Справа № 463/2003/19 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І
Провадження № 22-ц/811/2110/24 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2024 року м.Львів

Справа № 463/2003/19

Провадження № 22-ц/811/2110/24

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

з участю: ОСОБА_1

розглянув апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану її представником ОСОБА_2 , на додаткове рішення (яке належить вважати ухвалою) Личаківського районного суду м. Львова, прийняте у м. Львові 29 травня 2024 року у складі судді Леньо С.І. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про компенсацію вартості частки земельної ділянки,-

встановив:

4 жовтня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з відповідача на її користь вартості частини земельної ділянки, кадастровий номер :02:004:0149, площею 0,0294 га в сумі 212 180, 50 грн. В обґрунтування позову посилалася на те, що вони (сторони) перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 13 вересня 2018 року. Зазначає, що вони (сторони) є батьками двох дітей ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 відповідно. Вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідач приватизував земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :02:004:0102, площею 0,0682 га, яка надалі була розділена на дві земельні ділянки, які були предметом спору у цивільній справі №463/5746/18 за її ( ОСОБА_1 ) позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя. Стверджує, що за результатами розгляду цієї справи було здійснено поділ майна подружжя між ними і визнано за кожним з них право на спірного майна, а саме: житловий будинок з добудовою та надбудовою мансардного поверху у АДРЕСА_1 ; земельнку ділянку, кадастровий номер :026004:0148, площею 0,0388 га (дата державної реєстрації 17 жовтня 2017 року), на якій безпосередньо розташований спірний будинок; земельну ділянку, кадастровий номер :02:004:0149, площею 0,0294 га (дата державної реєстрації 17 жовтня 2017 року), на якій розташований будинок, успадкований відповідачем від його батьків, залишено у власності ОСОБА_3 з правом компенсації їй половини вартості цієї ділянки. З врахуванням остаточного рішення у вказаній справі вона (позивач) подала заяву про зміну позовних вимог, з вимог про виділ майна в натурі на вимоги про стягнення з відповідача належної їй вартості земельної ділянки. Просила стягнути з відповідача на її користь вартість частини земельної ділянки, кадастровий номер :02:004:0149, площею 0,0294 га в сумі 371 200 грн. З врахуванням преюдиційних обставин, викладених у постанові Верховнорго Суду, винесеній за результатами розгляду цивільної справи №463/5746/18 за її позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, вважає, що спірна земельна ділянка набута нею та відповідачем у спільну сумісну власність, тому вона (позивач) не позбавлена права на компенсацію половини вартості спірної земельної ділянки.

Заявою від 5 квітня 2024 року позивач змінила (зменшила) позовні вимоги та, не змінюючи підстав позову з врахуванням висновку про оцінку земельної ділянки, наданого відповідачем, зменшила суму компенсації вартості частини ділянки і остаточно просила стягнути вартість частини земельної ділянки, кадастровий номер :02:004:0149, площею 0,0294 га в сумі 212 180, 50 грн.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 15 травня 2024 року задоволено позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про компенсацію вартості частки земельної ділянки. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість частини земельної ділянки, кадастровий номер :02:004:0149, площею 0,0294 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в сумі 212 180, 50 грн. та 704,80 грн. судового збору; в дохід держави стягнуто 1 417 грн. судового збору.

21 травня 2024 року ОСОБА_1 подала до суду першої інстанції заяву про вирішення питання про судові витрати, зокрема, про стягнення з відповідача витрат на надану їй професійну правничу допомогу. Вказує, що під час ухвалення рішення суд не вирішував питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, які вона (позивач) понесла.

21 травня 2024 року ОСОБА_1 подала до суду заяву про включення до складу судових витрат на правничу допомогу, в якій просить стягнути з відповідача на її користь витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000 грн. До заяви долучила договір про надання правової допомоги від 23 грудня 2023 року, який укладений з адвокатським бюро Стецяк В.М., а також акт виконаних робіт, які підтверджують надання вказаних послуг. Загальний розмір таких витрат становить 6 000 грн., які просить стягнути з відповідача.

Додатковим рішенням Личаківського районного суду міста Львова від 29 травня 2024 року відмовлено ОСОБА_1 у стягненні з ОСОБА_3 судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Додаткове рішення через свого представника ОСОБА_2 оскаржила ОСОБА_1 . Вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким що порушує законні права та інтереси, винесеним з порушенням норм процесуального права. Просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення про задоволення заяви. Вказує, що між нею (позивачем) та адвокатським бюро Стецяк В.М. укладено договір про надання правничої допомоги. Копія договору долучена до матеріалів справи. Цим договором сума гонорару була обумовлена в розмірі 1 000 грн. за годину роботи за професійну правничу допомогу у цивільної справи №463/2003/19 (п.3.2. договору). Виконання робіт підтверджується актом приймання-передачі виконаних робіт. Зазначає, що сума гонорару за результатами виконання всіх робіт склала 6 000 грн. В цьому розмірі вона перерахована адвокатському об`єднанню Стецяк В.М. Розмір гонорару обумовлений обсягом послуг, які надавалися, при цьому враховувалось, що справа має великий об`єм, позовні вимоги мають майновий характер; майно, яке підлягає поділу, має судову передісторію, яка потребувала вивчення, відповідно і підготовки до справи, написання процесуальних документів потребувало великих затрат часу, що і відображено в акті виконаних робіт. Стверджує, що розмір гонорару відповідає наданому об`єму послуг, що підтверджено належними доказами.

З аслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

У разі відмови в прийнятті додаткового рішення суд постановляє ухвалу. У цій справі суд відмовив у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, але помилково назвав процесуальний документ додатковим рішенням. Тому оскаржуване рішення належить вважати ухвалою.

Як установлено в ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Оскаржуване додаткове рішення суду першої інстанції, яке належить вважати ухвалою, мотивовано наступним.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі витрати на професійну правничу допомогу.

З матеріалів справи, а саме з договору про надання правової допомоги № 25122023, укладеного між позивачем та Адвокатським бюро Стецяк В.М. вбачається, що такий укладений 25 грудня 2023 року.

З акту приймання - передачі виконаних робіт (надання правової допомоги) та понесених витрат, пов`язаних з виконанням договору про надання юридичних послуг, вбачається, що в період з 13 лютого 2024 року по 5 квітня 2024 року позивачу надано такі послуги: вивчення матеріалів справи наданих клієнтом - 1 год. (1 000 грн.), складено заяву про зміну позовних вимог - 4 год. (4 000 грн.), складено заяву про зменшення позовних вимог - 1 год. (1 000 грн.), що разом становить 6 000 грн. Позивач визнає, що вона є практикуючим професійним адвокатом з багаторічним досвідом.

Згідно із ст. 137 ЦПК України, інша сторона спору має право подати до суду свої доводи щодо неспівмірності витрат іншої сторони спору на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Встановлено, що подані в межах цієї справи заяви по суті справи (позовна заява, частина позовних вимог була виділена з попередньої справи, заява про зміну (зменшення) розміру позовних вимог) були підписані безпосередньо позивачем. В судових засіданнях представник ОСОБА_2 участі не приймала, участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції приймала позивач.

Договір про надання правової допомоги позивачем долучено після постановлення судом рішення, жодних даних про ознайомлення адвокатом з матеріалами справи немає, такі надавались клієнтом згідно наведеного акту. Заяви підписувалися виключно позивачем.

В межах розгляду даної справи судом враховувались преюдиційні факти, які були встановлені при розгляді попередньої справи і саме виходячи з таких безпосередньо позивачем змінено, а надалі зменшено позовні вимоги.

З урахуванням встановленого, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відмову у задоволенні заяви про стягнення з відповідача в користь позивача витрат на професійну правничу допомогу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, які не спростовані доводами апеляційної скарги. Підстави для скасування оскаржуваного рішення не встановлені.

Керуючись: ст.ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , підписану її представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Додаткове рішення Личаківського районного суду міста Львова від 29 травня 2024 року, яке належить вважати ухвалою, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст постанови складено 22 жовтня 2024 року.

Головуючий -______________________Т.І.Приколота

Судді: ___________ Ю.Р. Мікуш _______________ Р.В. Савуляк