Справа №489/1643/20
Провадження №6/489/255/24
УХВАЛА

19 серпня 2024 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Ставратій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив.

ОСОБА_1 , через свого представника ОСОБА_2 , звернувся до суду з заявою, якою просив відстрочити виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.11.2020 у справі № 489/1643/20 на один рік. Посилаючись на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.11.2020 стягнуто з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № NKIPGA00000001 від 07.05.2007 у розмірі 892922,05 грн. та судовий збір у розмірі 13393,83 грн. Ним, в період з 27.12.2019 по 31.12.2021 за вказаним кредитним договором здійснювалися платежі на суму 152100,00 грн. У звязку з початком вторгнення Російської Федерації проти України, він вимушений був виїхати з м. Миколаєва на територію західної України, а пізніше до Данії. На початку 2023 йому діагностовано захворювання, яке потребує тривалого лікування, яке станом на червень 2024 він проходить у Данії. У звязку з витратою наявних коштів на лікування, яке продовжується, на даний час у нього відсутня можливість сплачувати кошти за борговими зобов`язаннями.

Від представника АТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на заяву про відстрочку виконання рішення, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні заяви. Вказує, що згідно Договору № NKIPGA00000001 від 07.05.2007, банк надав відповідачу кредит у розмірі 66000,00 доларів США на термін до 06.05.2017, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Розстрочення виконання рішення суду не буде мати значного ефекту для боржника за причиною продовження дії кредитних правовідносин. У сукупності, з урахуванням заборгованості боржника, на кінець виплат відповідно до розстрочення, у наявності буде новий борг, яких до нараховується протягом визначеного часу.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25.11.2020, стягнуто з ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заборгованість за кредитним договором № NKIPGA00000001 від 07 травня 2007 року у розмірі 892922 грн. 05 коп..

Стягнуто з ОСОБА_1 користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 13393 грн. 83 коп..

25 лютого 2021 Ленінським районним судом м. Миколаєва по вказаній справі видано виконавчий лист.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судове рішення підлягає обов`язковому виконання на всій території України.

Відповідно до ч.1, 3, 4 ст.435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб.

У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» роз`яснено, що при вирішенні заяв про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Отже, відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення наявність яких робить його виконання неможливим, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

Відстрочка виконання рішення суду - це відтермінування у часі належного строку виконання рішення суду в цілому. Надання відстрочки судом полягає у визначенні нової конкретної, більш пізньої ніж первинна, дати, з настанням якої й після завершення строку відстрочки рішення має бути виконано повністю. При розгляді заяв щодо відстрочки виконання рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому; наявність підстави для відтермінування має бути доведена боржником. Строки такого відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку до повного виконання рішення суду. Надання відстрочки виконання рішення суду не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника.

Водночас відстрочення виконання судового рішення не є правоперетворюючим судовим рішенням. Саме розстрочення впливає лише на порядок примусового виконання рішення, а природа зобов`язань залишається незмінною. Натомість таке розстрочення або відстрочення унеможливлює примусове виконання судового рішення до спливу строків, визначених судом. Така правова позиція сформована Великою Палатою ВС у постанові від 04 06.2019 року у справі №916/190/18.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених устаттях12,13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з виписки по кредиту за договором № NKIPGA00000001 від 07.05.2007, ОСОБА_1 за період з 01.01.2019 по 31.12.2021 періодично сплачував заборгованість по кредиту.

Відповідно до довідки (переклад з данської мови на українську мову) від 03.06.2024, ОСОБА_3 у 2022 році приїхавши до Данії, пройшов обстеження, під час якого було виявлено тяжке захворювання. ОСОБА_4 переніс операції на мозку (квітень 2022, червень 2023 і квітень 2024) продовжує проходити імунотерапію. Лікування продовжується.

Так, заявник стверджує, що можливості сплатити розмір заборгованості в повній мірі на даний час не має, просить суд врахувати скрутне матеріальне становище та те, що він проходить довготривале лікування, а також введенням в країні воєнного стану у зв`язку з цим просить суд про відстрочку виконання рішення суду на 12 місяців.

Згідно з ч.5 ст.435 ЦПК України розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Враховуючи вищевикладені норми права в сукупності з встановленими судом обставинами неможливості сплати боржником присудженої до стягнення суми боргу, суд дійшов висновку про задоволення заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення суду на 12 місяців з дня ухвалення рішення.

Керуючись ст. 435 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

заяву ОСОБА_1 про відстрочення виконання рішення по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Відстрочити виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2020 року у справі № 489/1643/20 за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, строком на 12 місяців.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст судового рішення складено «19» серпня 2024.

Суддя Н.О. Рум`янцева