У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.09.2024 Справа №607/15651/24 Провадження №2-к/607/4/2024

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області цивільну справу за клопотанням ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду,-

ВСТАНОВИВ:

17.07.2024 на адресу Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло клопотання ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення районного суду м. Тепліце Чеської Республіки від 28.11.2012 про стягнення з ОСОБА_3 аліментів.

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у них народилася дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням районного суду м. Тепліце Чеської Республіки від 28.11.2012, реєстраційний номер: 14Nc 1328/2012-23, яке набрало законної сили 21.12.2012, ухвалено, неповнолітню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , передати на виховання та утримання матері деньки ОСОБА_6 на період до та після розірвання шлюбу та зобов`язано батька ОСОБА_3 сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до і після розірвання шлюбу батьків у розмірі 1000 чеських крон на місяць, що виплачується матері до 15 числа кожного місяця наперед. Заявник вказує, що визнання рішення Чеської Республіки про стягнення аліментів в Україні та дозвіл на його виконання необхідне для звернення у виконавчу службу з метою його виконання з огляду на той факт, що стягувач є громадянином України та проживає на даний час на території України, а саме в м. Тернополі. На підставі викладеного просить заяву задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19.07.2024, повідомлено ОСОБА_3 про надходження клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду. Запропоновано ОСОБА_3 у місячний строк з дня отримання примірника клопотання з додатками, подати можливі заперечення проти цього клопотання.

11.09.2024 до суду надійшла заява ОСОБА_3 про відсутність заперечень з приводу задоволення клопотання про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12.09.2024, призначено розгляд клопотання ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду, у судовому засіданні на 17 год. 00 хв. 26.02.2024.

В судове засідання стягувач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 не з`явились, проте у клопотання просили здійснювати розгляд клопотання у відсутності стягувача та її представника. Заявлені у клопотанні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити.

Боржник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, проте подав заяву, у якій просив здійснювати розгляд даного клопотання у його відсутності, з приводу задоволення клопотання не заперечує.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження виданим 24.04.2022 відділом запису актів громадянського стану міської частини Усті-над-Лабем-містом. (з перекладом з чеської мови на українську)

Рішенням районного суду м. Тепліце від 28.11.2012, реєстраційний № 14Nc 1328/2012-23, постановленим у справі з вирішення у правовому питанні догляду за неповнолітньою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в особі Мерії, як колізійного опікуна, дочкою матері ОСОБА_8 та батька ОСОБА_3 про врегулювання виховання та утримання неповнолітньої доньки, вирішено: неповнолітню ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 передати на виховання та утримання матері на період до та після розірвання шлюбу. Батько зобов`язаний платити аліменти на утримання неповнолітньої, до і після розірвання шлюбу батьків у розмірі 1000 чеських крон на місяць, що виплачується матері до 15 числа кожного місяця наперед.

Вказане рішення районного суду м. Тепліце від 28.11.2012 набрало законної сили 21.12.2012 та підлягає виконанню з 06.12.2012 в частині сплати аліментів, що підтверджується відповідним штампом проставленим на вказаному рішенні.

З розрахунку долученого до клопотання судом встановлено, що судове рішення в частині щодо сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 не виконувалось, у зв`язку із чим існує заборгованість зі сплати аліментів, яка за період з січня 2015 року по грудень 2023 року становить 106 000 чеських крон.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Статтею 462 ЦПК України передбачено, що рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних справ) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Відповідно до ст. 463 ЦПК України рішення іноземного суду може бути пред`явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред`явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

Статтею 465 ЦПК України визначено, що клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або відповідно до міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Відповідно до ч. 2 ст.466 ЦПК України до клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі статтею 9 Конституції України та статтею 19 Закону України «Про міжнародні договори України», чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно ст.ст. 81, 82 Закону України «Про міжнародне приватне право», в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили. Визнання та виконання рішень, визначених у статті 81 цього Закону, здійснюється у порядку, встановленому законом України.

Відповідно до частини 1 статті 25 Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, що підписана 23.11.2007, ратифікована Україною 11.01.2013 та набрала чинності для України 01.11.2013 (далі - Конвенція 2007), до заяви про визнання та виконання рішення суду повинні додаватися: a) повний текст рішення; b) документ, у якому зазначається, що рішення є таким, що підлягає виконанню в державі походження, та, якщо це рішення адміністративного органу, документ, у якому зазначається, що вимоги пункту 3 статті 19 виконані, якщо така держава не визначила відповідно до статті 57, що рішення її адміністративних органів завжди відповідають цим вимогам; c) якщо відповідач не з`явився та не був представлений у провадженні в державі походження, документ або документи, які засвідчують, залежно від обставин, що відповідач був належним чином повідомлений про провадження та мав можливість бути заслуханим, або що відповідач був належним чином повідомлений про рішення та мав можливість оскаржити або подати апеляцію на підставі неправильного встановлення обставин справи та застосування закону; d) у разі необхідності документ про суму будь-яких заборгованостей і дату, на яку ця сума нарахована; е) у разі необхідності стосовно рішення, яке передбачає автоматичне корегування шляхом індексації, документ з інформацією, необхідною для проведення відповідних розрахунків; f) у разі необхідності документація, яка показує обсяг безоплатної правової допомоги в державі походження, яку отримав заявник.

Відповідно до п. 1 ст. 37 Конвенції 2007 ця Конвенція не виключає можливості застосування таких процедур, які можуть бути передбачені внутрішнім законодавством Договірної держави для надання можливості особі (заявнику) звернутися безпосередньо до компетентного органу тієї держави з питання, що регулюється цією Конвенцією, у тому числі з урахуванням статті 18, для цілей винесення або зміни рішення про утримання. Тобто Конвенцією 2007 передбачена можливість для безпосереднього звернення до суду з метою визнання та надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду щодо стягнення аліментів.

Відповідно до пп. «b» п. 1 ст. 20 Конвенції 2007 рішення, винесене в одній Договірній державі ("держава походження"), визнається та виконується в інших Договірних державах, якщо відповідач прийняв юрисдикцію або висловивши це, або захищаючись по суті справи, не заперечуючи проти юрисдикції за першої можливої нагоди.

Відповідно до п. 3 ст. 23 Конвенції 2007 у випадках, коли клопотання подано безпосередньо до компетентного орану в запитуваній державі відповідно до пункту 5 статті 19, такий орган невідкладно проголошує рішення таким, що підлягає виконанню, або реєструє рішення для виконання.

Відповідно до ст. 28 Конвенції 2007 жодний компетентний орган запитуваної держави не може переглядати рішення по суті.

Відповідно до ст. 29 Конвенції 2007 фізична присутність дитини або заявника не вимагається в будь-якому провадженні в запитуваній державі відповідно до цього розділу.

На виконання Конвенції 2007 було затверджено Інструкцію про виконання в Україні Конвенції про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15.09.2017 №2904/5 (надалі Інструкція).

Рішення іноземного суду визнається та виконується в Україні, якщо його визнання та виконання передбачено міжнародним договором України або за принципом взаємності у відносинах з іноземною державою, рішення суду якої має виконуватися в Україні.

Відповідно до Інструкції визначено спрощену процедуру стягнення аліментів на дитину або утримання на іншого члена сім`ї у відносинах, в тому числі з Чеською Республікою, яка ратифікувала вказану Конвенцію та керується положеннями спрощеної процедури стягнення аліментів.

28.05.2001 між Україною та Чеською Республікою підписано Договір про правову допомогу у цивільних справах, ратифікований Законом України № 2927-III 10.01.2001. Договір набрав чинності 18.11.2002.

Положенням ст. 52 Договору між державами визначено, що договірні Сторони за умов, установлених цим Договором, визнаватимуть і виконуватимуть на своїй території наступні рішення, прийняті відповідними органами юстиції другої Договірної Сторони: a) рішення у цивільних справах, визначених у статті 1 цього Договору, майнового та немайнового характеру, які були постановлені компетентними органами юстиції, у тому числі рішення судів в частині судових витрат у справах, визначених у цьому підпункті; b) рішення у кримінальних справах, які стосуються відшкодування шкоди, заподіяної злочином; c) рішення арбітражних (третейських) судів України, рішення арбітражних судів Чеської Республіки.

Відповідно до ст. 53 Договору встановлено, що Клопотання про дозвіл виконання рішення подається правомочною особою безпосередньо компетентному суду Договірної Сторони, на території якої має бути визнане і виконане рішення або за правилами пункту 2 статті 3 цього Договору.

До клопотання додається: a) завірена належним чином копія рішення з підтвердженням суду про те, що воно набуло чинності та його можна виконувати; b) підтвердження про те, що відповідач, котрий не брав участі у процесі, був належним чином і вчасно повідомлений про розгляд справи відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої постановлено рішення. У випадку, коли відповідач на час розгляду справи був недієздатним або обмежено дієздатним, має бути додане підтвердження, що він був належним чином представлений у суді; c) підтвердження про те, що учасникові, проти якого було постановлено рішення, копія зазначеного рішення була вручена відповідно до законодавства Договірної Сторони, на території якої воно було постановлено, разом із повідомленням про порядок оскарження рішення; d) засвідчений переклад клопотання про визнання і дозвіл виконання рішення та документів, зазначених у підпунктах a), b) і c) цього пункту мовою Договірної Сторони, на території якої рішення потрібно визнати чи виконати.

Перед прийняттям рішення щодо клопотання про дозвіл виконання рішення суд може заслухати відповідача та позивача, а також особу, яка подала клопотання про виконання рішення та запитати іншої інформації від суду, який виніс рішення.

При цьому, за положеннями ч.ч. 1, 2 статті 55 Договору, постановлення рішення про визнання та виконання, як і саме виконання рішення, регулюються цим Договором та законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої рішення виконується. Усі питання, пов`язані з виконанням рішення розглядає суд, який дозволив виконання рішення відповідно до законодавства своєї держави.

Згідно ст. 56 Договору, рішення органів юстиції однієї Договірної Сторони, визнані або відносно яких постановлене рішення про їхнє виконання на території другої Договірної Сторони, мають таку ж чинність, що і рішення, постановлені органами юстиції другої Договірної Сторони.

Відповідно до ст. 464 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника. Якщо боржник не має місця проживання (перебування) або місцезнаходження на території України, або його місце проживання (перебування) чи місцезнаходження невідоме, питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцезнаходженням в Україні майна боржника.

Подане ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 клопотання відповідає вимогам ст. 466 ЦПК України, про розгляд справи у м. Тепліце ОСОБА_3 був повідомлений належним чином, що вбачається із підтвердження про вручення та виконання судового рішення, з метою вимагання аліментів із закордону, з якого слідує, що ОСОБА_3 19.09.2012 було вручено заяву про стягнення аліментів, а 25.10.2012 повістку в суд. Розгляд клопотання проводиться за зареєстрованим місцем проживання боржника ОСОБА_3 .

Відповідно до ч. 1 ст. 468 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Якщо міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено з підстав визначених ч. 2 ст. 468 ЦПК України.

Підстав для відмови у задоволенні клопотання, передбачених ч. 2 ст. 468 ЦПК України судом не встановлено.

Відповідно до ч. 6 ст. 467 ЦПК України, розглянувши подані документи та вислухавши пояснення сторін, суд постановляє ухвалу про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду або про відмову у задоволенні клопотання з цього питання. Копія ухвали надсилається судом сторонам у триденний строк з дня постановлення ухвали.

Враховуючи те, що будь-яких недоліків щодо форми та змісту клопотання судом не виявлено, зазначене рішення іноземного суду, за законодавством держави, на території якого воно постановлено, набрало законної сили, підстав для відмови у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що підлягає примусовому виконанню не встановлено, а тому суд дійшов висновку, що рішення районного суду м. Тепліце від 28.11.2012, реєстраційний № 14Nc 1328/2012-23, яке набрало законної сили 21.12.2012 підлягає примусовому виконанню на території України.

Відповідно до ч. 8 ст. 467 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

Станом на 26.09.2024 (день розгляду клопотання) офіційний курс гривні, встановлений Національним банком України щодо іноземної валюти 1 Чеський крон (CZK) становить 1,8390 грн.

З урахуванням викладеного, суд вважає за доцільне клопотання ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 задовольнити, визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення районного суду м. Тепліце від 28.11.2012, реєстраційний № 14Nc 1328/2012-23, яке набрало законної сили 21.12.2012 в частині сплати аліментів, яким зобов`язано ОСОБА_3 сплачувати на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти до і після розірвання шлюбу батьків у розмірі 1000 чеських крон, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.09.2024 становить 1 839 (одна тисяча вісімсот тридцять дев`ять) гривень на місяць, що виплачуються матері ОСОБА_9 до 15 числа кожного місяця наперед.

Керуючись ст.ст. 260, 462-470 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 в інтересах якої діє ОСОБА_2 , боржник ОСОБА_3 , про визнання та надання дозволу на примусове виконання на території України рішення іноземного суду, задовольнити.

Визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення районного суду м. Тепліце від 28.11.2012, реєстраційний № 14Nc 1328/2012-23, яке набрало законної сили 21.12.2012 в частині сплати аліментів, яким зобов`язано ОСОБА_3 сплачувати на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти до і після розірвання шлюбу батьків у розмірі 1000 чеських крон, що за офіційним курсом НБУ станом на 26.09.2024 становить 1 839 (одна тисяча вісімсот тридцять дев`ять) гривень на місяць, що виплачуються матері ОСОБА_9 до 15 числа кожного місяця наперед.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів з дня проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі у 15-денний строк з дня проголошення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії.

Повний текст ухвали суду складено 26.09.2024

Головуючий суддя Н. Р. Кунець