Справа № 466/497/24
Провадження № 2/466/981/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 вересня 2024року м. Львів

Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Свірідової В.В.

секретаря с/з Мошовської М.-О.П.

представника позивача адвокат Попов Д.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові в загальному позовному провадженні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс», з участю третьої особи приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів,-

встановив:

09.01.2024 адвокат Попов Д.І. в інтересах ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пред`явив в суд позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс», місце знаходження за адресою: м. Київ, бульвар Верховної Ради, 34, офіс 511, з участю третьої особи приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, місце знаходження за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, м. Вишневе, вул. Європейська,11/2, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований за №28616, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною від 20.05.2021р., за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» () заборгованість за кредитним договором №443601695 від 03.12.2018р. в сумі 35 354грн. 30коп.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 15 256 грн. 83 коп.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» () на користь ОСОБА_1 усі пронесені ним судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 03.12.2018 між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено Кредитний Договір №443601695, відповідно до кого надано позивачу кредитні кошти в сумі 8730,00грн. Відповідно до умов даного договору сторони погодили графік розрахунків із визначенням сукупної вартості кредиту, процентів за користування кредитом, сумою кредиту.

12.03.2019 вимоги за кредитним договором було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» відповідно до Договору факторингу №28/1118-01.

09.04.2021 право вимоги за кредитним Договором №443601695 було відступлено Товариству з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відповідно Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020.

14.06.2021 приватним виконавцем Пиць А.А. було відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 20.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрованого в реєстрі №28616, яким звернуто з повивача стягнення кредитної заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» в розмірі 35 334,30грн.

Позивач вважає, що виконавчий напис №28616 від 20.05.2021 вчинений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок, неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи. Приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису було порушено вимоги закону, оскільки, нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості боржника. Крім того, виконавчий напис вчинений на кредитному договорі, який нотаріально не є посвідчений, а тому він не піддягає виконанню. Позивач просить позов задовольнити та ухвалити рішення про визнання, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований за №28616, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною від 20.05.2021р.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 22.01.2024 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в загальному порядку (а.с.81).

08.02.2024 адвокат Попов Д.І. в інтересах ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , пред`явив в суд заяву про збільшення повних вимог, а саме: про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих коштів, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований за №28616, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною від 20.05.2021р., за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» () заборгованість за кредитним договором №443601695 від 03.12.2018р. в сумі 35 354грн. 30коп.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 17 263 грн. 76 коп.; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» () на користь ОСОБА_1 усі пронесені ним судові витрати. (а.с.97-98)

14.02.2024 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» надано додаткові пояснення по справі (а.с 102-108).

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 08.04.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.139).

24.04.2024 адвокат Попов Д.І. в інтересах ОСОБА_1 пред`явив в суд заяву про розподіл судових витрат при прийнятті рішення. (а.с.143-148).

22.05.2024 представником Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» надано додаткові пояснення по справі ( а.с. 160-163).

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні 23.05.2024 підтримав збільшені позовні вимоги, заяву про розподіл судових витрат , пославшись на судову практику, яку долучив до матеріалів справи,надавши аналогічні пояснееня зазначені у своїх заявах.Заперечив письмові пояснення представника відповідача, долучивши судову практику.

Відповідач (представник відповідача) у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, які, 16.09.2024, повернулось на адресу суду як не вручене. Однак,представник відповідача через Електронний суд скерував на адресу суду Відзив(а.с.102-108),додаткові пояснення (а.с.160-163), в яких просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, у судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, які, 13.09.2024, повернулось на адресу суду як не вручене.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, письмові заперечення представника відповілдача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. (ч.1-4 ст. 77 ЦПК України).

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом на підставі кредитного договору №443601695 від 03.12.2018 укладеного між ОСОБА_1 та ТЗОВ «Мілоан». Правонаступником по даному кредиту є ТЗОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на підставі Договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020.

14.06.2021 приватним виконавцем Пиць А.А. було відкрито виконавче провадження №65782533 щодо примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 20.05.2021 приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрованого в реєстрі №28616, яким звернуто з повивача стягнення кредитної заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» в розмірі 35 334,30грн.

Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами, організаціями не більше одного року.

Главою 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів.

Згідно з підпунктами 1.1., 1.2 пункту 1, підпунктами 3.1, 3.5., пункту 3 глави 16 II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

При вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172.

У постанові Верховного суду України від 05 липня 2017 року № 754/9711/14-ц зазначено, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Відтак, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна вчинила оскаржуваний виконавчий напис зареєстрований за № 28616 від 20.05.2021 року без належного підтвердження безспірності вимоги кредитора.

Також у постанові Верховного Суду від 30.09.2019 у справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18) зазначено, що ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах.

За таких обставин, між сторонами існував та існує не вирішений судом спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 4 березня 2015 року в справі № 6-27цс15, від 11 березня 2015 року в справі № 6-141цс14).

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано.

Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 20.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14.

Відповідно до п. 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Укладений між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та позивачем кредитний договір від 03.12.2018 року № 443601695, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18.

Вбачається, що нотаріус вчинив оскаржуваний виконавчий напис з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника.

Встановивши, що кредитний договір за яким вчинено спірний виконавчий напис нотаріально не посвідчено, суд ВС дійшов висновку про порушення нотаріусом ст. 88 Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29.06.1999 р. при вчиненні спірного виконавчого напису.

Таким чином, у даній справі не можна встановити безспірність вимог відповідача до позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону.

Оскільки виконавчий напис від 20.05.2021 року вчинено з недотриманням умов вчинення виконавчого напису, а тому, кошти в розмірі 17 263 гри. 76 коп., які були стягненні за виконавчим написом №28616 на користь ТзОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФШАНС» є безспідставно набутими.

Як вбачається з Кредитного договору 443601695 від 03.12.2018р., за яким вчинено спірний виконавчий напис нотаріально не посвідчено.

Згідно з позицією викладеною Великою Палатою Верховного Суду у справі № 826/20084 від 20.06.2018 року вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріальних договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

На момент звернення до суду з позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, із позивача вже було стягнуто 17 263 грн. 76 коп. в порядку примусового виконання оспорюваного виконавчого напису, що слідує з Довідок роботодавця та Платіжних доручень щодо утримання із заробітної плати позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс».

Відповідно до частин першої, другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом.

Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав).

Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі.

Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині.

Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна.

Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів).

Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося.

Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно.

Отже, встановивши, що правові підстави набуття відповідачами грошових коштів, що стягнені з ОСОБА_1 на підставі виконавчого напису нотаріуса, який не був посвідчений нотаріально, не підлягає виконанню, відпали, тому отримані відповідачами кошти в сумі 17 263грн. 76коп., підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України.

Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18.

За таких обставин, вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно гуртуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Ч.1 ст.58 ЦПК України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. З За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини цієї справи, враховуючи значення справи для позивача, обсяг наданих адвокатом послуг, їх складність та час, необхідний для їх надання, суд приходить до переконання про стягнення з відповідача на користь позивачів витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00грн., що відповідатиме вимогам розумності та співмірності та підтверджено витягом з договору №101402/21 від 14.10.2021, актом виконаних робіт про надання юридичних послуг згідно договору надання правової допомоги від 19.10.2021 від 14.07.2023, копією квитанції №9311-6397-1723-4257 від 14.07.2023.

Згідно із ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача.

У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 15 300,00 витрат на правничу допомогу та 1 211,20грн. судового збору.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76,81-83,89,95,137, 141,247, 259, 263-265, 352,354 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

позов задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований за №28616, вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною від 20.05.2021р., за яким стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» () заборгованість за кредитним договором №443601695 від 03.12.2018р. в сумі 35 354грн. 30коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» () на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 17 263 грн. 76 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» () на користь Держави судовий збір в розмірі 1 211,20грн., згідно п.2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» на користь ОСОБА_1 понесені позивачем витрати на надання правничої допомоги в розмірі 15 300,00 грн.

Позивач: ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Онлайн Фінанс» (), адреса: м. Київ, бульвар Верховної ради, 34, оф. 511.

Третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, місце знаходження Київська область, м. Вишневе, 08132, вул. Європейська,11/2.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Повний текст рішення виготовлено 04.10.2024 року

Суддя В. В. Свірідова