Провадження № 2-о/522/478/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2024 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: головуючого судді - Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 11.09.2024 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись з заявою про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя.

В обґрунтування заявлених вимог, заявники вказують, що 26 жовтня 2002 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Від шлюбу мають трьох спільних дітей, двоє з яких неповнолітні: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . З початком повномасштабного вторгнення у лютому-березні 2022 року стосунки між заявниками погіршилися, зникли відносини довіри та взаємоповаги. Фактично, з цього часу вони разом не проживають, ведуть окреме господарство, кожен має власне особисте життя. Заявники зазначають, що задля збереження належного психічного та емоційного стану їх спільних неповнолітніх синів у них немає намірів розірвати шлюб. Правові наслідки встановлення режиму окремого проживання, передбачені ст. 120 СК України заявникам зрозумілі.

Ухвалою суду від 16.09.2024 року відкрито провадження у справі в порядку окремого провадження та призначено судове засідання на 21.10.2024 року.

У судове засідання 21.10.2024 року заявники не з`явились, в матеріалах справи містяться від них заяви про розгляд справи у їх відсутність, заяву підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити, змін у їх родині та у побуті не відбулося.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 01.11.2024 року.

Суд, вивчивши заяву, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 26 жовтня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану у Новотроїцького управління юстиції Херсонської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 , виданого 26.10.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану у Новотроїцького управління юстиції, актовий запис № 73. (а.с. 13)

Від шлюбу заявники мають трьох спільних дітей:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Херсонського обласного управління юстиції 06.05.2003 року, актовий запис № 291 (а.с. 14);

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Дніпропетровським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції 07.08.2007 року, актовий запис № 563 (а.с. 4);

- ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області 28.08.2014 року, актовий запис № 776 (а.с. 5).

Відповідно до довідки від 10.06.2022 року № 5105- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 8)

Відповідно до довідки від 14.12.2022 року № 5105- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_2 фактично проживає/перебуває за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 11)

Неповнолітні діти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , згідно довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 31.10.2022 року та від 12.01.2023 року також фактично проживають/перебувають за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с. 9, 10).

Зазначені правовідносини регулюються нормами сімейного кодексу України.

Згідно зі ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно ст. 119 СК України за заявою подружжя або позовом одного з них суд може постановити рішення про встановлення для подружжя режиму окремого проживання у разі неможливості чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

У відповідності до ст. 120 СК України встановлення режиму окремого проживання не припиняє прав та обов`язків подружжя, які встановлені цим Кодексом і які дружина та чоловік мали до встановлення цього режиму, а також прав та обов`язків, які встановлені шлюбним договором. У разі встановлення режиму окремого проживання - майно, набуте в майбутньому дружиною та чоловіком, не вважатиметься набутим у шлюбі; дитина, народжена дружиною після спливу десяти місяців, не вважатиметься такою, що походить від її чоловіка.

Як роз`яснює п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" при застосуванні положень ст.ст. 119, 120 СК України судам необхідно враховувати, що інститути окремого проживання та розірвання шлюбу мають самостійний характер. Рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, у той час як підставою для встановлення режиму окремого проживання подружжя є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. За відсутності взаємної згоди подружжя на встановлення сепарації волевиявлення одного з них має бути обґрунтованим. Режим окремого проживання може встановлюватися судом не тільки за позовом одного з подружжя, а й за заявою подружжя, яке досягло спільної згоди. Вирішуючи заяву в порядку ст. 119 СК України, суд повинен встановити фактичні взаємини сторін і переконатися в доцільності сепарації для того, щоб узаконений спосіб окремого проживання не був формальним засобом вирішення спірних майнових питань.

Аналізуючи зміст диспозиції ст. 119 СК України, суд вважає, що для встановлення для подружжю режиму окремого проживання необхідна наявність двох умов: неможливість або небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно і припинення сімейних відносин між подружжям.

Встановлення режиму окремого проживання не суперечить Конституції України, чинному сімейному законодавству, не порушує права подружжя. Дружина, чоловік мають право вибору місця проживання і в результаті можуть жити окремо без встановлення режиму окремого проживання. Однак у цьому разі не зупиняється дія презумпції права спільної сумісної власності та презумпції батьківства, а отже, у конфліктних ситуаціях може виникнути потреба судового захисту прав одного з подружжя. Встановлення режиму окремого проживання може відповідати інтересам одного з подружжя, який, не бажає продовжувати спільне життя. Встановлення режиму окремого проживання подружжя не припиняє їх батьківських прав та обов`язків.

Судом встановлено, що між сторонами фактично припинено шлюбні відносини, заявники проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть, проте розривати шлюб не бажають задля збереження належного психічного та емоційного стану їх спільних неповнолітніх синів, а мають на меті встановити режим окремого проживання між подружжям та з цього питання досягли спільної згоди, а тому суд вважає правомірними підстави застосувати режим окремого проживання подружжя.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 СК України режим окремого проживання припиняється у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Сімейний кодекс України не обмежує час, протягом якого може тривати режим окремого проживання, а тому цей термін не підлягає визначенню й рішенням суду. За умов виправлення стану сімейних стосунків, вказаний режим проживання також може бути припинений.

Беручи до уваги зазначені заявниками обставини, зважаючи на можливість збереження сім`ї між подружжям, суд приходить до висновку, що подана заява є такою, що підлягає задоволенню.

Проте суд звертає увагу на те, що в прохальній частині заяви вказано, що шлюб зареєстровано Новотроїцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Генічеському районі Херсонської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), однак, відповідно до наданої копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 шлюб зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану у Новотроїцького управління юстиції Херсонської області, у зв`язку з чим суд за необхідне в резолютивній частині рішення суду зазначити належний орган.

Керуючись ст.ст. 56, 119, 120 СК України, ст.ст. 2, 10, 11, 13, 141, 211, 247, 258, 263-265, 273, 293, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя - задовольнити.

Встановити режим окремого проживання подружжя ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , та ОСОБА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_6 , місце реєстрації: місце реєстрації: АДРЕСА_3 , місце проживання: АДРЕСА_5 , шлюб між якими зареєстровано 26 жовтня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану у Новотроїцького управління юстиції Херсонської області, актовий запис № 73, режим окремого проживання, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.

Роз`яснити заявникам, що режим окремого проживання може бути припинено у разі поновлення сімейних відносин або за рішенням суду на підставі заяви одного з подружжя.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч. 1 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст рішення суду складено 01.11.2024 року.

Суддя: Домусчі Л.В.