СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/7942/24

пр. № 2/759/3269/24

07 жовтня 2024 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Петренко Н.О.

за участю секретаря судових засідань Донець Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) про визначення частки в нерухомому майні,

ВСТАНОВИВ:

І. Зміст позовних вимог.

У квітні 2024р. представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про припинення права спільної сумісної власності на земельну ділянку площе. 0,1005 га кадастровий номер :75:089:001, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 визначивши, що частка ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1005 га, кадастровий номер :75:089:001, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 становить частина, визначивши, що частка ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0, 1005 га, кадастровий номер :75:089:001, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 становить частина.

В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла - ОСОБА_3 . Спадкоємцем першої черги після її смерті є її син ОСОБА_1 . Після її смерті залишилось спадкове майно, а саме: частина земельної ділянки площею 0,1005 га, кадастровий номер 75089001, як розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; частина земельної ділянки площею 0,0246 га, кадастровий номер :75:089:0025 за адресою: АДРЕСА_1, 69/100 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 ; приватний житловий будинок площею 134,2 кв.м розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

20.11.2020р. з метою одержання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері позивач звернувся із заявою до державного нотаріусу Дванадцятої КДНК. На підставі чого державний нотаріус відкрила спадкову справу № 1246/2020.

26.10.2023р. рішенням Святошинського районного суду м. Києва визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на майно, яке складається з: частини земельної ділянки площею 0,1005 га кадастровий номер 75089001, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та 69/100 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ; частина земельної ділянки площею 0,0246 га, кадастровий номер :75:089:0025 за адресою: АДРЕСА_1 . В іншій частині - відмовлено.

Отримавши вказане рішення Святошинського районного суду м. Києва, яке набрало законної сили, позивач звернувся до Центру надання адміністративних послуг, щодо реєстрації права власності на земельну ділянку. 10.04.2024р. позивачем було отримано рішення про відмову в проведенні реєстраційної дії, оскільки не визначено частки співвласників земельної ділянки, позивач не може зареєструвати за собою право власності на земельну ділянку. Просить позов задовольнити.

ІІ. Процесуальні рішення у справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 23.04.2024р. прийнято вказаний позов до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 04.06.2024р. закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті.

ІІІ. Позиції учасників судового провадження.

Позивач та представник позивача у судове засідання не з`явилися про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, просить розглядати справу без їх участі. Позов підтримали та просили задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явилася про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином , просила розглядати справу без її участі. Надала заяву в якій визнала позов.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом та норми права,які підлягають застосуванню та мотиви суду,щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_3 належало на праві власності земельна ділянка площею 0,1005 га з кадастровим номером 75089001, розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.12.2020р. земельна ділянка з кадастровим номером :75:089:0001 площею 0,1005 га за адресою: АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 .

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26.10.2023р. визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на майно, яке складається з:

частини земельної ділянки площею 0,1005 га кадастровий номер 75089001, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та 69/100 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 ;

частина земельної ділянки площею 0,0246 га, кадастровий номер :75:089:0025 за адресою: АДРЕСА_1 .

В іншій частині - відмовлено.

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно від 10.04.2024р. № 72519890 відмовлено у проведенні реєстраційних дій. Оскільки у повному рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 26.10.2023 (справа № 759/4006/23) структура кадастрового номеру не відповідає вимогам пункту 30 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 17.10.2012р. № 1051, що в свою чергу не дає можливості державному реєстратору встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Крім того, заявлена земельна ділянка перебуває у спільній сумісній власності, що суперечить відомостям у поданому рішенні суду.

Згідно ч. 1 ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Згідно ст. 89 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

В силу ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 355, ч. 1 ст. 356 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки в праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом, якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч.2 ст.370 ЦК України частки у спільній власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено законом або договором.

Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Отже, враховуючи вищевикладене, право власника земельної ділянки закріплено законодавчо та для звернення до суду за вирішенням питання про виділ земельної ділянки в натурі зі спільної часткової власності не вимагає наявність спору, а вимагає наявність факту відмови у погодженні виділу часток.

Відповідно до пунктів 2 та 10Розділу VІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр»земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера. У разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за заявою їх власників (користувачів земельної ділянки державної чи комунальної власності) або особи, яка подала заяву про визнання спадщини відумерлою, якщо така справа прийнята до провадження судом. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними.

До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

Із 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинностіЗакону України «Про Державний земельний кадастр»державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно доЗакону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 79-1 ЗК України, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Як встановлено судом, померлій ОСОБА_3 відповідно до державного акту належала земельна ділянка площею 0,1005 га, кадастровий номер 75089001, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 від 11.01.2000р. З витягу Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.12.2020р. земельна ділянка з кадастровим номером :75:089:0001 площею 0,1005 га за адресою: АДРЕСА_1 належала ОСОБА_3 .

Тобто з наведеного можна зробити висновок, що кадастровий номер :75:089:0001, земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 присвоєно після 2013р.

Враховуючи вищевикладене, оскільки позов є обгрунтованим та для захисту прав позивача, суд вважає за необхідне припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :75:089:0001 площею 0,1005 га за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 355, 356, 357, 368, 370, 372 392, 1217, 1225, 1222, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст. 86, 89 ЗК України ст. ст. 81, 258, 259, 263-265, 268, 280, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення частки в нерухомому майні - задовольнити.

Припинити право спільної сумісної власності на земельну ділянку площе. 0,1005 га кадастровий номер :75:089:001, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 визначивши, що частка ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1005 га, кадастровий номер :75:089:001, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 становить частина та визначити , що частка ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0, 1005 га, кадастровий номер :75:089:001, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 становить частина.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя Н.О. Петренко