Справа № 450/656/24 Головуючий у 1 інстанції: Кукси Д.А.
Провадження № 22-ц/811/1803/24 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2024 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Ванівського О.М.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області вді 15 квітня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Шкарупська-Баранова Наталія Богданівна до ОСОБА_1 про зміну способу аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2024 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1 про зміну способу аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.08.2015 року між сторонами укладено шлюб. Від цього шлюбу у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірвано. Дитина залишилась проживати з мамою. Судовим наказом Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.08.2018 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11.07.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення та розміру аліментів на утримання малолітньої дитини ухвалено збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до судового наказу №450/2180/18 Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.08.2018 року, та стягувати такі у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 (дві тисячі гривень 00 копійок) гривень щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

У зв`язку з тим, що у їхнього спільного сина різко погіршився зір, він змушений носити окуляри та періодично проходити курс зорових вправ. Залежно від тривалості таких занять із окулістом, їхня вартість складає 150-200 грн. за кожне заняття. Також, дитина потребує регулярних оглядів лікаря, що також тягне за собою значні витрати.

Крім цього, від початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, на тлі регулярних повітряних тривог, постійного стресу в дитини значно погіршився психологічний стан, що зумовило необхідність консультацій у дитячого психолога. Вартість однієї консультації становить 750 грн., що підтверджується копією фіскального чека №0001 від 19.01.2023 року. Таким чином, лише на забезпечення медичного обслуговування дитини позивач систематично несе значні витрати. Зазначає, що аліменти в розмірі 2000 грн. ніяким чином не покривають половини витрат на утримання дитини. У Відповідача немає непрацездатних членів сім`ї чи інших утриманців, він є фізично здоровим, молодим, працездатним чоловіком; стягнення за іншими виконавчими документами (крім стягнення аліментів на нашого спільного сина) щодо нього не проводиться. Як стало відомо позивачу, на теперішній час ОСОБА_1 несе службу в лавах Збройних Сил України, тобто має регулярний, стабільний заробіток. З огляду на викладені обставини, вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти у частці від заробітку (доходу), а саме чверть від заробітку ОСОБА_1 .

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області вді 15 квітня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Змінено розмір стягнення аліментів, стягуваних за рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.08.2021 у справі № 450/4026/20.

Вирішено стягувати із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , аліменти на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 на утримання утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 на користь держави 1073,60 грн. (одна тисяча сімдесят три гривні шістдесят копійок).

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу.

Покликається на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення.

В обґрунтування скарги зазначає, що позивачем по справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження позовних вимог. Звертає увагу суду на те, що у нього немає заборгованості по аліментах на дитину, колишня дружина не орендує житло, оскільки проживає з батьками в приватному будинку, жодного документу не надала з метою обґрунтування суми аліментів на сина в розмірі від заробітної плати, які б підтверджували витрати та необхідність в такій сумі, не надала квитанції в підтвердження витрат на дитину.

Просить рішення суду змінити та стягувати з нього 1/8 частину від всіх доходів на утримання сина ОСОБА_1 .

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі "Axen v. Germany", заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року "VarelaAssalinocontrelePortugal", заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4, 5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов про зміну способу аліментів на утримання малолітньої дитини, суд першої інстанції суд, приймаючи до уваги інтереси дитини та необхідність забезпечення їх гармонійного розвитку, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини, суд дійшов до переконання, що наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. ст. 51 Конституції України, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (ч.ч. 8, 9 ст. 7 СК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч.ч. 1, 2 ст. 141 СК України).

Матеріалами справи та судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 являються батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 01.07.2019 року виданим виконавчим комітетом Зимноводівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області.

Судовим наказом Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.08.2018 року вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 11.07.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 серпня 2021 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну способу стягнення та розміру аліментів на утримання малолітньої дитини ухвалено збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до судового наказу №450/2180/18 Пустомитівського районного суду Львівської області від 03.08.2018 року, та стягувати такі у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 (дві тисячі гривень 00 копійок) гривень щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року зареєстрований та проживає разом із матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набув чинності 08 липня 2017 року, внесено зміни до Сімейного кодексу України.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Згідно із ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до вказаної норми аліменти на утримання дитини можуть бути стягнуті на користь того з батьків, з ким вона проживає та на чиєму утриманні вона перебуває.

Таким чином, положеннями СК України спосіб стягнення аліментів (у частці від доходу відповідача чи у твердій грошовій сумі) поставлений в залежність від вимоги того, хто має на них право та одночасно встановлено, що розмір аліментів, призначений за будь-яким із зазначених способів стягнення аліментів, не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

В свою чергу, частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Дана позиція викладена касаційним цивільним судом Верховного Суду у Постанові №372/2393/17 від 14.11.2018 року.

Іншими словами, позивачі у відповідній категорії справ, як отримувачі аліментів, не обмежені правом на подання заяви про збільшення розміру таких, зокрема шляхом зміни способу їх присудження, а саме зміни розміру аліментів, стягнутих у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у відповідній твердій грошовій сумі та навпаки.

З огляду викладене місцевий суд вірно вважав, що є підстави для зміни способу стягнення аліментів.

Змінювати спосіб стягнення аліментів в силу приписів частини 3 статті 181 СК України є правом одержувача аліментів (позивачки) і таке право є безумовним, тобто можливість реалізації цього права не ставиться в залежність від певних обставин, таких як зміна матеріального або сімейного стану батьків дитини, погіршення або поліпшення їх здоров`я тощо. Реалізація цього права направлена, перш за все, для забезпечення якнайкращих інтересів дитини.

В свою чергу, колегія суддів враховує і те, що відповідач інших дітей або непрацездатних осіб на його утриманні немає, є працездатним, проходить військову службу, відтак має реальну можливість сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

При цьому, стягнення аліментів на дитину у розмірі однієї четвертої заробітку (доходу) платника аліментів відповідатиме мінімальному гарантованому розміру аліментів.

Враховуючи зазначене, повно та всебічно встановивши обставини справи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову. Доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують правильних висновків суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Справу було розглянуто судом першої інстанції на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних доказів.

З огляду на викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно залишити без задоволення, а рішення Пустомитівського районного суду Львівської області вді 15 квітня 2024 року - без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381 384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення - залишити без задоволення.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області вді 15 квітня 2024 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст постанови складений 01 листопада 2024 року.

Головуючий Ванівський О.М.

Судді Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.