Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-2043/09
Номер провадження 4-с/711/41/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі головуючого - судді Демчика Р.В., секретаря судового засідання Бутовської Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Придніпровського районного суду м. Черкаси скаргу адвоката Манзар Тетяни Володимирівни на дії/бездіяльність Другого відділу Державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), -

встановив:

Адвокат Манзар Т.В., діючи в інтересах ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою на дії/бездіяльність Другого відділу Державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ).

Скаргу обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 являється співвласником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт постановою б/н, 02.09.2009, Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження: 9147863, зареєстровано 14.10.2009 за № 9147863, реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, тип обтяження : арешт нерухомого майна.

11.06.2024 року представник скаржника звернулася до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою щодо зняття арешту з майна та надання інформації щодо стягувача.

12.06.2024 року отримано відмову за № 12311,12208/26.21-43/90157, в якій зазначено, що під час розгляду було встановлено, що на все нерухоме майно , що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 накладено арешт постановою Придніпровського ВДВС ЧМУЮ № б/н від 02.09.2009 та зареєстровано обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 9147863, однак ідентифікувати, під час виконання якого виконавчого документу накладено арешт - неможливо. В зв`язку з вищевказаним у посадових осіб Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутні повноваження для задоволення заяви.

14.06.2024 року представник скаржника повторно звернулася до державного виконавця із заявою про надання інформації на підставі чого накладено арешт, інформацію про стягувача, а також про зняття арешту.

Листом від 19.06.2024 року державним виконавцем було повідомлено, що на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 накладено арешт постановою Придніпровського ВДВС ЧМУЮ № б/н від 02.09.2009 та зареєстровано обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 9147863, однак ідентифікувати, під час виконання якого виконавчого документу накладено арешт, неможливо. Також, згідно даних з Державного реєстру обтяжень рухомого майна встановлено, що на все рухоме майно, що належить ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 накладено арешт постановою Придніпровського ВДВС ЧМУЮ № б/н від 02.09.2009 та зареєстровано обтяження за № 9147879, однак ідентифікувати, під час виконання якого виконавчого документу накладено арешт неможливо.

В зв`язку з вищевказаним у посадових осіб Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУЮ (м. Київ) відсутні повноваження для задоволення заяви та запропоновано звернутися до суду.

17.06.2024 року представник скаржника звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси із заявою про забезпечення доказів в порядку ст. 116 ЦПК України, а саме: витребувати у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), юридична адреса: 18001, м. Черкаси, проспект Хіміків, 50 наступні письмові докази та інформацію: постанову б/н, 02.09.2009, Придніпровський відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження: 9147863, зареєстровано 14.10.2009 за № 9147863, реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, тип обтяження : арешт нерухомого майна та детальну інформацію про стягувача в даному виконавчому провадженні.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.06.2024 року заяву про забезпечення доказів задоволено.

Листом від 01.07.2024 року Другим відділом ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) повідомлено , що на виконання ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.06.2024 року у справі № 712/7438/24 повідомлено, що у посадових осіб Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) відсутня можливість надати суду запитувану інформацію.

10.07.2024 року представник скаржника звернувся із адвокатським запитом до Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) про надання належним чином завірені витяги з АСВП у провадженнях за якими була боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1

12.07.2024 року було отримано відповідь за № 14753/26.21-43/101960, а саме копії витягів з АСВП виконавчих проваджень по яким боржником була ОСОБА_1 .

Згідно ВП-спецрозділ від 12.04.2024 року на підставі виконавчого листа від 07.05.2009 № 2-2043, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси, було відкрито виконавче провадження № 14585431 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору у сумі 443339, 90 грн. на користь ВАТ «Банк» «Фінанси та кредит» - солідарно.

17.02.2012 року постановою державного виконавця виконавчий документ було поверненуто стягувачу (п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Даний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 18.05. 2022 року у справі № 642/4263/21.

На підставі наведеного просить суд визнати бездіяльність начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вікторію Горох, що полягає у не знятті арешту з майна (рухомого та нерухомого) боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 накладеного постановою б/н, 02.09.2009, Придніпровським відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження: 9147863, зареєстровано 14.10.2009 за № 9147863, реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, тип обтяження : арешт нерухомого майна та постановою Придніпровського ВДВС ЧМУЮ № б/н від 02.09.2009 та зареєстровано обтяження за № 9147879 тип обтяження: арешт все рухоме майно протиправною.

Зобов`язати начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вікторію Горох зняти арешт із майна (рухомого та нерухомого) боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 накладеного постановою б/н, 02.09.2009, Придніпровським відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження: 9147863, зареєстровано 14.10.2009 за № 9147863, реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, тип обтяження : арешт нерухомого майна та постановою Придніпровського ВДВС ЧМУЮ № б/н від 02.09.2009 та зареєстровано обтяження за № 9147879 тип обтяження: арешт все рухоме майно.

Адвокат Манзар Т.В., та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилися. Адвокат Манзар Т.В. надіслала до суду заяву, в якій скаргу підтримала, розгляд скарги просила провести у її відсутність.

Представник Другого відділу Державної виконавчої служби у м.Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) в судове засідання не з`явилася, надіслала до суду клопотання, в якому справу просила розглянути на розсуд суду та без участі представника Другого відділу ДВС у м.Черкаси.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 являється співвласником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на нерухоме майно ОСОБА_1 накладено арешт постановою б/н, 02.09.2009, Придніпровського відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження: 9147863, зареєстровано 14.10.2009 за № 9147863, реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, тип обтяження : арешт нерухомого майна.

11.06.2024 року представник скаржника звернулася до Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою щодо зняття арешту з майна та надання інформації щодо стягувача.

12.06.2024 року отримано відмову за № 12311,12208/26.21-43/90157, в якій зазначено, що під час розгляду було встановлено, що на все нерухоме майно , що належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 накладено арешт постановою Придніпровського ВДВС ЧМУЮ № б/н від 02.09.2009 та зареєстровано обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 9147863, однак ідентифікувати, під час виконання якого виконавчого документу накладено арешт - неможливо. В зв`язку з вищевказаним у посадових осіб Другого відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відсутні повноваження для задоволення заяви.

14.06.2024 року представник скаржника повторно звернулася до державного виконавця із заявою про надання інформації на підставі чого накладено арешт, інформацію про стягувача, а також про зняття арешту.

Листом від 19.06.2024 року державним виконавцем було повідомлено, що на все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 накладено арешт постановою Придніпровського ВДВС ЧМУЮ № б/н від 02.09.2009 та зареєстровано обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 9147863, однак ідентифікувати, під час виконання якого виконавчого документу накладено арешт, неможливо. Також, згідно даних з Державного реєстру обтяжень рухомого майна встановлено, що на все рухоме майно, що належить ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 накладено арешт постановою Придніпровського ВДВС ЧМУЮ № б/н від 02.09.2009 та зареєстровано обтяження за № 9147879, однак ідентифікувати, під час виконання якого виконавчого документу накладено арешт неможливо.

В зв`язку з вищевказаним у посадових осіб Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУЮ (м. Київ) відсутні повноваження для задоволення заяви та запропоновано звернутися до суду.

17.06.2024 року представник скаржника звернулася до Соснівського районного суду м. Черкаси із заявою про забезпечення доказів в порядку ст. 116 ЦПК України, а саме: витребувати у Другому відділі державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), юридична адреса: 18001, м. Черкаси, проспект Хіміків, 50 наступні письмові докази та інформацію: постанову б/н, 02.09.2009, Придніпровський відділ ДВС Черкаського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження: 9147863, зареєстровано 14.10.2009 за № 9147863, реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, тип обтяження : арешт нерухомого майна та детальну інформацію про стягувача в даному виконавчому провадженні.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.06.2024 року заяву про забезпечення доказів задоволено.

Листом від 01.07.2024 року Другим відділом ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) повідомлено , що на виконання ухвали Соснівського районного суду м. Черкаси від 27.06.2024 року у справі № 712/7438/24 повідомлено, що у посадових осіб Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) відсутня можливість надати суду запитувану інформацію.

10.07.2024 року представник скаржника звернувся із адвокатським запитом до Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) про надання належним чином завірені витяги з АСВП у провадженнях за якими була боржником ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1

12.07.2024 року було отримано відповідь за № 14753/26.21-43/101960, а саме копії витягів з АСВП виконавчих проваджень по яким боржником була ОСОБА_1 .

Згідно ВП-спецрозділ від 12.04.2024 року на підставі виконавчого листа від 07.05.2009 № 2-2043, виданого Придніпровським районним судом м. Черкаси, було відкрито виконавче провадження № 14585431 про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору у сумі 443339, 90 грн. на користь ВАТ «Банк» «Фінанси та кредит» - солідарно.

17.02.2012 року постановою державного виконавця виконавчий документ було повернуто стягувачу (п.2 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження»).

Згідно із положеннями статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Схожі за змістом положенням містились у статті 25 цього ж Закону у редакції, чинній на час накладення арешту на майно боржника.

Відповідно до положень частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" (у редакції, чинній на момент звернення заявника до суду із цією скаргою) підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника;8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону.

Застосування державними виконавцями наданого їм широкого кола повноважень та законодавчо визначених механізмів, спрямованих на виконання судових рішень, входить до їх обов`язків, визначених статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження", щодо вжиття передбачених цим Законом заходів для неупередженого, ефективного, своєчасного і повного вчинення виконавчих дій.

Аналіз норм Закону України "Про виконавче провадження" щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" підлягає примусовому виконанню.

Водночас у разі повного виконання виконавчого документа та сплати витрат, пов`язаних з його примусовим виконанням, підстави для збереження чинності арешту майна боржника відсутні.

Факт завершення виконавчих проваджень підтверджується листами державних виконавців Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУЮ (м. Київ).

Застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року N 475/97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини 1950 року та основоположних свобод. Першого протоколу та протоколів N 2, 4. 7. та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, на власний розсуд вчинити щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі. інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно зі ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не згадати закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Указані норми визначають непорушність права власності (в тому числі приватної) та неможливість позбавлення чи обмеження особи у здійсненні нею права власності.

Зазначені приписи покладають на державу позитивні зобов`язання забезпечити непорушність права приватної власності та контроль за виключними випадками позбавлення особи права власності не тільки на законодавчому рівні, а й під час здійснення суб`єктами суспільних відносин правореалізаційної та правозастосовчої діяльності. Обмеження позитивних зобов`язань держави лише законодавчим врегулюванням відносин власності без належного контролю за їх здійсненням здатне унеможливити реалізацію власниками належних їм прав, що буде суперечити нормам Конституції України та Конвенції.

Відповідно до статні 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо визнано, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого за цим Кодексом, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця також можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Рішення, дії та бездіяльність начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, можуть бути оскаржені до керівника органу державної виконавчої служби вищого рівня.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст. 452 ЦПК України).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Uzan та інші проти Турції» (скарги № 19620/05, 41487/05, 17613/08 и 19316/08) від 05.03.2019 року, Європейський Суд встановив, що заявники скаржилися на тривале застосування тимчасових заходів щодо їхнього майна та відмову органів влади скасувати ці заходи протягом кількох років, навіть з урахуванням того, що заявників не було визнано винними у кримінальному провадженні або відповідачами у цивільному провадженні. Європейський Суд прийшов до висновку, що влада не змогла встановити «справедливий баланс» між захистом суспільних інтересів та вимог захисту прав заявників на повагу їх власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на мирне володіння майном).

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності скаржника, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд.

Арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який застосовується для забезпечення реального виконання рішення, що підлягає примусовому виконанню. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19).

За таких обставин суд приходить до висновку про зняття арешту з майна (рухомого та нерухомого) боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 накладеного постановою б/н, 02.09.2009, Придніпровським відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження: 9147863, зареєстровано 14.10.2009 за № 9147863, реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, тип обтяження : арешт нерухомого майна та постановою Придніпровського ВДВС ЧМУЮ № б/н від 02.09.2009 та зареєстровано обтяження за № 9147879 тип обтяження: арешт все рухоме майно.

Щодо вимоги про визнання бездіяльності начальника Другого відділу державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Вікторії Горох, що полягає у не знятті арешту з майна (рухомого та нерухомого) боржника ОСОБА_1 , то вказана вимога не підлягає до задоволення, оскільки згідно листа Другого ВДВС, у органу виконавчої служби відсутні правові підстави для самостійного скасування арешту майна.

Керуючись Конституцією України, Протоколом №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Законом України «Про виконавче провадження», статтями 247, 258-260, 447-453 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Скаргу задовольнити частково.

Зняти арешт з майна (рухомого та нерухомого) боржника ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 накладеного постановою б/н, 02.09.2009, Придніпровським відділом ДВС Черкаського міського управління юстиції, реєстраційний номер обтяження: 9147863, зареєстровано 14.10.2009 за № 9147863, реєстратором Черкаська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, тип обтяження : арешт нерухомого майна та постановою Придніпровського ВДВС ЧМУЮ № б/н від 02.09.2009 та зареєстровано обтяження за № 9147879 тип обтяження: арешт все рухоме майно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий: Р. В. Демчик