Провадження № 22-ц/4808/462/24
Головуючий у 1 інстанції Антоняк Т. М.
Суддя-доповідач Максюта
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2024 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

головуючого (суддя-доповідач) Максюти І.О.,

суддів Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,

секретаря Гудяк Х.М.

з участю представника особи, яка подала апеляційну скаргу,

адвоката Дяківа Д. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Дяківа Дмитра Івановича на рішення (заочне) Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Антоняком Т.М. 18 квітня 2019 року у м. Івано-Франківськ Івано-Франківської області, повний текст якого виготовлено 22 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в :

У вересні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що згідно кредитного договору № 500904676, укладеного 28.02.2013 року ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем ОСОБА_1 , останній отримав в кредит кредитні кошти.

30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «Дата Майнінг Груп» укладено договір факторингу, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500904676 від 28.02.2013 року. 10.10.2016 року між ТзОВ «Дата Майнінг Груп» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого ТзОВ «Дата Майнінг Груп» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право грошової вимоги до відповідача, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача, в сумі 38 369,18 грн, з яких: 11778,79 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 14190,39 грн заборгованість за відсотками та комісією; 12400 грн пеня, штраф, неустойка.

На виконання умов договору відступлення права вимоги та згідно вимог ст. 512-514, 516 ЦК України, на адресу відповідача від імені ТзОВ «Дата Майнінг Груп» направлялось повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

За умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повертати кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі та у строки і на умовах, визначених договором. Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит в строки передбачені кредитним договором.

У зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу.

Відповідач зобов`язання не виконав, після відступлення прав вимоги до позивача не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача ні на рахунки попередніх кредиторів.

Виходячи з наведеного, просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також понесені при зверненні до суду з позовом судові витрати по сплаті судового збору (а.с.1-2).

Рішенням (заочне) Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2019 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 500904676 від 28.02.2013 року в розмірі 38 369,18 грн, з яких: 11778,79 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 14190,39 грн заборгованість за відсотками та комісією; 12400 грн пеня, штраф, неустойка. Стягнуто із ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору (а.с.27-28).

Не погодившись з судовим рішенням, представник ОСОБА_1 адвокат Дяків Д.І. подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що позовна заява була подана 29 вересня 2017 року, а розрахунок заборгованості починався з 01 квітня 2013 року, тобто з явним порушенням строків позовної давності, відтак безпідставно стягнуто з відповідача суму заборгованості та проценти разом з комісією за період з 01 квітня 2013 року по 01 жовтня 2014 року в розмірі 9162 грн, з яких нараховано 2 611,08 грн тіла кредиту, 2543,76 процентів та 4007,16 комісії.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). В позовній заяві позивач просив стягнути пеню, штраф, неустойку в розмірі 12400 грн за період з 01 квітня 2013 року по 10 жовтня 2017 року, тобто, знову ж таки, з порушенням строку позовної давності. З врахуванням однорічного строку позовної давності стягненню підлягала б пені за період з 01.10.2016 року по 01.10.2017 року в сумі 4200 грн.

На факт порушення строків позовної давності відповідачем було наголошено в суді під час розгляду заяви про скасування заочного рішення, проте суд не взяв дані аргументи до уваги.

Оскільки відповідач у справі не був належним чином повідомлений про розгляд справи та у заяві про оскарження заочного рішення він по суті заявив про необхідність застосування строків позовної давності, то апелянт зазначає, що буде заявляти про застосування строків позовної давності в суді апеляційної інстанції.

Вважає, що в разі належного повідомлення про розгляд справи у суді відповідач міг би подати заяву про застосування строку позовної давності і його заборгованість суттєво б зменшилась.

Просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити (а.с.120-121).

Представник позивача подав відзив на апеляційну скаргу.

Вказує, що відповідно до п.2.3 кредитного договору №500904676 дата остаточного повернення кредиту 01.03.2018 року, відповідно до Додатку 1 цього кредитного договору передбачені щомісячні платежі,строк сплати яких закінчується 01 березня 2018 року. Отже, строком у межах якого позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу за кредитним договором є 01.03.2021 року. Загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором має часові рамки з 10.10.2016 року (дата укладення договору факторингу) по 10.10.2019 року. Тому підстави вважати, що строк пред`явлення позовних вимог пропущено-відсутні.

Оскільки строк кредитного договору закінчився 01.03.2018 року, то вимоги про стягнення неустойки повинні були бути пред`явлені не пізніше 01.03.2019 року. При цьому позивач пред`явив вимоги у вересні 2017 року. Тобто, підстави вважати, що строк пред`явлення позовних вимог пропущено відсутні.

Крім того, апелянт свідомо ігнорував судові повістки та не бажав з`являтися на судові засідання або повідомляти суд про причини своєї неявки.

Виконавче провадження за виконавчим листом по справі №334/12758/17, виданим 18.06.2019 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області, щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» у розмірі 38369,18 грн, було відкрито ще 23.07.2019 року. Беручи до уваги характер дій, які вчиняються державними виконавцями задля примусового виконання рішення суду, можна дійти висновку, що апелянт знав про існування рішення Івано-Франківського міського суду від 18.04.2019 року.

Просить рішення суду залишити без змін (а.с.133-140)

Приймаючи до уваги, що неявка осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, не перешкоджає апеляційному розгляду справи, апеляційним судом виконаний обов`язок щодо повідомлення осіб, які беруть участь у справі, про день, місце та час судового засідання, тому колегія суддів розглянула справу у відсутності представника позивача.

В силу ст.367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, але апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника особи, яка подала апеляційну скаргу адвоката Дяківа Д. І, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст.367 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає її обґрунтованою, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 16, 20, 524, 526, 527, 530, 546, 611, 612, 623 624, 1054 Цивільного Кодексу України, встановивши факт порушення позичальником умов договору, внаслідок чого виникла заборгованість, дійшов висновку про обґрунтованість позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 500904676 від 28.02.2013 року у розмірі 38 369,18 грн, з яких: 11778,79 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 14190,39 грн заборгованість за відсотками та комісією; 12400 грн пеня, штраф, неустойка, що відповідає розрахунку заборгованості наданим позивачем.

Апеляційний суд не в повній мірі погоджується з висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № 500904676 від 28.02.2013 року ОСОБА_1 отримав у ПАТ «Альфа-Банк» кредит у розмірі 11 778,79 гривень на умовах, визначених договором, на термін до 01.03.2018 року (а.с. 5-8).

За умовами Договору, сума отриманого ОСОБА_1 кредиту становить 19 296, 00 грн. Процентна ставка за користування кредитом становить 15,99 % річних. Тип процентної ставки - фіксована (а.с.5).

Згідно п.2.3 Дата остаточного повернення Кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісій 01.03.2018 року.

У кредитному договорі від 28 лютого 2013 року №500904676 сторони встановили як строки виконання зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів рівними частинами у сумах та терміни, в порядку та на умовах визначених цим Договором та відповідно до Графіку платежів, який є Додатком №1 до цього Договору (пункт 2.6 договору), так і кінцевий строк повернення кредиту до 01 березня 2018 року (пункт 2.3 договору).

Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язаний здійснювати платежі з повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інші платежі щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим договором та відповідно до графіку платежів (п. 2.6 договору). Дата остаточного повернення кредиту 01 березня 2018 року (п. 2.3 договору).

Згідно п. 4 кредитного договору, позичальник зобов`язується за повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або комісій, якщо сплата комісій передбачена розділом 1 цього Договору та/або інших платежів за Договором сплатити Банку штраф у розмірі-якщо сума кредиту становить суму грошових коштів у розмірі до 19999,9 грн-150 грн за перший прострочений платіж, та 350 грн за кожний наступний прострочений поспіль платіж; - якщо сума кредиту від 20 000 грн до 49999 грн-200грн за перший прострочений платіж, та 500 грн за кожний наступний прострочений поспіль платіж;- якщо сума кредиту більша 50 000 грн- 300 грн за перший прострочений платіж, та 700 грн за кожний наступний прострочений поспіль платіж. Всі інші умови сплати штрафних санкцій за цим Договором, визначені Сторонами у Розділі 2 цього Договору.

30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТзОВ «Дата Майнінг Груп» укладено Договір факторингу, відповідно до якого до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 500904676 від 28.02.2013 року (а.с. 13-15).

10.10.2016 року між ТзОВ «Дата Майнінг Груп» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого ТзОВ «Дата Майнінг Груп» відступило ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право грошової вимоги до відповідача, а ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів (а.с. 16-18, 19).

Відповідно до Витягу з Додатку № 1-1 до Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 500904676 від 28.02.2013 року в сумі 38 369,18 грн, з яких: 11778,79 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 14190,39 грн заборгованість за відсотками та комісією; 12400 грн пеня, штраф, неустойка (а.с. 20).

П.п.2.1, 2.2 Договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 р., укладеного між ТОВ «Дата Майнінг Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», передбачено, що ТОВ «Дата Майнінг Груп» відступає право вимоги щодо заборгованості за основним договором, нарахованих процентів, комісій та інших платежів за основним договором.

24.10.2016 року позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу (а.с. 12).

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, яка залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

За змістом статей 256-258 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята статті 261 ЦК України).

Згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Звертаючись до суду із апеляційною скаргою відповідач просив застосувати позовну давність до пред`явлених йому позовних вимог про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи те, що відповідач не був належно повідомлений судом про час і місце розгляду справи, не брав участі у судовому розгляді, заявляв про застосування позовної давності у заяві про перегляд заочного рішення суду, колегія суддів вважає правильним прийняти заяву відповідача про застосування позовної давності та застосувати позовну давність у даній справі.

При цьому суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість. Якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності в разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач.

Якщо договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

У разі порушення позичальником строку внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів.

Позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів. Оскільки після спливу строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове виконання основного зобов`язання в порядку частини другої статті 1050 ЦК України позивач не мав права нараховувати проценти за кредитом, то вимоги про стягнення таких процентів є необґрунтованими. Отже, відсутні правові підстави для застосування позовної давності.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18).

Отже, оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Враховуючи погодження сторонами здійснення ануїтетних платежів за кредитним договором, заявлення відповідачем про застосування строку позовної давності та те, що позовну заяву у цій справі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» подано 29 вересня 2017 року, апеляційний суд вважає, що задоволенню підлягають позовні вимоги про стягнення заборгованості у межах трирічного строку, що передував зверненню позивача із цим позовом, а щодо пені у межах річного строку..

Позивач звернувся до суду з позовом 29 вересня 2017 року, тобто датою, з якої необхідно обчислювати перебіг позовної давності для вказаних правовідносин щодо заборгованості, є 29 вересня 2014 року і до закінчення строку договору, визначеного у самому договорі, тобто до 01 березня 2018 року.

Таким чином, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №500904676 від 28 лютого 2013 року в розмірі 25 585,94 гривень, з яких:

- заборгованість за основною сумою кредиту 9167,71 грн (164,22+158,41+ 176,38, 167,02+173,10, 175,40+181,36+169, 53+192,81+ 184,98+180, 85,+196, 29+ 192, 47+ 191, 99+ 200,56+ 191,66+211, 18+205,64 + 208,98, 206,14+218,73+216,82, 219,82+ 219,70+ 222,63, 221,55, 232,41+231,65+233,01+239,46+241,03+241,43, 247,40+ 253,13+251,98, 259,41+ 260,94+ 263,69, 268,55+271,51+274,76+279,04+ 290,45);

- заборгованість за процентами 2868, 19 грн (122,16+127,97+110+119,36+ 113,28+110,98+105,02+116,85+93,57+101,40+105,53+90,09+93,91+94,39+85,82+94,72+75,20+ 82,74+ 78+80,24+67,65+ 69,56+66,68+63,75,64,83+53,97+54,73+ 53,37+46,92+ 45,35+ 44,95+38,92+33,25+34,40+26,97+25,44+22,69+17,83+14,87+11,62+7,34+3,87);

- заборгованість за послуги банку, розмір якої входить в ануїтет ний платіж та не оспорюється відповідачем) - 9350,04 грн (222,42х42);

- штрафні санкції у вигляді пені - 4200 грн (350х12-пеня з 01.10.2016 року і до дня подання позову, оскільки договір припинений у спосіб подання позову у зв`язку зі зміною строків його виконання).

З урахуванням наведеного, рішення (заочне) Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2019 року слід скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість за кредитним договором №500904676 від 28 лютого 2013 року в розмірі 25 585,94 гривень, з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 9167,71 грн; заборгованість за процентами 2868, 19 грн; заборгованість за послуги банку 9350,04 грн; штрафні санкції у вигляді пені - 4200 грн. Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог у зв`язку з пропуском строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 1ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, то за правилом ч. 1 ст. 141 судовий збір пропорційно задоволеним вимогам покладається на відповідача.

Разом з тим, відповідно до п. 9 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір`від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 встановлена друга група інвалідності (а.с. 123).

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що відповідач звільнений від сплати судового збору, ці судові витрати підлягають компенсації позивачу за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, ціна позову складає 38 369,18 грн, задовольняється позов на суму 25585,94 грн, тобто на 66,7%. Позивач сплатив судовий збір при подачі позову 1600 грн, тому слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, Товариству з обмеженою відповідальністю ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» судові витрати в розмірі 1067,2 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 374,376,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Дяківа Дмитра Івановича задовольнити частково.

Рішення (заочне) Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2019 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (, адреса місцезнаходження вул. С.Петлюри,30, м. Київ) заборгованість за кредитним договором №500904676 від 28 лютого 2013 року в розмірі 25 585,94 гривень (двадцять п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят п`ять гривень дев`яносто чотири копійки), з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 9167,71 грн; заборгованість за процентами 2868, 19 грн; заборгованість за послуги банку 9350,04 грн; штрафні санкції у вигляді пені - 4200 грн.

Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, Товариству з обмеженою відповідальністю ФК «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», , адреса місцезнаходження: вул. Симона Петлюри,30, м. Київ, судові витрати в розмірі 1067,2 грн (однієї тисячі шістдесят сім гривень двадцяти копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий І.О. Максюта

Судді: Л.В. Василишин

В.Д. Фединяк

Повний текст постанови складено 30 травня 2024 року.