Справа №351/164/21
Номер провадження №2/351/9/24
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2024 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - Сегіна І.Р.,

за участі: секретаря - Том`юк С.М.,

позивача за

первісним позовом - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача за

первісним позовом- ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки будинковолодіння та визнання права власності та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки будинковолодіння,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки будинковолодіння та визнання права власності. Позовні вимоги мотивував тим, що є власником 36/100 часток житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Його право власності виникло на підставі договору дарування від 24.12.1997р. (11/100 частки), та договору дарування від 14.11.2000р. (1/4 або 25/100 частки), а саме: приміщення ІІІ, 1-6, 1-7, 1-8 житловою площею 41,3 кв. м. та приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, підвал ІІ, «Ж» - стайня, 1/4 криниці, 1/4 огорожі.

18.12.2015р. рішенням Хутір-Будилівської сільської ради Снятинського району № 21-2/2015 йому було дозволено переобладнати горище під мансардний поверх для влаштування житлових приміщень, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

27.02.2020р. рішенням виконавчого комітету Хутір-Будилівської сільської ради № 8 вирішено змінити адресний номер житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 , що йому належить, на адресний номер «квартира АДРЕСА_2 », АДРЕСА_1 .

У травні 2020р. він звернувся до реєстратора Снятинської міської ради із заявою про внесення відомостей у Державний реєстр речових прав відомостей про право власності на квартиру АДРЕСА_3 , але йому було відмовлено у реєстрації, у зв`язку із тим, що для внесення відомостей потрібна згода співвласників будинку АДРЕСА_1 за вказаною адресою та документи на мансардний поверх вказаної квартири.

Один із співвласників будинку - ОСОБА_3 відмовляється надати згоду на внесення відомостей у ДРРП, а документи на мансардний поверх відсутні.

Із технічного паспорту житлового будинку випливає, що його конструктивні елементи збудовані таким чином, що кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним входом, оскільки має місце технічна можливість переобладнання житлового будинку в ізольовані квартири.

Просить поділити житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 в натурі, між власниками і виділити йому- ОСОБА_1 у власність наступні приміщення: ІІІ, 1-6, 1-7, 1-8, 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, мансардний поверх, підвал ІІ, «Ж» - стайня, 1/4 криниці, 1/4 огорожі. Визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_4 .

ОСОБА_1 та його представник адвокат Петричка О.Є. в судовому засіданні позов підтримали, пояснили, що позивач володіє окремими приміщеннями, оскільки нумерація таких кімнат вказана в правовстановлюючих документах; реконструкція приміщень другого поверху ним проведена на підставі рішення Хутір-Будилівської сільської ради від 18.12.2005 р. №21-2/2015; позивач істотно покращив належні йому приміщення, зробивши їх ремонт, а тому його частка збільшилась.

ОСОБА_4 звернулася в суд із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки будинковолодіння. Зустрічні позовні вимоги мотивувала тим, що вона є власником 16/100 часток спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, яка в свою чергу, становить 1/4 частини від приміщень, якими користувалась спадкодавиця - її мати ОСОБА_5 , а саме: 1-1 коридор, 1-2 кімната, 1-3 кімната, 1-4 кухня, 1-5 кладова. Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 володіє 36/100 частинами спірного майна. Відповідач ОСОБА_3 володіє 48/100 частинами спірного майна. Її право власності на частку підтверджується свідоцтвом № 1967 від 11.08.2014р. про право на спадщину за заповітом. Отже, житловий будинок по АДРЕСА_1 необхідно поділити таким чином, щоб їй було виділено у власність відокремлену частину житлового будинку, яка б відповідала розміру 16/100 частки у праві спільної часткової власності. В тому випадку, якщо відповідно до ідеальної 16/100 частки поділити у натурі житловий будинок є неможливим, але при цьому виділ технічно допустимий з відхиленням від розміру часток кожного співвласника, поділ може бути здійснений із зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилася.

Просить поділити житловий будинок, що по АДРЕСА_1 , в натурі між власниками і виділити їй у власність 16/100 частин даного нерухомого майна.

Відповідач за первісним та зустрічним позовом ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечив проти позовів. Пояснив, що він звертався в Коломийське БТІ для поділу житлового будинку, однак ОСОБА_1 не погодився на поділ та до нього з пропозицією вирішити питання поділу будинку не звертався. ОСОБА_1 незаконно захопив ІІ поверх, самочинно провів реконструкцію та підробив рішення Хутір-Будилівської сільської ради від 18.12.2015 р., виключивши пункт, яким його зобов`язано виготовити дозвільні документи на реконструкцію ІІ поверху та введення в експлуатацію. Вважає, що варіанти поділу, запропоновані позивачем, є несправедливим та незаконними. Також є необґрунтованою вимога за первісним позовом про визнання за первісним позивачем права власності на всю площу будинку - 202 км. м.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши та перевіривши зібрані докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Згідно заповіту, посвідченого 24.04.1963р., спадкоємцем належного на праві власності ОСОБА_6 майна - 1/4 частини спірного житлового будинку є її племінниця ОСОБА_7 .

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.12.1984р. спадкоємцем майна ОСОБА_8 є його дружина ОСОБА_5 ; спадкове майно складається з 3/4 частин спірного житлового будинку.

Згідно договору дарування частини житлового будинку від 24.12.1997р. ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_1 прийняв у дар приміщення ІІІ, 1-6, 1-7, 1-8 житловою площею 41,3 кв.м., що становить 11/100 житлового будинку АДРЕСА_1 . Вказаний будинок належить дарувальнику на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 14.11.2000р. ОСОБА_9 подарував, а ОСОБА_1 прийняв у дар 1/4 частину вищевказаного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, зокрема приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, підвал-ІІ, «Ж»- стайня, 1/4 криниці, 1/4 огорожі.

Відповідно до заповіту, посвідченого 23.09.2010р. секретарем Хутір-Будилівської сільської ради, та свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.08.2014р., спадкоємцем належного на праві власності ОСОБА_5 майна є її дочка ОСОБА_10 .. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 48/100 частин житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 , загальною площею 160,1 кв.м. та житловою площею 88,6 кв.м.

Згідно договору дарування від 23.08.2014р. ОСОБА_10 подарувала, а ОСОБА_3 прийняв у дар 48/100частин вищевказаного житлового будинку.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 04.10.2016р. житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами загальною площею 160 кв.м., житловою площею 88,6 кв.м. належить на праві приватної спільної часткової власності: ОСОБА_4 - 16/100 частин, ОСОБА_3 - 48/100 частин.

Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01.07.2020р. 36/100 частин вищевказаного житлового будинку на праві приватної спільної часткової власності належить ОСОБА_1 .

Із рішення Хутір-Будилівської сільської ради від 18.12.2015р. № 21-2/2015 слідує, що: 1. ОСОБА_1 надано дозвіл переобладнати горище під мансардний поверх для влаштування житлових приміщень, не порушуючи при цьому даних у технічному паспорті, що знаходяться в АДРЕСА_5 . Зобов`язано ОСОБА_1 виготовити відповідну документацію на реконструкцію та одержати дозвіл на виконання будівельно-монтажних робіт в інспекції Держархбудконтролю. 3. Контроль за виконанням даного рішення покладено на комісію з питань соціально-економічного розвитку.

Рішенням виконавчого комітету Хутір-Будилівської сільської ради від 27.02.2020р. № 8 вирішено змінити адресний номер житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 , що йому належить, на адресний номер «квартира АДРЕСА_2 », АДРЕСА_1 .

Згідно рішення Снятинського районного суду від 17.04.2018р. у задоволенні позову ОСОБА_3 , від імені якого діє згідно довіреності ОСОБА_10 , до Хутір-Будилівської сільської ради, ОСОБА_1 , ОСОБА_11 про визнання незаконним рішення сільської ради та недійсним державного акту відмовлено. Рішення суду вступило в законну силу.

Відповідно до рішення Снятинського районного суду від 28.03.2019р. у задоволенні позову ОСОБА_3 , від імені якого діє згідно довіреності ОСОБА_10 , до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, договору дарування, свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено. Рішення суду вступило в законну силу.

Відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів Коломийського МБТІ від 03.03.2020р. житловий будинок, що розташований в АДРЕСА_1 станом на 31.12.2012 р. на праві приватної спільної часткової власності належав: ОСОБА_1 в 1/4 частині та 11/100 частин, а також, ОСОБА_5 в 16/25 частинах. Відповідно до примітки змінилася загальна площа з 160,1 кв.м. на 202, 6 кв.м. та житлова площа з 88,6 кв. м. на 109,6 кв.м., у зв`язку з добудовою без дозвільних документів. Згідно рішення виконавчого комітету Хутір-Будилівської сільської ради № 8 від 27.02.2020р. змінено адресний номер частини житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 на адресний номер квартири АДРЕСА_3 .

Згідно технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_3 від 02.04.2020р., виданого на ОСОБА_12 , слідує, що позивачем переобладнано приміщення другого поверху, відгороджено стіною доступ до приміщень загального користування, приміщення 5, 10, 11 переобладнано їх в приміщення житлового типу.

Відповідно до відповіді Коломийського міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 06.09.2021 ОКП Коломийське МБТІ повідомляє, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи № 281 на будинковолодіння, розташоване в АДРЕСА_1 , в мансарді А-3 самовільно збудоване приміщення № 5 (прибудова а4) площею 9,3 кв.м., приміщення № 11 площею 10 кв.м. та приміщення № 10 площею 10,7 кв.м., загальною площею 30 кв.м.

Частинами першою, третьою статті 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов`язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Згідно зі ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Статтею 367 ЦК України передбачено , що майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до вимог статей 328 та 329 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

За змістом ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ч.ч 1-5 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Статтею 152 ЖК України передбачено, що виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила № 76), визначено, що реконструкція жилого будинку - комплекс будівельних робіт, спрямованих на поліпшення експлуатаційних показників приміщень житлового будинку шляхом їх перепланування та переобладнання, надбудови, вбудови, прибудови з одночасним приведенням їх показників відповідно до нормативно-технічних вимог.

Пунктом 1.4 Правил № 76 передбачено умови і порядок переобладнання, перебудови, перепланування будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів; влаштування і переобладнання туалетів, ванних кімнат, вентиляційних каналів. До елементів перепланування жилих приміщень належать: перенесення і розбирання перегородок, перенесення і влаштування дверних прорізів, улаштування і переустаткування тамбурів, прибудова балконів на рівні перших поверхів багатоповерхових будинків. Переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів, порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту, не допускається. Перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: - копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; - копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; - проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; - згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. Власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку.

Відповідно до п. 2.3 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 р. №55, в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, передбачено, що не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатися лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Згідно п. 3.11 вказаної Інструкції за наявності самочинно збудованих (реконструйованих, перепланованих) об`єктів нерухомого майна документи щодо виділу готуються тільки після визнання права власності на них відповідно до закону. Самочинно збудовані об`єкти нерухомого майна до розрахунку не включаються.

Відповідно до п.п. 147, 150 Порядку проведення технічної інвентаризації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 12.05.2023 р. №488, визначення технічної можливості поділу, об`єднання або виділу не здійснюється для об`єктів нерухомого майна, до складу яких входять об`єкти, побудовані без дотримання вимог законодавства у сфері будівництва. Визначення технічної можливості поділу, об`єднання або виділу щодо об`єкта нерухомого майна, що перебуває у спільній сумісній або спільній частковій власності, проводиться за згодою всіх співвласників.

Із висновку експерта № 42/22 від 08.05.2023р. слідує, що відповідно до наявних в матеріалах справи копій правовстановлюючих документів та інформації з реєстрів досліджується питання розподілу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 в ідеальних частках: 48/100 - ОСОБА_3 ; 16/100 - ОСОБА_4 ; 36/100 - ОСОБА_1 .

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій правовстановлюючих документів (договору дарування частини житлового будинку від 24.12.1997р. та договору дарування частини житлового будинку від 14.11.2000р. до частки 36/100, що належить ОСОБА_1 входять наступні приміщення житлового будинку: ІІІ, 1-6, 1-7, 1-8, 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, підвал-ІІ. Площі приміщень, згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 23.05.2022р., частково відрізняються від площ приміщень, згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 15.05.2000р. При дослідженні можливості поділу /виділу, експертом не враховуються приміщення №№ IV, 1-9, 1-10, 1-11, 1-12, оскільки відповідно до наданих для дослідження матеріалів, право власності на них не визнано. Загальна площа приміщень спірного житлового будинку, що підлягають дослідженню можливості поділу, становить 161,2 кв.м. Загальна площа приміщень, що відносяться до частки 36/100, що належить ОСОБА_1 , відповідно до наявних матеріалів, становить 95,7 кв.м. Отже, враховуючи вимоги нормативно-правових актів у галузі будівництва, технічна можливість розподілу в натурі житлового будинку літ А по АДРЕСА_1 , на три ізольовані частини (квартири) згідно ідеальних часток: 36/100, 16/100, 48/100 з урахуванням даних, зазначених в правовстановлюючих документах щодо належності приміщень будинку до конкретних часток - відсутня, оскільки площа, яка відповідає ідеальній частці власника 16/100 частки є недостатньою для облаштування квартири з мінімально необхідною кількістю приміщень необхідної площі, у відповідності до вимог ДБН. Також, експертом враховано, що у фактичному користуванні співвласника з часткою 36/100 ОСОБА_1 перебувають приміщення загального користування, обладнані в горищному просторі, зокрема: приміщення IV- веранда; приміщення 1-10 - кімната, 1-11 - кімната, доступ до яких наявний лише з приміщень, що належать ОСОБА_13 ; приміщення 1-9 - коридор, 1-12- кладова, тому дані приміщення не враховані під час розробки варіанту розподілу, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про зареєстроване право власності на вказані приміщення. Експертом зроблений висновок про неможливість окремого виділу частки 16/100, яка належить ОСОБА_4 , через недостатність площу для облаштування окремої квартири. А тому, експертом зроблено висновок, що наявна технічна можливість та запропоновано 3 варіанти поділу вказаного житлового будинку на дві частини, при яких частка належна ОСОБА_4 пропонується спільно з іншими співвласниками.

Відповідно до послідовної та усталеної судової практики Верховного Суду особа не набуває права власності на самочинне будівництво. Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу).

Такі висновки містяться в постановах від 06.11.2023 справа № 707/2516/18 від 14.06.2023 р. справа №215/4928/20, від 09.03.2023 р. справа №127/28862/21, від 23 червня 2020 року справа № 680/214/16 від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17, від 17 листопада 2021 року у справі № 182/4522/19 (провадження № 61-19065св20), від 16 лютого 2022 року у справі № 495/6053/19 (провадження № 61-1694св21),

В ході судового розгляду первісним позивачем не представлено жодного доказу, які б підтверджували отримання ОСОБА_1 проектної та дозвільної документації на проведення реконструкції мансардного приміщення на горищі даного житлового будинку, не представлено доказів про готовність вказаних приміщень до експлуатації.

Судом встановлено, що первісний позивач самочинно провів реконструкцію в житловому будинку по АДРЕСА_1 , зокрема, кімнат АДРЕСА_6 , АДРЕСА_7 , АДРЕСА_8 , АДРЕСА_9 .

Відповідно до інформації матеріалів технічної інвентаризації ОСОБА_1 самочинно збільшив загальну площа будинку з 160,1 кв.м. до 202, 6 кв.м. та житлову площа з 88,6 кв. м. до 109,6 кв.м. ОСОБА_1 , провівши реконструкцію в зазначеному будинку, фактично відгородив приміщення ІІ поверху поруч зі сходами, обмеживши доступ інших співвласників. А тому 36/100 часток належних ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності в житловому будинку АДРЕСА_1 , яка включає самочинно переобладнані приміщення, не є об`єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу).

При цьому суд критично оцінює висновок експерта про можливість поділу будинку при не врахуванні самочинно переобладнаних ОСОБА_1 приміщень №№IV, 1-9, 1-10, 1-11,1-12, оскільки такі приміщення є невіддільними та не можуть бути ізольованим. Запропоновані варіанти поділу жодним чином не легалізують статусу самочинного будівництва.

Додатково варто зазначити, що відповідно до рішення Конституційного Суду України Справа N 1-2/2004 від 2 березня 2004 року допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Первісним позивачем не представлено доказів отримання згоди від всіх співвласників житлового будинку на переобладнання горищаних приміщень 1-10 та 1-11 другого поверху житлового будинку, які є спільними допоміжними приміщеннями всіх співвласників будинку.

Оцінюючи зміст рішення Хутір-Будилівської сільської ради від 18.12.2015р. № 21-2/2015, суд вважає за необхідне вказати, що подана позивачем копія даного рішення не містить п. 2, яким було зобов`язано ОСОБА_1 виготовити проектну та дозвільну документацію. Нумерація пунктів вказаного рішення змінена, що свідчить про його очевидну невідповідність.

Зважаючи на те, що копія рішення Хутір-Будилівської сільської ради від 18.12.2015р. № 21-2/2015 із виключеним п. 2 та зміненою нумерацією подана стороною первісного позивача, суд оцінює такі дії, як недобросовісну поведінку, зловживання процесуальними правами та намагання ввести суд в оману.

Щодо рішення виконавчого комітету Хутір-Будилівської сільської ради від 27.02.2020р., яким вирішено змінити адресний номер житлового будинку, який знаходиться по АДРЕСА_1 , що йому належить, на адресний номер «квартира АДРЕСА_2 », АДРЕСА_1 , то суд вважає, що таке рішення до моменту реального поділу (виділу) житлового будинку між співвласниками не є виконаним.

Також суд вважає необгрунтованою позовну вимогу первісного позивача про визнання за ним права власності на квартиру АДРЕСА_4 , через те, що площа цілого будинку із врахуванням часток інших співвласників становить 202,6 кв.м.

А тому, враховуючи, що при поділі житлового будинку в натурі кожному співвласнику має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого співвласника, мати не лише окремий вхід, а й окрему систему життєзабезпечення (електропостачання, водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України, беручи до уваги, що ОСОБА_1 проведено самочинне будівництво, переобладнання даних приміщень проведено без отримання відповідних документів на їх виконання, а відповідно на них не може бути визнано право власності, суд приходить до висновку, що відсутні варіанти розподілу спірного житлового будинку на три окремі частини із окремими обладнаними входами, тому в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_4 слід відмовити.

На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки будинковолодіння та визнання права власності - відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про виділ в натурі частки будинковолодіння - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції з дня його проголошення. У разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий Ігор СЕГІН