано від Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) копії матеріалів виконавчого провадження ВП № НОМЕР_3.

04 листопада 2024 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про долучення доказів та розгляд скарги без участіскаржника.

У судове засідання 04 листопада 2024 року учасники справи не з`явились.

Державний виконавець до суду не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронного кабінету 24.10.2024, вимог ухвали суду не виконав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

08.09.2022 Деснянським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 754/598/22 про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання доньок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.01.2022 і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Вказаний виконавчий лист перебуває на виконанні Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виконавче провадження № НОМЕР_2, боржник - ОСОБА_1 , стягувач - ОСОБА_2 .

27.07.2023 державним виконавцем Полінським Б.А. в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 винесено постанову про арешт майна боржника, в якій вказується, що для збереження майна боржника у рахунок непогашеної заборгованості, виникла необхідність накласти арешт на все майно боржника. Арешт накладено у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 266439,47 грн.

Відповідно до постанови про зняття арешту з коштів ВП № НОМЕР_2 від 01.10.2024 заборгованість зі сплати аліментів відсутня, у зв`язку з чим державним виконавцем Полінським Б.А. знято арешт з усіх рахунків, що належать боржнику.

09.10.2024 ОСОБА_1 звертався до Міністерства юстиції України та начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з майна, а саме просив зняти арешт з усього майна, яке належить ОСОБА_1 , накладений постановою головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінським Борисом Андрійовичем від 27.07.2023 ВП № НОМЕР_2 та скасувати інші заходи примусового виконання рішення.

Постановою державного виконавця Луценко А.С. про скасування заходів примусового виконання ВП № НОМЕР_2 від 18.10.2024 встановлено, що скасовано заходи примусового виконання, застосовані при примусовому виконанні виконавчого листа Деснянського районного суду міста Києва № 754/598/22 від 08.09.2022; виключено відомості про ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників. Вказаною постановою встановлено, що станом на 18.10.2024 заборгованість ОСОБА_1 погашена в повному обсязі.

Згідно з відповіддю № 884676 від 04.11.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 рахується обтяження - арешт нерухомого майна, номер запису - 51155150, дата реєстрації - 27.07.2023, накладене Подільським відділом державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Норми права та мотиви суду

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

При розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися зокрема положеннями статті 55 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року, Закону України «Про державну виконавчу службу», Закону України «Про виконавче провадження».

Стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно з пунктом 7 частини четвертої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є, зокрема, погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника.

Отже, відповідно до зазначених норм матеріального права, скасування арешту на майно боржника може мати місце у разі погашення заборгованості.

Застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Водночас, у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 липня 2022 року в справі № 2/0301/806/11 (провадження № 61-3814св22).

З матеріалів справи вбачається, що у боржника відсутня заборгованість зі сплати аліментів, що, зокрема, встановлено у постановах від 01.10.2024 та від 18.10.2024 в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2.

Верховний Суд у постанові від 20.03.2024 у справі № 2-182/2009 зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об`єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Зазначеними приписами саме на суд покладено виконання позитивних зобов`язань держави щодо вирішення спорів між учасниками юридичного конфлікту, які виникають між ними у відносинах власності при реалізації належних їм правомочностей.

На даний час, рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 підлягає виконанню до досягнення дитиною 18 років, при цьому заборгованості у боржника немає. Водночас, можливість виникнення заборгованості у майбутньому не може бути підставою для подальшого арешту майна, аж до закінчення стягнення аліментів та порушує право скаржника мирно володіти своїм майном.

Звернення скаржника до Міністерства юстиції України та начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою про зняття арешту з майна не захистило його права, дій спрямованих на зняття арешту з майна скаржника начальником Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не здійснено.

Відповідно до ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

З огляду на вищевикладене суд вважає вимоги скарги обґрунтованими, а бездіяльність начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), яка полягає у незнятті арешту, накладеного на майно боржника неправомірною, у зв`язку з чим слід зобов`язати уповноважену особу Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт з усього належного ОСОБА_1 майна, накладений постановою головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Бориса Андрійовича від 27.07.2023 ВП № НОМЕР_2 про арешт майна боржника.

Керуючись ст. 261, 447-451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнити.

Визнати бездіяльність начальника Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Коваля Юрія, у межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 щодо нездійснення контролю за законністю, повнотою і своєчасністю дій, підпорядкованого йому головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Бориса Андрійовича, неправомірною.

Зобов`язати уповноважену особу Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) скасувати арешт з усього належного ОСОБА_1 майна, накладений постановою головного державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Полінського Бориса Андрійовича від 27.07.2023 ВП № НОМЕР_2 про арешт майна боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 04.11.2024.

Суддя Деснянського районного

суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК