1Справа № 334/4338/24 2/335/2931/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Крамаренко І.А., за участі секретаря Зайцевої С.В., представника позивача адвоката Кофанова А.В., представника відповідача адвоката Тивоненка Д.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в особі адвоката Кофанова Андрія Валентиновича, звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якого зазначив наступне.

Сторони у справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано, та мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2015 з ОСОБА_1 стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі частини від усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Постановою державного виконавця від 13.04.2016 відкрито виконавче провадження №50825181. На даний час аліменти сплачуються вчасно та у повному обсязі, заборгованість відсутня. Однак, сімейний та матеріальний стан позивача ОСОБА_1 змінився. 09.06.2017 позивач уклав шлюб з ОСОБА_4 та у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася донька, які перебувають на його утриманні. Позивач постійно працює в ПрАТ «ВФ Україна», де отримує заробітну плату, яка є єдиним джерелом його доходу. Дружина позивача не працює, оскільки займається доглядом за малолітньою дитиною. Крім того, його дружина має відповідне захворювання, яке потребує постійного пожиттєвого приймання великої кількості ліків, та певного режиму харчування, що тягне за собою значні матеріальні витрати. Наразі дружина та дитина проживають за кордоном, у зв`язку із воєнним станом в Україні, що також тягне за собою додаткові витрати на їх утримання. Крім того, за рахунок його родини утримується батько дружини ОСОБА_5 , який є інвалідом та потребує постійного нагляду лікарів та лікування.

Таким чином, позивач вважає, що наявні підстави для зменшення розміру аліментів, та просить зменшити їх розмір до 1/8 частини заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до відзиву, який подано 16.08.2024, через систему «Електронний суд» представником відповідача адвокатом Тивоненком Д.Р., просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі та стягнути витрати на правничу допомогу. Зазначено, що позивачем не надано жодних безумовних доказів погіршення або зміни майнового стану, що унеможливлює сплату ним аліментів у визначеному рішенням суду розмірі.

Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28.06.2024, вказану цивільну справу направлено за підсудністю до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, яка 19.07.2024 надійшла у провадження судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Крамаренко І.А.

Ухвалою судді від 23.07.2024 відкрито провадження у вказаній справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

24.07.2024 на адресу суду надійшла ухвала Запорізького апеляційного суду від 18.07.2024 про витребування цієї цивільної справи, у зв`язку із надходженням апеляційної скарги на ухвалу судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28.06.2024.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02.08.2024 апеляційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявнику, та справу повернуто на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя, яку отримано 13.08.2024.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на доводи і обставини викладені у позовній заяві. Повідомив про те, що докази про розмір судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після закінчення розгляду справи.

Представник відповідача, який приймав участь в режимі відеоконференції, у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні повністю, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного.

Встановлено, що сторони у справі ОСОБА_1 (позивач) та ОСОБА_6 (відповідач) з 21.09.2013 перебували у шлюбі, який було розірвано 26.10.2015 відповідно до рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

Сторони у справі мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_1 виданого 16.05.2024.

Відповідно до постанови державного виконавця від 13.04.2016 відкрито виконавче провадження №50825181, на підставі виконавчого листа №333/7096/15-ц виданого 06.11.2015 Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

06.05.2024 державним виконавцем змінено реєстраційні дані, а саме: прізвище стягувача ОСОБА_7 змінено на Зюльковська, про що винесена відповідна постанова.

Заборгованість за вказаним виконавчим провадженням станом на 31.03.2024 відсутня, що підтверджено копією довідки державного виконавця від 25.04.2024 №42065/9-29.23-38.

Позивач ОСОБА_1 працює в ПрАТ «ВФ Україна» з 02.03.2021 та регулярно отримує заробітну плату, що підтверджується копією довідки від 30.04.2024 №FD-24-04567.

Також встановлено, що позивач ОСОБА_8 09.06.2017 уклав шлюб із ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 09.06.2017 Комунарським районним у місті Запоріжжі ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №384.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_7 , батьком якої є позивач ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 14.02.2019 Комунарським районним у місті Запоріжжі ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №48.

Судом досліджено ряд медичних документів, долучених до справи, які свідчать про стан здоров`я (діагнози, лікування тощо) дитини і дружини позивача, та батька його дружини.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1, 2 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).

Позивач у своїй позовній заяві просить про зменшення розміру стягнутих аліментів з 1/4 частини на 1/8 частину, посилаючись на те, що він має на утриманні ще одну малолітню дитину і дружину, яка не працює та має відповідне захворювання, а також несе тягар на утримання непрацездатного батька своєї дружини, який має інвалідність та потребує допомоги.

Вказані обставини, які підтверджені належними доказами, на переконання суду, свідчать про наявність підстав про зміну матеріального становища позивача та його сімейного стану.

Враховуючи вищезазначені норми СК України, суд вважає, що у позивача є достатні підстави для зміни розміру аліментів шляхом їх зменшення на утримання дитини.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з фактичних обставин справи та враховує, що позивач є повнолітньою, працездатною особою, який отримує відповідний дохід, у вигляді заробітної плати, та який має на утриманні, зокрема, не працюючу дружину та ще одну малолітню дитину, та приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом щодо захисту прав неповнолітньої дитини.

Отже, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вбачає зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто у позивача, а тому вважає, що його вимоги щодо зменшення розміру аліментів підлягають частковому задоволенню, шляхом зменшення розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2025, на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_3 , з частини до 1/6 частини від заробітку (доходу) позивача щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В іншій частині зменшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача, суд убачає правильним відмовити, оскільки таке зменшення не є обґрунтованим та доцільним відповідно до вимог сімейного законодавства.

За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Щодо вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 , суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що відповідачем заявлено до стягнення з позивача на його користь 10 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копія договору про надання професійної правничої допомоги від 10.08.2024 № 10/8, укладеного між АБ «Данила Тивоненка «Пріоритет» та ОСОБА_2 , копія акту №1 від 16.08.2024, де зазначено перелік та ціну наданих послуг, яка складає загальну суму у розмірі 10 000,00 грн.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Аналогічні висновки викладені у постановах ВС від 30.09.2020 №201/14495/16-ц, від 02.07.2020 №362/3912/18.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що спір, який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають із аліментних зобов`язань, матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. Написання відзиву у даному спорі для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове задоволення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Керуючись статтями ст. 180-184, 191, 192 СК України, статтями 5, 12-13, 76, 81, 89, 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються на підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 26.10.2015, на користь ОСОБА_6 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з частини до 1/6 частини заробітку (доходів) щомісячно.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 5 000,00 (п`ять тисяч гривень 00 коп.) грн.

Повне судове рішення складено 25 жовтня 2024 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя, апеляційної скарги.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_4 , адреса проживання: АДРЕСА_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ).

Суддя І.А. Крамаренко