Справа № 399/140/24
Провадження № 2/399/141/2024
РІШЕННЯ

Іменем України

07 травня 2024 року смт Онуфріївка

Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судових засідань Гриценко Т.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Онуфріївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом звернувсь ОСОБА_1 до відповідача Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, в якому просить визначити йому додатковий строк в два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після померлого15 липня 2023 року ОСОБА_2 .

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який на момент смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, у тому числі на земельну ділянку площею 4, 0031 га, кадастровий номер :02:000:0370 призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області. Згідно заповіту, посвідченого 18.12.2018 приватним нотаріусом Онуфріївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Цибульським Г.В., він є спадкоємцем земельної ділянки за зазначеною в позові адресою. Спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку у спадщині відсутні.

В лютому 2024 року він звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, та дізнався, що пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк пропущений ним з поважної причини, оскільки він не знав про наявність заповіту на його ім`я. На момент смерті спадкодавця він проживав в сел Онуфріївка Олександрійського району Кіровоградської області, і, хоча і був знайомий з померлою, але давно не бачив останнього і не знав про його смерть. Лише в лютому 2024 року випадково дізнався про смерть ОСОБА_2 та про наявність заповіту.

Ухвалою від 06 березня 2024 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 20 березня 2024 року витребувано у приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Нижник Олександри Павлівни, належним чином завірену копію спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті.

В судове засідання позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, про день і час його проведення повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд без участі.

Враховуючи норми ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Попівка Олександрійського району Кіровоградської області помер ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 22.02.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції /а.с. 8/.

Згідно довідки Онуфріївської селищної ради № 1083 від 23 лютого 2024 року, померлий ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . У вищезазначеному будинку на момент смерті з був зареєстрований один /а.с. 14/.

Згідно заповіту, посвідченого 18.12.2018 приватним нотаріусом Онуфріївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Цибульським Г.В., ОСОБА_2 належну йому земельну ділянку, що знаходиться на території Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, заповів ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 /а.с. 15/.

Згідно матеріалів спадкової справи № 10/2024 до майна померлого земельної ділянки ОСОБА_2 , встановлено, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Попівка, Олександрійського району Кіровоградської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим 22.02.2024. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно у тому числі на земельну ділянку площею 4, 0031 га, кадастровий номер :02:000:0370 призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області. 27 лютого 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Нижник О.О. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але постановою від 27 лютого 2024 року йому відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, в зв`язку з тим, що протягом строку, встановленого для прийняття спадщини, ним не подано заяву про її прийняття та, відповідно, він вважається таким, що спадщину не прийняв.

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до частини 1 статті 1222 Цивільного кодексу України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини.

В силу статей 1216-1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке може здійснюватися за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статей 1220-1221, 1223 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, і саме з нього виникає право на спадкування, а місцем відкриття - є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкування може відбуватися за заповітом або за законом.

Згідно зі статтями 1268-1270 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При цьому прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Натомість, судом встановлено, що позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після спливу встановленого строку.

Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. У разі відсутності такої згоди, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (стаття 1272 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статей 1273-1275 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 названого Кодексу, подавши нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідну заяву.

Виходячи з вище викладеного можливо зробити висновок, що прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом, є правом спадкоємця й залежить виключно від його власної волі. Вчинення або не вчинення спадкоємцем дій, з якими законодавець пов`язує прийняття спадщини, має визначальне значення для висновку про дотримання ним процедури входження у спадкування і кінцево дає відповідь на питання про прийняття спадщини.

Так, для прийняття спадщини спадкоємцем, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, необхідно особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Це є обов`язковим для обох названих видів спадкування.

Пропуск шестимісячного строку позбавляє спадкоємця можливості прийняти спадщину через нотаріальну контору і потребує пред`явлення ним позову про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини.

Вказане у повній мірі відповідає Правовій позиції, висловленій Верховним Судом України в постанові від 6 лютого 2013 року в справі № 6-167цс12.

Спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , отже спадкоємці повинні були звернутися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини до 15 січня 2024 року.

Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Як зазначалося вище позивач ОСОБА_1 звертався до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а отже, здійснив всі дії, передбачені Цивільним кодексом України для вираження волевиявлення отримати свідоцтво про право на спадщину, проте, позивач пропустив строк звернення до нотаріуса.

На підтвердження поважності причин пропуску звернення до нотаріуса ОСОБА_1 зазначив, що не знав про наявність заповіту на його ім`я, про що випадково дізнався лише в лютому 2024 року та лютому 2024 року звернувся до нотаріуса.

Верховний Суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які пов`язані, зокрема, з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Подібний висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16, Верховним Судом у постановах від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 17 червня 2020 року у справі № 520/10377/17 (провадження № 61-48230св18), від 11 серпня 2021 року у справі № 720/1079/19 (провадження № 61-14663св20), від 22 січня 2020 року у справі № 592/18695/18 (провадження № 61-13558св19).

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 надано суду належні та допустимі докази підтвердження факту поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини.

При цьому суд зазначає, що позивач в іншому порядку, ніж судовий, не може захистити свої права на прийняття спадщини, а завданням судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд та вирішення цивільної справи з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб. Постановлення рішення про задоволення позову є забезпеченням права позивача на справедливий суд відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи.

Враховуючи, що після смерті ОСОБА_2 відповідач по справі, проти задоволення позову не заперечує, а позивач вчасно не звернувсь до нотаріальної контори для подачі заяви про прийняття спадщини у зв`язку з об`єктивними обставинами, тому причини пропущення строку для прийняття спадщини суд визнає поважним. Суд вважає достатнім строк терміном два місяці для подання ОСОБА_1 заяви нотаріусу для прийняття спадщини.

На підставі викладеного суд приходить до висновку про можливість та наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем за його клопотанням.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 12, 13, 76-81, 247, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Онуфріївської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця с. Деріївка Онуфріївського району Кіровоградської області додатковий строк тривалістю в два місяці з дня набрання рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Попівка Олександрійського району Кіровоградської області.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.

Суддя М.М. Лях